Номер провадження: 22-ц/785/47/18
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду Одеської області від 21 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, служба у справах дітей Одеської міської ради про переведення права і обов'язку, визнання права власності, припинення права власності, зменшення суми боргу,-

встановила:

Рішення Київського районного суду Одеської області від 21 квітня 2017 рокуу позовній заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, служба у справах дітей Одеської міської ради, про переведення на ОСОБА_2 прав і обов'язків ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, припинення право власності ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, зменшеннясуму боргу ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 до розміру 1339770 грн. 70 коп. відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3подав до судуапеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду Одеської області від 21 квітня 2017 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

В свою чергу, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, представник ОСОБА_4, подав на неї відзив у формі заперечень, в яких посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення суду, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

В судове засідання, призначене на 10 липня 2018 року, сторони з'явились.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2013 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_2 заборгованість за розпискою від 15 листопада 2012 року у розмірі 1598000 грн. 00 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 січня 2014 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2013 року залишено без змін.

19 грудня 2013 року державним виконавцем другого Київського ВДВС ОМУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 31395881 за виконавчим листом № 520/1930/13-ц, виданим Київським районним судом м. Одеси 03 жовтня 2013 року.

Згідно з відповіддю Державної міграційної служби в Одеській області від 14 квітня 2016 року за № 4/4-4738, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінила своє прізвище на ОСОБА_4.

Відповідно до платіжних доручень, наданих представником відповідача, ОСОБА_4 здійснює погашення боргу, який стягується з неї за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2013 року.

Згідно з договором купівлі-продажу за № 17674 від 20 листопада 1996 року, укладеного на Одеській товарній біржі, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є власниками квартири АДРЕСА_1, однак, у нотаріальному порядку договір не укладався та відомостей про реєстрацію права власності не надано.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що договір купівлі-продажу квартири є дійсним, та власниками цієї квартири зареєстровано їхнє право власності у встановленому законом порядку.

Колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України).

Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів щодо щодо реєстрації права власності у встановленому законом порядку кварити АДРЕСА_1 позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що реєстрація права власності є необов'язковою, оскільки відповідачі купили квартиру на товарній біржі та проживають в ній, є неспроможними з огляду на норми законодавства, викладені вище.

Крім того, колегія зазначає, що боржниця не ухиляється від виконання рішення суду про стягнення боргу, про що свідчать копії квитанцій про часткове погашення боргу та часткове виконання нею рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду Одеської області від 21 квітня 2017 рокупо справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, служба у справах дітей Одеської міської ради про переведення права і обов'язку, визнання права власності, припинення права власності, зменшення суми боргу,-залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.07.2018року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М.Сегеда

Л.А.Гірняк