Справа № 454/1450/17 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/1636/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

прокурора Мельничука Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Червоноградської місцевої прокуратури звернувся до суду зі скаргою в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», у якій просив суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Квашинської З.Л. (в подальшому - «державний виконавець» та «ВДВС») щодо повернення 16.01.2018 року виконавчого документа - виконавчого листа виданого Сокальським районним судом Львівської області 01.11.2017 року у справі №454/1450/17 за позовом прокурора в інтересах держави в особі Сокальської районної ради Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 859 грн. 20 коп. та зобов'язати ВДВС здійснити дії з виконання згаданого виконавчого листа, передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Вимоги скарги обгрунтовувалися тим, щорішенням Сокальського районного суду Львівської області від 06.07.2017 року було задоволено позов прокурора в інтересах держави в особі Сокальської районної ради Львівської області до ОСОБА_3 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення і на виконання цього рішення судом буловидано виконавчий лист № 454/1450/17, якийвідповідно до ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" Червоноградською місцевою прокуратурою 23.11.2017 року було направлено до Сокальського ВДВС на виконання.

Однак, старшим державним виконавцем Сокальського ВДВС Квашинською З.Л. в порушення вимог частини 2 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий лист повідомленням № 129 від 16.01.2018 року було повернуто - у зв'язку з несплатою стягувачем авансового внеску (а.с. 47-51).

Оскаржуваною ухвалою скаргу прокурора задоволено.

Визнано протиправними дії старшого державного виконавця Сокальського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Квашинської З.Л. щодо повернення 16.01.2018 року виконавчого документа - виконавчого листа виданого Сокальським районним судом Львівської області 01.11.2017 року у справі №454/1450/17 за позовом прокурора в інтересах держави в особі Сокальської районної ради Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 859 грн. 20 коп.

Зобов'язано Сокальський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області здійснити дії з виконання виконавчого листа виданого Сокальським районним судом Львівської області 01.11.2017 року у справі № 454/1450/17, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" (а.с. 61-63).

Дану ухвалу оскаржив Сокальський ВДВС.

Апелянт просить ухвалу скасувати, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Сокальська районна рада є органом місцевого самоврядування, а не державним органом, а відтак вважає, що Сокальська районна рада не звільняється від сплати авансового внеску, який передбачений Законом України «Про виконавче провадження», однак наведене не було враховано судом при розгляді скарги прокуратури (а.с. 88-91).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони прокурора, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, суд задоволення скарги прокурора мотивував тим, що частиною 2 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державні органи у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби звільняються від сплати авансового внеску, а відтак органи прокуратури також звільняються від сплати авансового внеску.

На думку колегії суддів, даний висновок судом першої інстанції зроблено за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а відтак такий висновок зроблено з порушенням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема - виконавчих листів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 06 липня 2017 року задоволено позов прокурора в інтересах держави в особі Сокальської районної ради Львівської області, Комунального закладу Сокальської районної ради Львівської області «Сокальська центральна районна лікарня», Львівської обласної ради, Комунальної установи Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» до ОСОБА_3 про відшкодування витрат лікувальних закладів на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Сокальської районної ради до районного бюджету Сокальського району Львівської області кошти, витрачені Комунальним закладом Сокальської районної ради «Сокальська центральна районна лікарня» на лікування потерпілого ОСОБА_4 у розмірі 859 грн. 20 коп.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Львівської обласної ради до обласного бюджету м. Львова кошти понесені Комунальною установою Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» на лікування потерпілого ОСОБА_4 у розмірі 3 483 грн. 48 коп.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 37-40).

На виконання вказаного рішення Сокальським районним судом Львівської області 01.11.2017 року видано виконавчий лист, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь Сокальської районної ради до районного бюджету Сокальського району Львівської області кошти, витрачені Комунальним закладом Сокальської районної ради «Сокальська центральна районна лікарня» на лікування потерпілого ОСОБА_4 у розмірі 859 грн. 20 коп. (а.с. 52).

Червоноградською місцевою прокуратурою 23.11.2017 року подано до Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі вище згаданого виконавчого листа Сокальського районного суду Львівської області від 01.11.2017 року (а.с. 53-54).

Старшим державним виконавцем Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області за результатами розгляду заяви Червоноградської місцевої прокуратури про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Сокальського районного суду Львівської області від 01.11.2017 року відповідно до положень п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" 16.01.2018 року винесено повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання у зв'язку з несплатою стягувачем (Сокальською районною радою Львівської області) авансового внеску (а.с. 56).

Заступник керівника Червоноградської місцевої прокуратури звернувся до суду зі скаргою в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», у якій просив суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця щодо повернення 16.01.2018 року виконавчого документа та зобов'язати ВДВС здійснити дії з виконання згаданого виконавчого листа, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" (а.с. 47-51), яку оскаржуваною ухвалою суду було задоволено (а.с. 61-63).

Частиною 5 ст. 56 ЦПК України встановлено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Таким чином, якщо судом прийнято до розгляду позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави, державний орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних відносинах, набуває статусу позивача. Ця норма кореспондується з нормою ст. 56 ЦПК України відповідно до якої позивачем є орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, в інтересах якого подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Такий державний орган наділено процесуальними правами, наданими позивачу ст. 57 ЦПК України. Цивільний процесуальний кодекс України не містить обмежень щодо процесуальних прав державного органу, який виступає позивачем у справі, порушеній за позовом прокурора. Процесуальні права такого позивача не можуть бути обмежені прокурором, який подав позов в інтересах держави. Частиною 5 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. В такому випадку прокурор набуває статусу позивача, тобто наділяється усіма правами позивача, передбаченими ст. 57 ЦПК та іншими нормами ЦПК України.

Судами встановлено, що матеріалами справи підтверджується, що прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави, зокрема - Сокальської районної ради Львівської області. Тобто, Сокальська районна рада Львівської області, як орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних відносинах, набула у даному випадку статусу позивача у справі.

В подальшому Сокальська районна рада Львівської області відповідно до вище згаданого виконавчого листа Сокальського районного суду Львівської області від 01.11.2017 року набула статусу стягувача.

В той же час, оскільки Сокальська районна рада Львівської області не є державним органом та не є звільненою від сплати авансового внеску відповідно до ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", звертаючись із заявою про відкриття виконавчого провадження прокурор повинен був до такої заяви долучити документ про сплату стягувачем авансового внеску, якого долучено не було, а відтак державний виконавець вправі був повернути виконавчий документ стягувачу.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення і в судових рішеннях судів касаційної інстанції (а.с. 140-146).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п. 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області задовольнити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити заступнику керівника Червоноградської місцевої прокуратури в задоволенні вимог поданої ним скарги на дії старшого державного виконавця Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Квашинської З.Л. щодо повернення нею 16.01.2018 року виконавчого листа виданого Сокальським районним судом Львівської області 01.11.2017 року у справі № 454/1450/17.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.