Справа № 188/900/18
Провадження № 2-о/188/38/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Гречко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Петропавлівська державна нотаріальна контора,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся з заявою до суду,у якій зазначає про наступне: 03.02.2017 року померла його мати, ОСОБА_2, яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження.

Після її смерті за вказаною адресою відкрилася спадщина - житловий будинок.

З 2004 року він проживав разом із матір"ю аж до самої смерті у вказаному будинку і проживає там і досі, а отже, на час відкриття спадщини він, ОСОБА_1, постійно проживав разом зі спадкодавцем за місцем її реєстрації.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України він має право на спадкування за законом в першу чергу, але у визначений законом строк не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Інших спадкоємців, які мають право на спадкування за законом в першу чергу, немає.

Заповіт спадкодавцем складено не було. Державним нотаріусом ОСОБА_3 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Причиною винесення вказаної постанови стало те, що він протягом шести місяців з дня смерті своєї матері не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У зв"язву з цим він змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, із метою оформлення права на нерухоме спадкове майно відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України.

Адже у випадку встановлення даного факту він буде вважатися таким, що прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, відповідно до якої спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї.

Факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть підтвердити свідки: ОСОБА_4, с. Шевченко, вул. Садова, буд. 10, ОСОБА_5, с. Шевченко, вул. Комсомольська, буд. 8.

Просить Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області:

- допитати свідків: ОСОБА_4, с. Шевченко, вул. Садова, буд. 10, ОСОБА_5, с. Шевченко, вул. Комсомольська, буд. 8.

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем, ОСОБА_2 у житловому будинку по вул. Садова, 15, с. Шевченко, Петропавлівського району, Дніпропетровської області з 2004 року до часу відкриття спадщини 03.02.2017 року.

Сторони в судове засідання не з"явилися.

У своїх заявах просять справу слухати без їхньої участі. Заявник підтримує свою заяву, заінтересована особа вирішила рішення покласти на розсуд суду. Вивчивши дану справу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 03.02.2017 року померла ОСОБА_2 в с. Шевченко за адресою вул. Садова,15, Петропавлівського району Дніпропетровської області, залишивши спадщину. Єдиним спадкоємцем першої черги є її син, ОСОБА_1, який проживав зі спадкодавцем на момент її смерті, але нотаріусом, ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва у зв"язку з тим,що на момент смерті спадкоємець спадщину після померлої не прийняв,( заяву про відкриття спадщини не подавав), разом з померлою на момент смерті не був зареєстрований - термін на прийняття спадщини пропустив.

Довідка,видана виконкомом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області громадянину ОСОБА_1, підтверджує, що він дійсно фактично проживав разом з матір"ю, громадянкою ОСОБА_2, яка померла 03 лютого 2017 року з 2004 року і по момент її смерті, вели спільне господарство за адресою: с.Шевченко вул. Садова, 15, Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Відповідно до положень ст.ст. 1216- 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначеноГлавою 87 ЦК України.

Згідно зст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.1ст.1270 ЦК Українидля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов"язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документу та свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов"язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Таким чином в судовому засіданні доведено той факт, що заявник на день смерті своєї матері постійно проживав разом з ним за адресою: вул. Садова , 15 в с. Шевченко Петропавлівського району Дніпропетровської області , що об"єктивно підтверджується дослідженими судом доказами .

Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість оформлення заявником спадщини без встановлення факту його постійного проживання разом зі спадкодавцем, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4,5,7,12, 263-265, 293,294, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 у житловому будинку по вул. Садова, 15, с. Шевченко Петропавлівського району Дніпропетровської області з 2004 року до часу відкриття спадщини , тобто до 03.02.2017 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи ,які не були присутні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу в той же строк з дня отримання копії судового рішення .

Суддя ОСОБА_6