АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 760/3819/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2571/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року.

В справі за позовом ОСОБА_2 до Національного авіаційного університету, третя особа: Виконуючий обов'язки ректора Національного авіаційного університету Ісаєнко Володимир Миколайович про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Національного авіаційного університету (надалі - НАУ), у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ виконуючого обов'язки (надалі - в.о.) ректора НАУ Ісаєнко В.М. № 387/К від 23 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором;

- стягнути з НАУ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 березня 2017 року до моменту винесення рішення по справі;

- рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора Навчально-наукового інституту економіки та менеджменту НАУ та стягнення заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що 11 червня 2015 року за результатами конкурсу та на підставі наказу НАУ № 387/К його було призначено на посаду директора Інституту економіки та менеджменту НАУ, з укладенням контракту № 13к від 16 червня 2015 року строком з 01 липня 2015 року по 30 червня 2020 року. Назву інституту наказом № 387/К від 29 липня 2015 року було змінено на Навчально-науковий інститут економіки та менеджменту НАУ.

На підставі наказу № 387/К від 24 березня 2017 року в.о. директора НАУ Ісаєнко В.М. ОСОБА_2 було звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, за п.3 ст.40 КЗпП України.

Посилаючись, на те, що його звільнення було проведено з порушенням трудового законодавства, зокрема, перераховані в наказі порушення не входили до його обов'язків, питання про його звільнення не розглядалось на вченій раді та було порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, просив позов задовольнити.

Рішенням Солом'янського суду від 19 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, суд першої інстанції при оцінці доказів не надав належної оцінки долученим до справи доказам позивача, які було викладено в позовній заяві від 26 травня 2017 року, письмових поясненнях позивача до заперечень представника НАУ від 14 липня 2017 року та до тверджень свідків по справі ОСОБА_4 й ОСОБА_9 на засіданні суду від 04 серпня 2017 року та від 15 вересня 2017 року, а також тим доказам, на які посилався позивач у судових дебатах, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Положенням про спеціалізовану вчену раду, затвердженим наказом МОН України від 14 вересня 2011 року № 1059, встановлені лише: п. 3.5 - максимальна тривалість попереднього розгляду дисертації, починаючи з дня подання документів та п. 3.6. - мінімально можливі строки захисту після опублікування повідомлення про захист. Максимально можливих строків захисту дисертацій у спеціалізованих вчених радах жодним нормативним документом не встановлено.

Окрім цього, вказує на відсутність відповідальності директора Інституту за можливі порушення, допущені під час виконання обов'язків голови вченої ради інституту, пов'язані з процедурою підготовки та подання атестаційної справи здобувача наукового ступеню, роботи спеціалізованої вченої ради та попередньої експертизи дисертаційних робіт.

Також апеляційну скаргу мотивовано тим, що районним судом у своєму рішенні не надано оцінки додержання відповідачем при застосуванні дисциплінарного стягнення вимоги врахування при звільненні ступеня тяжкості вчиненого проступку і заподіяної ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, і попередньої роботи працівника, а також за сплином передбаченого КЗпП України строку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_2 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, представника відповідача та третьої особи, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, з 01 жовтня 1997 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із Київським міжнародним університетом цивільної авіації, який в подальшому Указом Президента України від 11 вересня 2000 року № 1059/2000 перейменовано в Національний авіаційний університет, на різних посадах (а.с.15 т.1).

На підставі наказу № 716/к від 10 грудня 2014 року позивач переведений на посаду директора Інституту економіки та менеджменту університету на умовах контракту.

01 липня 2015 року на підставі наказу № 394/к від 16 червня 2015 року з ОСОБА_2 переукладено строковий трудовий договір на посаді директора Інституту економіки та менеджменту університету у зв'язку з обранням за конкурсом .

Встановлено, що 16 червня 2015 року між НАУ в особі ректора університету Кулика М.С. та ОСОБА_2 було укладено контракт № 13к, згідно якого ОСОБА_2 було прийнято на посаду директора інституту економіки та менеджменту на строк з 01 липня 2015 року по 30 червня 2020 року (а.с.9 т.1).

Відповідно до справи, 01 вересня 2015 року назву інституту економіки та менеджменту було змінено на Навчально-науковий інститут економіки та менеджменту (а.с.165 т.2).

Як убачається з матеріалів справи, 10 січня 2017 року завідувач кафедри логістики НН ІЕМ ОСОБА_9 звернулася до в.о. ректора НАУ Ісаєнко В.М. зі службовою запискою щодо порушень, допущених вченою радою інституту в особі її голови ОСОБА_2, який одночасно є й директором інституту (173-175 т.1).

Встановлено, що для перевірки обставин, викладених у службовій записці, наказом № 018/од від 23 січня 2017 року в.о. ректора створено комісію, до складу якої увійшли працівники університету (а.с.170).

Матеріали справи свідчать, що за результатами перевірки інформації, яка містилася в службовій записці, 10 березня 2017 року було складено довідку, у якій виявлено порушення, допущені ОСОБА_2, як головою вченої ради інституту й рекомендовано юридичному відділу надати оцінку фактам, які були виявлені під час проведення перевірки та які були надані співробітниками інституту.

Зокрема, мали місце порушення порядку прийняття колегіальних рішень під час роботи вченої ради (прийняття ухвал без голосування членів вченої ради):

- порушення вимог щодо кандидатури на посаду завідувача кафедри, яка є випусковою зі спеціальності за освітнім ступенем магістр на кафедрі фінансів, обліку і аудиту та кафедрі логістики;

- порушення процедури надання творчої відпустки;

- порушення процедури підготовки та подання Атестаційної справи здобувача наукового ступеню;

- порушення у роботі спеціалізованої вченої ради Д 26.062.02, а саме: порушення термінів захисту дисертаційних робіт за умови прийняття їх до захисту та процедури попередньої експертизи дисертаційних робіт у НН ІЕМ (а.с.176-178 т.1).

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_9 підтвердили факти, викладені у службовій записці від 10 січня 2017 року.

Відповідно до наказу з особового складу № 3/к-с від 05 липня 2016 року, директору ННІЕМ ОСОБА_2 було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, а саме: ненадання в установленому порядку пропозицій щодо вжиття заходів дисциплінарного стягнення до ОСОБА_7, адміністративне правопорушення стосовно якого було зафіксоване 01 червня 2016 року (а.с.144 т.1).

Наказом № 387/к від 24 березня 2017 року в.о. ректора НАУ Ісаєнко В.М. ОСОБА_2 звільнено з посади директора Навчально-наукового інституту економіки та менеджменту за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором (п. 3 ст. 40 КЗпП України) (а.с.11-19 т.1).

З урахуванням сукупності зібраних у справі доказів, суд вважає обґрунтованими висновки районного суду про те, що ОСОБА_2 під час головування та організації роботи вченої ради інституту допущено порушення вимог чинного законодавства щодо порядку прийняття відповідних рішень вченої ради.

Разом з тим, з висновками районного суду про звільнення позивача з роботи з дотриманням положень трудового законодавства погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Відповідно до Положення про Навчально-науковий інститут економіки та менеджменту, затвердженого протоколом № 2 від 23 березня 2016 року засіданням вченої ради НАУ та наказом ректора № 166/од від 26 квітня 2016 року (а.с.21-33 т.1), вчена рада Інституту є колегіальним органом управління Інституту. Персональний склад вченої ради Інституту затверджується наказом ректора університету за поданням директора Інституту (п.4.3).

До складу вченої ради Інституту входять, зокрема, за посадами: директор інституту, декани факультетів, завідувачі кафедр, керівники органів самоврядування (керівник органу студентського самоврядування Інституту, керівник структурного утворення в Інституті первинної профспілкової організації студентів та аспірантів університету, керівник структурного утворення в Інституті наукового товариства студентів, аспірантів, докторантів та молодих вчених університету), керівник виборного органу первинної профспілкової організації працівників Інституту (пп.4.3.2.1 п.4.3.2).

Наказом в.о. ректора НАУ Хращевського Р. № 306/од від 23 жовтня 2015 року «Про затвердження складу вченої ради Навчально-наукового інституту економіки та менеджменту Національного авіаційного університету» було затверджено склад вченої ради НН ІЕМ до складу якої, зокрема ввійшов і директор інституту ОСОБА_2 (п.1.17) (а.с.214-216 т.1).

Вчену раду Інституту очолює її голова, який обирається таємним голосуванням з числа членів вченої ради інституту, які мають науковий ступінь та/або вчене (почесне) звання, на строк діяльності вченої ради. За відсутності голови вченої ради Інституту його обов'язки виконує спеціально призначена головою ради особа з числа членів вченої ради Інституту (п.4.3.1 Положення про НН ІЕМ).

Засідання вченої ради Інституту є правомочним, якщо в ньому бере участь не менше як дві третини персонального складу вченої ради Інституту. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше ніж половина присутніх на засіданні членів вченої ради Інституту (п.4.3.11 Положення про НН ІЕМ).

Засідання вченої ради Інституту оформляється протоколом, який підписують голова та секретар вченої ради Інституту (п.4.3.12 Положення про НН ІЕМ).

Рішення вченої ради Інституту вводиться в дію Розпорядженнями директора Інституту (п.4.3.13 Положення про НН ІЕМ).

Встановлено, що за результатами таємного голосування засідання вченої ради навчально-наукового інституту економіки та менеджменту від 04 жовтня 2016 року головою вченої ради інституту обрано ОСОБА_2 (а.с.220 т.1).

Розпорядженням директора НН ІЕМ ОСОБА_2 № 224 від 04 жовтня 2016 року «Про обрання Голови та секретаря вченої ради Навчально-наукового інституту Економіки та менеджменту» рішення вченої ради НН ІЕМ від 04 жовтня 2016 року було введено в дію (а.с.221 т.1).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 посадової інструкції директора Інституту встановлена відповідальність останнього за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов'язків передбачених цією посадовою інструкцією, - у межах, визначених чинним трудовим законодавством України та за порушення, здійснені у процесі виконання своєї діяльності, у межах визначених чинним адміністративним, кримінальним і цивільним законодавством України (а.с.204 т.1).

Аналогічні за змістом положення містяться і в п.п. 8.1, 8.2, 8.3 Правил внутрішнього розпорядку Національного авіаційного університету (а.с.34-43), за порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього посадових обов'язків, до працівника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення або громадського впливу. За порушення трудової дисципліни адміністрація університету застосовує такі дисциплінарні стягнення: - оголошення догани; - звільнення з роботи. Дисциплінарні стягнення накладаються ректором університету за поданням відповідних посадових осіб (керівників кафедр, відділів, служб) згідно з чинним законодавством.

Визнаючи звільнення ОСОБА_2 таким, що відповідає законодавству районним судом не враховано процедуру звільнення, встановлену для категорії працівників, до яких відноситься позивач, що вплинуло на неправильну оцінку доказів та вирішення справи по суті.

Так, процедура обрання, призначення і звільнення директорів навчально-наукових інститутів встановлена ст. 43 Закону України «Про вищу освіту».

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про вищу освіту» обрання, призначення та звільнення з посади керівника філії закладу вищої освіти або коледжу, що є структурними підрозділами закладу вищої освіти, здійснюються в порядку, встановленому цією статтею.

Зокрема, керівник факультету (навчально-наукового інституту) обирається вченою радою факультету (навчально-наукового інституту) закладу вищої освіти більшістю голосів від її складу з урахуванням пропозицій трудового колективу факультету (навчально-наукового інституту). Інші питання щодо порядку обрання керівника факультету (навчально-наукового інституту) визначаються статутом закладу вищої освіти.

Керівник закладу вищої освіти призначає керівника факультету (навчально-наукового інституту) строком на п'ять років та укладає з ним відповідний контракт.

Встановлено, що наказом Національного авіаційного університету № 394/к від 11 червня 2015 року за результатами обрання за конкурсом було призначено на посаду директора Інституту економіки та менеджменту (надалі-Інститут) ОСОБА_2 та укладено контракт № 13к від 16 червня 2015 року на строк з 01 липня 2015 року по 30 червня 2020 року (а.с.9, 19 т.1).

Таким чином, як призначення керівника навчально-наукового інституту, так і його звільнення відбувається за участю вченої ради Університету.

Відповідно до п. 6.16.7 Статуту НАУ та п.п. 2.1.20 Положення про вчену раду НАУ, що погоджене вченою радою НАУ протоколом № 2 від 27 лютого 2017 року, до повноважень вченої ради Університету належить внесення ректору подання про дострокове припинення повноважень керівників територіально відокремлених структурних підрозділів, директорів ННІ, деканів факультетів, завідувачів кафедр на підставах передбачених чинним законодавством України, Статуту Університету та контракту (а.с.115, 201 т.2).

Частиною 2 ст. 43 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що керівник факультету (навчально-наукового інституту) може бути звільнений з посади керівником закладу вищої освіти за поданням вченої ради закладу вищої освіти або органу громадського самоврядування факультету з підстав, визначених законодавством про працю, за порушення Статуту закладу вищої освіти, умов контракту. Право на внесення подання про відкликання керівника вищого навчального закладу встановлено п. 15 ч. 2 ст. 36 зазначеного Закону.

З аналізу вищевказаної норми убачається, що звільнення позивача ректором НАУ було можливе лише після отримання подання вченої ради.

Відповідно до п.п. 6.16.8 Статуту НАУ рішення вченої ради Університету вводяться в дію наказами ректора Університету (а.с.203 т.2).

Між тим, зі справи убачається, що в порушення вказаного порядку, не отримавши відповідного подання вченої ради, 24 березня 2017 року в.о. ректора НАУ Ісаєнко В. було винесено наказ про звільнення директора Навчально-наукового інституту економіки та менеджменту НАУ ОСОБА_2

За таких обставин, висновки районного суду про дотримання відповідачем процедури звільнення позивача є помилковими та такими, що суперечать положенням Закону України «Про вищу освіту» та нормативним документам НАУ.

Окрім цього, районний суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що позивачем під час головування та організації роботи вченої ради Інституту допущено порушення вимог чинного законодавства щодо порядку прийняття відповідних рішень вченої ради, а тому він має відповідати за це як директор Інституту.

Відповідно до п. 7 ст. 36 Закону України «Про вищу освіту», у закладі вищої освіти можуть бути утворені вчені ради структурних підрозділів, повноваження яких визначаються вченою радою закладу вищої освіти відповідно до Статуту закладу вищої освіти. Вчена рада закладу вищої освіти може делегувати частину своїх повноважень вченим радам структурних підрозділів. Склад відповідних вчених рад формується на засадах, визначених частинами третьою і четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1.8 Положення про вчену раду Інституту, що затверджене протоколом № 7 від 21 вересня 2016 року засідання вченої ради НАУ, рішення вченої ради Інституту може бути скасовано вченою радою Університету (а.с.94 т.2).

Таким чином, вчена рада Інституту фактично підпорядковується вченій раді Університету, а тому перевіряти її діяльність та скасовувати рішення має право тільки вчена рада Університету.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що позивач був обраний головою вченої ради інституту, а до складу вченої ради Університету входить за посадою на правах членства, а не голови.

Таким чином, остільки посада голови є виборною, яка здійснюється ним на громадських засадах, вона не відноситься до посадових (службових) обов'язків позивача й відповідно заробітна плата Університетом за здійснення повноважень голови вченої ради йому не сплачується.

Згідно з п. 5.2.3 Положення про Інститут, директор Інституту :

- керує організацією навчально-виховної, наукової та кадрової діяльності та міжнародного співробітництва Інституту;

- представляє Інститут в дорадчих та робочих органах Інституту (до яких не відноситься вчена рада);

- вирішує інші питання діяльності Інституту відповідно до чинного законодавства, Статуту університету та цього Положення;

- несе відповідальність за невиконання вимог чинного законодавства та нормативних документів (а.с.27 т.1).

Між тим, зі змісту наказу про звільнення позивача з посади директора Інституту убачається, що ним як директором допущено:

- порушення порядку прийняття колегіальних рішень під час роботи вченої ради (прийняття ухвал без голосування членів вченої ради);

- порушення вимог щодо кандидатури на посаду завідувача кафедри, яка є випусковою зі спеціальності за освітнім ступенем магістр на кафедрі фінансів, обліку і аудиту та кафедрі логістики;

- порушення процедури надання творчої відпустки; дотримання процедури підготовки та подання Атестаційної справи здобувача наукового ступеню;

- порушення організація роботи спеціалізованої вченої ради Д 26.062.02, а саме: термінів захисту дисертаційних робіт за умови прийняття їх до захисту та процедури попередньої експертизи дисертаційних робіт у НН ІЕМ (а.с.176-178 т.1).

Отже, як свідчить зміст наказу про звільнення, підставою до звільнення слугували порушення, допущені ОСОБА_2 під час виконання ним повноважень голови наукової ради інституту, що виключає можливість притягнення його до відповідальності за те, що не відноситься до його посадових обов'язків, як директора інституту.

Між тим, місцевий суд залишив поза увагою той факт, що позивача притягнуто до відповідальності за роботу, яка ним виконується на громадських засадах, безоплатно та не входить до його посадових обов'язків як директора.

Окрім цього, визнаючи обґрунтованим звільнення ОСОБА_2 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, районний суд пов'язував відповідальність за роботу позивача на посаді директора Інституту за доганою від 05 липня 2016 року за наказом № 3/к-с, застосовану до нього як директора Інституту за невиконання або неналежне виконання покладених на нього посадових обов'язків, та з його роботою на виборній посаді голови вченої ради інституту.

Проте, такий висновок суду суперечить положенням Закону України «Про вищу освіту», Положенню про вчену раду Інституту та Положенню про Інститут.

Так, встановлено, що на підставі наказу № 3/к-с віл 05 липня 2016 року за неналежне виконання своїх посадових обов'язків як директора, ОСОБА_2 було оголошено догану (а.с.144 т.1).

Як убачається зі змісту наказу № 387/к від 24 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_2, позивач не виконав або неналежно виконав покладені на нього посадові обов'язки, передбачені пп. 4.3.11, 4.3.12, 5.2.3 Положення про Інститут (а.с.20 т.1).

Однак, у пп. 4.3.11 та 4.3.12 Положення про Інститут не визначаються посадові обов'язки позивача як директора взагалі, дані пункти містять лише порядок прийняття рішень вченою радою (а.с.24 т.1).

Підпункт 5.2.3 Положення містить загальний перелік обов'язків директора Інституту, однак який саме пункт позивач не виконав в наказі не наведено (а.с.27 т.1).

Колегія суддів враховує й те, що при винесенні судового рішення районний суд, зазначаючи, що директор інституту, в межах наданих йому повноважень, очолює вчену раду інституту та атестаційну комісію інституту (п.п.2.5-2.6), керувався посадовою інструкцією директора інституту, затвердженою 16 червня 2011 року наказом ректора № 168/од, яка втратила чинність.

Згідно Положення про Навчально-науковий інститут економіки та менеджменту, затвердженого протоколом № 2 від 23 березня 2016 року засіданням вченої ради НАУ та наказом ректора № 166/од від 26 квітня 2016 року, до обов'язків директора інституту не віднесено вказаних повноважень та передбачено, що (п.4.3.1), вчену раду інституту очолює голова, обраний членами вченої ради шляхом таємного голосуванням (п.4.3.1, 5.2 Положення), що узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 36 Закону України «Про вищу освіту».

Відповідно до справи, саме у вказаному порядку позивача було обрано головою вченої ради інституту - шляхом таємного голосування.

Отже, право бути обраним на виборну посаду (голови вченої ради) є правом позивача відповідно до положень Конституції України, ст. 57 Закону України «Про вищу освіту», а не його посадовими обов'язками.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивача було притягнуто до відповідальності за діяльність вченої ради Інституту і його як голови у колегіальному органі Інституту на громадських засадах, а не за невиконання або неналежне виконання ним своїх посадових обов'язків, як директора, а отже, вказане, відповідно, виключає наявність систематичності невиконання ним як директором своїх посадових обов'язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно керівних роз'яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, а саме в пунктах 22 і 23, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п.1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Суд першої інстанції неправильно застосував п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, та не врахував керівні роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до п. 6.1 укладеного між сторонами контракту № 13к від 16 червня 2015 року, контракт може бути припинений або розірваний з підстав, передбачених трудовим законодавством та умовами самого контракту, а також при невиконанні працівником умов, які передбачені цим контрактом (а.с.9 т.1).

Разом з тим, суд першої інстанції, визнаючи законність підстав до звільнення ОСОБА_2 з роботи, залишив поза увагою ту обставину, що строк дії контракту визначено по 30 червня 2020 року, проте роботодавцем його дію і не розірвано, і не припинено.

За змістом керівних роз'яснень, які містяться у п. 15 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 та вимог ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за п. 3 ст.40 КЗПП України допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, членом якої є працівник. Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу, суд зупиняє провадження у справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно винесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою.

Між тим, під час ухвалення рішення, районним судом поза увагою залишено той факт, що ОСОБА_2 був членом профспілкової організації НАУ, а тому розірвання з ним трудового договору підлягало до погодження з відповідним профспілковим органом, що призвело до неповного з'ясування обставин справи, порушення вимог ст. 43 КЗпП України та керівних роз'яснень зазначеної постанови Пленуму (а.с.234 т.2).

Під час провадження справи у суді апеляційної інстанції, судом прийнято рішення про витребування у Первинної профспілкової організації Національного авіаційного університету згоди щодо звільнення ОСОБА_2 за ініціативою адміністрації (а.с.241 т.2).

На виконання вимог суду, до справи долучено копію протоколу засідання профспілкового комітету № 32 від 27 березня 2018 року, відповідно до якого профкомом університету дано згоду на звільнення ОСОБА_2 з роботи (а. с.2-6 т.3).

Між тим, зі змісту вказаного протоколу убачається, що засідання профкому відбулося у відсутність ОСОБА_2 та даних про його належне повідомлення про таке засідання, що суперечить положенням ст. 43 КЗпП України та свідчить про порушення його прав.

Отже, рішення профспілкового комітету винесено з порушенням вимог законодавства, а тому є таким, що не має юридичного значення та не підлягає до врахування під час вирішення спору.

За таких обставин, враховуючи допущені місцевим судом порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про задоволення позовушляхом визнання незаконним та скасування наказу виконуючого обов'язки ректора НАУ Ісаєнко В.М. № 387/К від 24 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_2, директора навчально-наукового інституту економіки та менеджменту університету з роботи з 24 березня 2017року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором за п. 3 ст. 40 КЗпП України та поновлення його на роботі на раніше займаній посаді.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно даних долученої до справи довідки № 661/513 від 04 квітня 2017 року, виданої НАУ, середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 1057 грн. 84 коп. (а.с.59 т.1).

З урахуванням змісту заявлених вимог, ОСОБА_2 просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з25 березня 2017 року до моменту винесення рішення по справі (а.с.5 т.1).

Встановлено, що 25 березня 2017 року та 26 березня 2017 року були вихідними днями, то, відповідно, днем початку вимушеного прогулу ОСОБА_2 слід вважати з 27 березня 2017 року, що за період до 11 квітня 2018 року становить 262 робочіх дні.

За таких обставин, з НАУ на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, у сумі 277 154 грн. 08 коп. (262 днів *1057,84 грн.).

Окрім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з НАУ в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, у сумі 1600 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року скасувати.

Постановити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ виконуючого обов'язки ректора Національного авіаційного університету Ісаєнко Володимира Миколайовича № 387/К від 23 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_2 за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_2 на посаді директора Навчально-наукового інституту економіки та менеджменту Національного авіаційного університету з 24 березня 2017 року.

Стягнути з Національного авіаційного університету на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу, в сумі 277 154 грн. 08 коп.

Стягнути з Національного авіаційного університету в дохід держави судовий збір, у сумі 2771 грн. 54 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: