Справа № 569/9579/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на утримання дитини. В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач зрідка надає матеріальну допомогу на утримання сина та час від часу компенсує 50 % додаткових витрат. У зв»язку з тим, що між ними не досягнуто домовленості про спосіб участі батька в утриманні дитини просить стягувати на її користь на утримання ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 гривень щомісячно, оскільки дохід відповідача дозволяє сплачувати аліменти у такому розмірі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засідання позовні вимоги визнав частково, вказав, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього на утримання дитини на користь позивача аліментів в розмірі 2000 гривень щомісячно.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 127874 від 21 вересня 2010 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьком є ОСОБА_2, матір»ю ОСОБА_1 (а.с. 6)

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до довідки № 1-06032018 від 06 березня 2018 року, що видана ПП ОСОБА_5 ОСОБА_2 працює у ПП ОСОБА_5 на посаді керівник відділу продажу з 05 березня 2018 року і його щомісячна заробітна плата становить 6000 гривень.

Посилання позивача ОСОБА_1 на ту обставину, що актом обстеження матеріально-побутових умов, що проводилось службою у справах дітей ВК РМР 30 січня 2018 року стверджується дохід відповідача у розмірі 50000 гривень у місяць не заслуговує на увагу суду, оскільки у акті зафіксований загальний прибуток сім»ї, яка складається із ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (матері відповідача), яка є приватним підприємцем, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку та витягом з реєстру юридичних осіб. Інших належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували дохід відповідача в такому розмірі позивачем до суду не подано.

В силу ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо домовленість між батьками про спосіб участі в утриманні дитини відсутня, інших утриманців, як вказує позивач, відповідач не має, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини в розмірі 2000 грн. щомісячно.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 23 травня 2018 року до її повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, 33000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, 33000, м. Рівне, вул. Лікарняна, буд. 20/1, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя -