Справа № 510/687/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.;

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні без його участі.

Позивач, його представник ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу без їх участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 09.03.2012р.; копія паспорта гр. України на імя позивача та його РНОКПП; копія договору дарування від 09.04.1992р.; копія технічного паспорту на житловий будинок № 136 по вул. Тиха (Дзержинського) у м. Рені Одеської області; інші документи.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаними вимогами до відповідача ОСОБА_2, зазначивши, що 09.03.2012р. між нею та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими спорудами, розташованими за адресою: м. Рені, Одеської області, вул. Тиха (Дзержинського) 136 за 50 000 (пятдесят тисяч) грн. У той же день сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передав відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав нерухомість в натурі та ключі від будинку. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонував відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. На вказані вимоги позивача, відповідач вказав, що не проти нотаріального посвідчення договору, однак поки зробити це не можливо, так як на момент укладання договору право власності відповідача на нерухоме майно не було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі речових прав, хоча відповідач був власником відчужуваного нерухомого майна на підставі договору дарування від 09.04.1992 року.

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу квартири, відповідач (продавець) не був зареєстрованим у встановленому законом порядку власником вказаного нерухомого майна, хоча воно належало відповідачу на підставі належним чином оформленого 09.04.1992 року договору дарування.

Таким чином, на момент укладання вказаного договору, відповідач (продавець) не був зареєстрованим у встановленому законом порядку власником майна, і до цієї реєстрації не мав право відчужувати позивачу (покупцю) майно, тому придбане позивачем майно було відчужено особою, яке не мала на це право. Враховуючи вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, позивач у справі (покупець) за договором купівлі-продажу без нотаріального посвідчення від 09.03.2012 р. ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на момент укладення письмової угоди про купівлю-продаж житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: м. Рені, вул. Тиха, 136, він не знав про існування тих обставин, що відповідач по справі (продавець) за договором купівлі-продажу, не мав права на відчуження вказаної нерухомості, оскільки на той час не був зареєстрованим у встановленому законом порядку власником вищевказаного будинку, який є предметом домовленості між сторонами договору купівлі-продажу. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем, оскільки випадків, передбачених ст. 388 ЦК України, для витребування майна від набувача немає.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода з усіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передав покупцю ключі та нерухомість в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і користування нерухомістю, тобто правочин між сторонами фактично відбувся. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються договором купівлі-продажу від 09.03.2012 р., однак нотаріального посвідчення угоди про купівлю-продаж нерухомості між сторонами не відбулося з незалежних від позивача обставин.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки відповідача щодо права власності на спірний будинок (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на житловий будинок з надвірними спорудами № 136 по вул. Тиха в м. Рені, за позивачем як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 211, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України 2003р., суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами № 136 по вул. Тиха в м. Рені Одеської області, який складається в цілому із: житлового будинку літ. А, загальною площею 24,10 кв.м., житловою площею 9,80 кв.м., підсобною площею 14,30 кв.м., веранди літ. а, огорожі № 1-2, спорудження № 3.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков