________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/520/189/18
У Х В А Л А

10.04.2018 року

Київський районний суд м. Одеси, головуючий суддя Куриленко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про оголошення у розшук боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

06.04.2018 року головний державний виконавець Поляков О.Г. звернувся до суду з даним поданням, в якому просить вирішити питання щодо оголошення розшуку боржника фізичної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України КМ 797783, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2..

В своєму поданні посилається на те, що на примусовому виконанні Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 6 890 грн.

Боржник від виконання своїх зобовязань ухиляється, його місце перебування встановити неможливо, тому державний виконавець звернувся до суду для його розшуку.

Відповідно до ч. 3 ст. 438 ЦПК України суд розглядає подання державного виконавця протягом десяти днів.

Сторони у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду подання сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили. Їх не явка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/15613/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2017 року позов ОСОБА_3 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики (розписки) від 16 вересня 2015 року в сумі 51 797, 40 гривень, та за договором позики (розписки) від 25 лютого 2016 року у розмірі 657 212, 50 гривень, всього стягнути грошових коштів на загальну суму 709 009, 90 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 6 890 гривень.

16 травня 2017 року Київський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист №520/15613/16-ц щодо примусового виконання рішення суду в частині стягнення судового збору, копію якої із супровідними листами в порядку, встановленому ст. 28 Закону України Про виконавче провадження, направлено сторонам.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, у зв'язку з чим державним виконавцем проведено дії щодо розшуку майна, належного ОСОБА_2 шляхом направлення запитів до реєструючих установ.

В ході проведення виконавчих дій встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за боржником нерухоме майно не зареєстровано, згідно довідки АДБ боржник зареєстрований за адресою вказаною у виконавчому документі, згідно довідок Пенсійного фонду України боржник на обліку не перебуває та пенсію не отримує, згідно довідок Державної фіскальної служби України боржник на обліку не перебуває та пенсію не отримує, згідно довідки Регіонального сервісного центру в Одеській області Територіального сервісного центру № 5141 за боржником зареєстровані т/з на які постановами державного виконавця накладено арешт та оголошено у розшук.

Державним виконавцем здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі та встановлено, що боржник за адресою фактично не мешкає (місцезнаходження боржника невідомо) про що складено акт державного виконавця 06.09.2017 року.

Державним виконавцем у порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» направлено вимогу державного виконавця за адресою вказаною у виконавчому документі, 26.07.2017, поштовий конверти повернулися на адресу Відділу з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Державним виконавцем повторно у порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» направлено вимогу державного виконавця за адресою вказаною у виконавчому документі, 03.11.2017, поштовий конверти повернулися на адресу Відділу з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Боржник на особистий прийом до державного виконавця не з'являвся, будь-яких заяв, клопотань, пропозицій на адресу Відділу не надавав.

Станом на теперішній час вимоги виконавчого документа боржником фактично не виконані.

З метою забезпечення виконання вимог виконавчого документа державним виконавцем, 09.08.2017року винесено постанову про арешт майна боржника.

26.07.2017, 04.10.217 на адресу Відділу надійшла заяви від стягувача з проханням звернутись до суду з поданням про розшук боржника ОСОБА_2.

Відповідно до ст.5 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок визначені виконавчим документом.

Із п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, вбачається, що перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; отримання інформації щодо місця роботи боржника; отримання інформації про боржника з інших джерел. Організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Тобто, перш ніж звертатися до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, державний виконавець самостійно вживає заходів щодо встановлення місця проживання боржника.

Вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги, що з аналогічними вимогами державний виконавець вже звертався до суду у вересні 2017 року і ухвалою суду від 19.09.2017 року у задоволенні подання було відмовлено. Вкаазана ухвала оскаржена не була і набрала законної сили.

Розглядаючи подання від 06.04.2018 року, суд бере до уваги, що жодних нових доказів, відмінних від тих, що вже подавались раніше, державний виконавець суду не надав, а саме в матеріалах справи наявний лише акт державного виконавця від 06.09.2017 року, який суд не може прийняти у якості належного доказу відсутності боржника за адресою реєстрації, так як вказаний акт не містить часу виходу на місце, імен, адрес та підписів понятих тощо.

Більш того, вказаний акт свідчить про бездіяльність виконавця, який протягом 7 місяців! жодного виходу за адресою реєстрації боржника не здійснив, так як і не провів жодних інших дій щодо з`ясування його місцезнаходження, натомість як в розписці про отримання грошових коштів відповідач зазначав, що фактично мешкає за адресою: смт Таїрове, вул. Вишнева, 380.

Разом з тим, залишилось не зрозумілим наслідки оголошення в розшук майна боржника, у власності якого перебувають п`ять транспортних засобів.

Також суд бере до уваги, що державний виконавець, звертаючись до суду з поданнями про розшук боржника та заборону виїзду за кордон діє в межах виконавчого провадження про стягненняґ суми судового збору у розміріи 6890 грн., та не надає суду жодних доказів відкритого виконавчого провадження щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 709009,9грн.

Таким чином,судом встановлено, що державним виконавцем не були вжиті всі необхідні заходи, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з метою встановлення місця перебування та наявності майна у боржника.

В силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, аналізуючи вище викладене, суд вважає, що подання державного виконавця є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 18, 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 438 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про оголошення у розшук боржника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.