24.10.2018 Єдиний унікальний № 371/593/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Миронівка

ЄУН 371/593/18

Провадження № 2/371/434/18

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Харченко І.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миронівської міської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина, спадковим майном є житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1. Вона, будучи спадкоємцем померлої за заповітом, спадщину прийняла. Оформити спадкові права на житловий будинок не має змоги, оскільки померла не мала правовстановлюючого документу на нього. Просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року відкрито провадження у справі.

Ухвалами Миронівського районного суду Київської області від 24 липня 2018 року та від 21 серпня 2018 року за клопотанням представника позивача вирішено питання про витребування спадкової справи померлої ОСОБА_4 та спадкової справи померлого ОСОБА_5

Відповідач відзив на позов не подав.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. Додатково пояснила, що за заповітом будинок під номером АДРЕСА_1 спадкодавиця заповіла їй та її чоловікові ОСОБА_5 в рівних частках. Чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Вважає, що являється також спадкоємицею належної чоловікові частки будинку під номером АДРЕСА_1, оскільки спадщину після його смерті прийняла.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на ті обставини, що позивач в порядку спадкування після померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набула права на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 та має перешкоди у оформленні таких прав.

Представник відповідача Миронівської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланому до суду клопотанні міський голова ОСОБА_7 просив розглядати справу у відсутності представника міської ради, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема Цивільного кодексу Української РСР в редакції на час відкриття спадщини (далі ЦК УРСР) .

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 560 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_8. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівської райдержадміністрації 06 серпня 1998 року.

Спадкоємцями померлої ОСОБА_8 за заповітом являються позивач ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_5 в рівних частках. У встановлений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 спадщину прийняли.

Вказане підтверджується заповітом, посвідченим державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Шепітко В.В. 05 травня 1998 року, заявою ОСОБА_2 від 11 серпня 1998 року та заявою ОСОБА_5 від 11 серпня 1998 року, що містяться в матеріалах спадкової справи № 335/1998, заведеної в Миронівській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_8.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_4 був, у тому числі, житловий будинок під номером АДРЕСА_1. Спадкоємці 22 січня 2001 року отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну померлій земельну ділянку, спадкові права на житловий будинок не оформляли.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 помер. За життя він склав заповіт, яким заповів свою частину житлового будинку АДРЕСА_1 одній зі своїх доньок ОСОБА_10. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли його дружина ОСОБА_2 (позивачка) та інша донька померлого - ОСОБА_11.

ОСОБА_10 спадщину у встановлений законодавством строк не прийняла, згідно з адресною довідкою від 10 листопада 2004 року проживаючою в м. Миронівка Київської області не значиться.

Такі обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 619/2003, заведеної в Миронівській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_5.

Статтею 554 ЦК УРСР, яка була чинною на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, встановлено, що в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом або за законом, або позбавлення права на спадкування, його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частинах.

Таким чином, право на спадкування 1/2 частки житлового будинку під номером АДРЕСА_1 перейшло в рівних частках до позивача, як дружини, та його доньки ОСОБА_11. Отже після смерті ОСОБА_5 позивач ОСОБА_2 набула право на спадкування 1/4 частини будинку під номером АДРЕСА_1, право на спадкування іншої 1/4 частини житлового будинку набула ОСОБА_11.

З урахуванням викладеного, позивач ОСОБА_2 набула право на 1/2 частину житлового будинку № АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 та на 1/4 частину вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5. Загалом позивач набула в порядку спадкування право на 3/4 частини житлового будинку під номером АДРЕСА_1.

Оформити право власності на спадкове майно у виді 3/4 частин будинку під номером АДРЕСА_1 позивач не в змозі через відсутність правовстановлюючого документу на вказаний будинок.

Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У матеріалах спадкової справи міститься повідомлення нотаріуса від 01 листопада 2017 року № 1403/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 є відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок.

Той факт, що право власності на спадковий будинок не зареєстровано за померлою ОСОБА_8, підтверджується довідкою КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 3040 від 30 жовтня 2017 року.

Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих з наступних підстав.

Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні не відносяться до категорії самовільних.

Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

29.06.1998 набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 № 121. Саме з цієї дати введено обов'язок власників провести державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості. Права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 з дотриманням установленого порядку набуття, однак без держреєстрації, вважаються такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку.

На час побудови будинку в 1960 році набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Померла ОСОБА_4 була членом колгоспу імені Бузницького. Членство в колгоспі підтверджується фактом наділення їй земельної частки (паю), що перебувала у колективній власності АП ім. Бузницького, якою вона володіла на підставі сертифікату серії НОМЕР_3, виданого Миронівською районною державною адміністрацією 08.02.2000, копія якого наявна в матеріалах спадкової справи.

Будинок був побудований на земельній ділянці, яка була в користуванні померлої ОСОБА_4 Вказане підтверджується даними Земельно - кадастрової книги № 1 колгоспу ім. Бузницького міста Миронівка, витяг з якої надано Миронівською міською радою.

Також перебування будинку у власності померлої підтверджується даними будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку під номером АДРЕСА_1, де зазначено, що домовласником будинку являлася ОСОБА_4.

Факт користування померлою будинком протягом життя, а також зведення його на наділеній колгоспом імені Бузницького земельній ділянці підтвердили також свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

Таким чином будинок набутий спадкодавцем ОСОБА_4 шляхом будівництва, державна реєстрація прав власності на нього не була здійснена.

Житловий будинок під номером АДРЕСА_1 має технічний паспорт, виготовлений 30 жовтня 2017 року КП КОР «Південне БТІ», в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних. Згідно відомостей технічного паспорту будинок має загальну площу 42,90 кв.м., з них: житлову площу 26,40 кв.м., допоміжну (підсобну) площу 16,50 кв.м. Приналежністю будинку є такі господарські будівлі та споруди: колодязь питний 1/2 частина.

Досліджені докази підтверджують факт належності будинку під номером АДРЕСА_1 ОСОБА_4 до дня її смерті. Даним будинком померла володіла та користувалася на праві власності.

Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді житлового будинку під номером АДРЕСА_1 не здійснена на час звернення позивача за оформленням спадкових прав.

Відсутність державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно перевірено судом при розгляді справи та підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 142501334 від 24 жовтня 2018 року.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково доведеними.

Оскільки позивач, будучи спадкоємцем померлої ОСОБА_4 за заповітом на 1/2 частину спадкового майна та спадкоємцем померлого ОСОБА_5 за законом на 1/4 частину належного йому спадкового майна, та має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю документа, що підтверджує право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1, порушене право підлягає захисту, питання визначення належності спадкового майна має вирішуватись у судовому порядку.

На підставі викладеного, ст.ст. 524, 554, 560 ЦК УРСР, ст.ст. 16, 328 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76-81, 89, 95, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Миронівської міської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 право власності на 3/4 частини житлового будинку під номером АДРЕСА_1 загальною площею 49,20 кв.м, житловою площею 26,40 кв.м, допоміжною площею 16,50 кв.м., з приналежними до будинку господарськими будівлями та спорудами та 1/2 частиною колодязя питного.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Миронівським РС УДМС України в Київської області 19 липня 2013 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_2

Відповідач: Миронівська міська рада Миронівського району Київської області, , місцезнаходження : Київська область, місто Миронівка, вулиця Соборності, 48.

Дата складання повного тексту судового рішення 05 листопада 2018 року.

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук