Провадження № 2/243/906/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2018 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.
секретаря судового засідання Мирошниченко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Словянська цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
вимоги позивача: про примусове стягнення боргу за договором позики, -
ОСОБА_3 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1. У лютому позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з заявою про стягнення боргу за розпискою, посилаючись на те, що 23.10.2013 року останній позичив у нього 2000 доларів США на строк до 15.01.2014 року. Вказаний договір позики було укладено шляхом власноручного написання відповідачем розписки від 23.10.2013 року про отримання вказаної грошової суми та зобов'язання її повернути. Відповідач не виконав взятого на себе зобов'язання щодо повернення отриманої суми позики, незважаючи не звернення позивача з вимогою повернути позику. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за розпискою від 23.10.2013 року у розмірі 2000 доларів США у гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення суду та судовий збір.
2. Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.51), суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності позивача за участю його представника.
3. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на сайті суду (а.с.47,49), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
4. Представник позивача ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності від 15.09.2016 року (а.с.6) в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою (а.с.50), надав клопотання про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.54).
5. 28.02.2018 року надано уточнену позовну заяву, у якій зазначені ідентифікаційні номери сторін по справі, виконані вимоги ст. 95 ЦПК України (а.с.24-28).
6. 18.03.2018 року від представника позивача ОСОБА_4 подано клопотання про визнання судом поважними причини пропуску позовної давності за договором позики, на обґрунтування якого зазначив, що строк позовної давності за даною розпискою спливає 16.01.2017 року, боржник починаючи з грудня, а потім з січня 2014 року просив перенести строк виконання договірних зобовязань, у звязку з фінансовими труднощами, позивач погоджував відстрочку виконання договірних зобовязань до 3 місяців, тобто до 16 квітня. Враховуючи, що з 14 квітня 2014 року територія м. Горлівки окупована незаконними збройними формуваннями, позивач перебував у полоні незаконного збройного формування ДНР, тому вважає, що строки позовної давності перервані у звязку з військовими діями. Таким чином просить суд визнати поважними пропущення позовної давності звернення ОСОБА_1 за захистом свого порушеного права. (а.с.55-57).
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
7. 14.03.2018 року винесено ухвалу підготовчого засідання та призначення судового розгляду (а.с.46).
8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
9. В судовому засіданні встановлено, що 23.10.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2000 доларів США, з зобовязанням повернути зазначену суму у строк до 15.01.2014 року. Вказаний договір позики було укладено шляхом власноручного написання відповідачем розписки від 22.10.2013 року про отримання вказаної грошової суми та зобов'язання її повернути (а.с.5).
V. Оцінка суду.
10. Вирішуючи питання щодо стягнення суми заборгованості за розпискою, суд виходить з наступного.
11. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
12. Згідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
13. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
14. Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
15. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
16. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
17. Як вбачається з приписів ч.2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
18. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками,у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)у строк, та в порядку, що встановлені договором.
19. З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
20. Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів.
21. Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики.
22. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів.
23. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.
24. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою.
25. З наданої представником позивача оригіналу розписки від 22.10.2013 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача кошти у розмірі 2000 доларів США та зобов'язується повернути їх у строк до 15.01.2014 року.
26. Отже, судом встановлено, що надана позивачем розписка містить факт отримання відповідачем грошових коштів та зобов'язання про їх повернення, які не виконано.
27. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
28. Враховуючи, що взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума еквівалентна 2000 доларів США.
29. В той же час, частина друга статті 533 ЦК України, допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.
30. Згідно з ч.3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).
31. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.
32. Станом на день ухвалення рішення суду Національний банк України встановив такий курс валют 2602,6968 грн. за 100 доларів США.(а.с.60).
34. Щодо клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку позовної давності, суд виходить з наступного.
35. Так, відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
36. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
37. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
38. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
39. Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).
40. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252255 ЦК України.
41. Таким чином початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
42. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
43. Частиною 5 ст. 267 ЦК України закріплено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
44. Як вбачається із розписки від 22.10.2013 року, відповідач зобов'язувався повернути грошові кошти до 15.01.2014 року, саме з цього часу почався перебіг строків позовної давності. Строк звернення до суду сплив 15.01.2017 року, як визначено статтею 257 ЦК України.
45. В той же час,відповідно до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р, місто Горлівка(відноситься до населеного пункту, на території якого здійснюється антитерористична операція.
46. Таким чином, суд погоджується з доводами представника позивача, викладеними у заяві про поновлення строку позовної давності, стосовно того, що у звязку з проведенням антитерористичної операції на території м. Горлівки, у нього виникли певні складнощі щодо захисту свого порушеного права у виді стягнення заборгованості за борговою розпискою, що і стало причиною пропуску строку для подання ним позовної заяви.
У відповідність до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ільхан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
48. Таким чином, вказані вище обставини свідчать про те, що існують поважні причини пропуску позивачем строку позовної давності, а тому суд приходить до висновку, що порушене право позивача відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України підлягає захисту.
49. Отже, суд визнає, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду є поважними, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
50. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно до квитанції від 07.02.2018 року за подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено 704 грн. 80 коп. судового збору (а.с.7).
У відповідність до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 133, 137, 259, 263-265, 268,280-282 ЦПК України, ст. ст. 267,525,526,533,625,1046-1050 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня її складання, або відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5