Справа № 545/1313/18
Провадження № 2/545/937/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Нагорній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приват Банк» (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_2 (с.Бричківка, вул. Паркова, 4 Полтавський район Полтавська область) стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача АТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 08.01.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказував, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, має заборгованість в розмірі 52 102, 15 грн., яку прохав стягнути.

В судове засідання представник позивача не з`явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Одночасно направив до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечув, посилаючись на порушення позивачем строку позовної давності та прохав в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.01.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст.626 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з

порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.611 ЦК України.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами кредитного договору від 08.01.2008 року укладеного між сторонами по справі за заявою відповідача про укладення кредитного договору позивач видав йому кредитну карту з установленим кредитним лімітом в розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договір складається із заяви кредитора, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач зобов'язався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом.

Як встановлено судом, позивачем зобов'язання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав.

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Станом на 19.04.2018 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 52 102,15 грн.

Вказаний позивачем розрахунок здійснений відповідно до умов договору.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пункту 3.1. Умов та правил надання банківських послуг, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок, видає держателю платіжну картку, вид та строк дії якої зазначається в заяві клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, Кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав кредитну картку 08.01.2008 року ( а.с.11), а отже строк її дії, згідно пункту 9.12 Умов та правил надання банківських послуг - до 08.01.2009 року, нова картка відповідачу не видавалась, з цього часу розпочався перебіг позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості за договором, жодних платежів на погашення заборгованості відповідач не здійснював.

З вимогами до суду позивач звернувся 30.05.2018 року, тобто, з пропуском термінів позовної давності.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 ст.367 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тому суд, враховуючи наявність відповідного клопотання відповідача, приходить до висновку, що хоча ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором від 08.01.2008 року, але вимоги пред'явлені з пропуском термінів позовної давності.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності при зверненні до суду.

Відповідні правові позиції висловлені в постановах Верховного суду України від 06.11.2013 року (справа № 6-116 цс13) , від 19.03.2014 року (справа № 6-14 цс14, № 6-20цс-14), від 12.11.2014 року(справа № 6-167 цс14).

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,259,263-265,352 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк ПриватБанк до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_4