РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Мереуци М.А., заявника ОСОБА_1, представника зацікавленої особи - Свєченовської К.А., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: Вознесенівський районний відділ у місті Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Вознесенівський районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій посилається на наступні обставини.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у селищі Янгібазар, Верхньочирчикського району, Ташкентської області в Узбекистані.

Оскільки заявник вперше був засуджений 11.11.1989 року (тобто у 15-річному віці), то оригінал свідоцтва про народження був вилучений у нього слідчими органами і в подальшому ними втрачений. За вказаних обставин заявник ніколи раніше не отримував паспорт громадянина колишнього СРСР.

В жовтні 2017 року заявник звертався із усною заявою щодо повторного отримання свідоцтва про народження до Вознесенівського районного відділу у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільною стану. Заявнику на усну заяву було надано письмову відповідь, що повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється на підставі актового запису цивільного стану, якщо оригінал свідоцтва було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено та у разі внесення змін до актового запису цивільного стану чи його поновлення, то особам, які звернулися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану особисто, свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану повторно видаються того самого дня при пред'явленні ними паспорту або паспортного документу.

У зв'язку з відсутністю у заявника паспорту, отримати повторне свідоцтво про народження в нього немає можливості.

Заявник вказує на те, що постійно проживав в Україні, зокрема й на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), він відбував покарання, був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1., потім був знятий з реєстрації за цією адресою у зв'язку із відбуттям покарання та направлення до місць позбавлення волі, після останнього строку відбуття покарання ОСОБА_1 продовжує проживати за цією адресою.

У заяві ОСОБА_1 зазначає, що він був неодноразово засуджений за вчинення злочинів і відбував покарання у виді позбавлення волі, тому паспорт громадянина України отримати не встиг.

07.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою щодо оформлення паспорту вперше до Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, однак отримав відмову, оскільки в нього відсутнє свідоцтво про народження.

Заявник просить встановити факт, що він, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в селищі Янгібазар, Верхньочирчикського району, Ташкентської області, Узбекистану, за національністю - кореєць, мати - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батько - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки без встановлення факту походження із зазначенням батьків та національності, оскільки без паспорту або паспортного документу заявник позбавлений можливості отримати повторне свідоцтво про народження, без якого в свою чергу заявник вперше не має змоги отримати (оформити) паспорт.

Також заявник просить встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець селища Янгібазар, Верхньочирчикського району, Ташкентської області, Узбекистану, станом на 24 серпня 1991 року і до теперішнього часу проживає на території України, оскільки встановлення цього факту необхідно заявнику для оформлення паспорту громадянина України.

В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав, просив задовольнити.

Представник Вознесенівського районного відділу у місті Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області у судовому засіданні проти задоволення вимог заяви заперечувала.

Від представника Вознесенівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надійшло пояснення, згідно з яким щодо вимог заяви у зацікавленої особи заперечень не має.

Суд вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в довідці Прилуцької ВТК УВС Чернігівської області серії ЕШ №074864 від 10.12.1993 року зазначено, що ОСОБА_1 - народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у селищі Янгібазар, Верхньочирчикського району, Ташкентської області в Узбекистані, національність - кореєць.

Також згідно вказаної довідки ОСОБА_1 був засуджений: 21.03.1989 року народним судом Орджонікідзевського району м. Запоріжжя; 05.03.1990 року народним судом Орджонікідзевського району м. Запоріжжя.

Постановою Прилуцького міськсуду від 10.12.1993 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 11 місяців.

У заяві ОСОБА_1 зазначає, що оригінал свідоцтва про народження був вилучений у нього слідчими органами і в подальшому ними втрачений.

ОСОБА_1 звертався до представника Вознесенівського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо отримання повторного свідоцтва про народження.

25.10.2017 року за вих. №04/17.5-06-108 ОСОБА_1 Вознесенівським районним у м. Запоріжжі ВДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області надано відповідь, наступного змісту. Згідно п.1 Розділу ІV Правил державної реєстрації актів цивільного стану - повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється на підставі актового запису цивільного стану, якщо оригінал свідоцтва було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено та у разі внесення змін до актового запису цивільного стану чи його поновлення.

Відповідно до п. 8 вищезазначених Правил особам,які звернулися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану особисто, свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану повторно видаються того самого дня при пред'явлені ними паспорта або паспортного документа.

Громадяни України, які проживають в Україні, витребують документи на підтвердження фактів реєстрації актів цивільного стану, здійснених компетентними органами іноземної держави, через Міністерство закордонних справ України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи про державну реєстрацію актів цивільного стану витребовуються через Міністерство закордонних справ за заявою та анкетою (установленого зразка), підписаною особою, яка витребовує документи шляхом подачі відповідної заяви до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем свого проживання та пред'явлення нею паспорта або паспортного документа.

Заявник зазначає, що інформація про номер актового запису цивільного стану про його народження йому не відомий, а також ним не отримувався паспорт, що позбавляє його можливості звернутися до Міністерства закордонних справ.

Заявник звертався до Вознесенівського районного відділу у місті Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області з метою отримання вперше паспорту громадянина України.

Відповіддю від 21.11.2017 року №23.14-5310 Вознесенівським районним відділом у місті Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області ОСОБА_1 повідомлено, що згідно п.35 « Про затвердження зразка оформлення, видачі, обміну,пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 документування паспортом громадянина України вперше особи, яка досягла 18-річного віку та раніше не документувалась, відбувається на підставі свідоцтва про народження даної особи.

В ході перевірки матеріалів, наданих ОСОБА_1 для документування паспортом громадянина України встановлено факт відсутності вищезазначених документів, а саме свідоцтва про народження.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже ч.7 ст. 315 ЦПК України прямо передбачено встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року із змінами, вказано, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Згідно п.1,2 розділу IV Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, передбачено, що повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції та відділами державної реєстрації актів цивільного стану управлінь державної реєстрації головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також дипломатичними представництвами та консульськими установами України.

Якщо оригінал свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, повторна видача свідоцтва здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису цивільного стану, складеного як в електронному вигляді, так і на паперовому носії.

Повторна видача свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану у такому випадку здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану незалежно від місця державної реєстрації акту цивільного стану та місця проживання заявника.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану видає повторно свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану після безпосередньої перевірки відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану або на підставі підтвердження про це відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем складання актового запису цивільного стану.

Витребування та направлення відповідного підтвердження здійснюються в порядку та строки, встановлені пунктом 3.11 розділу ІІІ Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382.

Враховуючи викладене, а також те, що як із заяви так і із наданих документів вбачається, що факт народження заявника було зареєстровано органом державної реєстрації актів цивільного стану, а той факт, що актовий запис про народження не може бути отриманий заявником, не є підставою для встановлення факту народження особи в певний час. А тому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви в частині вимог щодо встановлення факту народження ОСОБА_1

Що стосується вимог заявника про встановлення факту того, що ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року і до теперішнього часу проживає на території України, то суд виходить з наступного.

В судовому засідання була допитана ОСОБА_5, яка пояснила, що заявник ОСОБА_1 є її братом по матері та весь цей час проживає у м. Запоріжжі. Їх спільна мати ОСОБА_3 (прізвище після іншого шлюбу), ІНФОРМАЦІЯ_5, до реєстрації шлюбу прізвище матері було - ОСОБА_1.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» N 2235-III від 18 січня 2001 року, і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на теріторії України в певний час.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до Закону України «Про громадянство України» і Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 р. при подачі фізичною особою заяви до суду про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення і оформлення належності або набуття громадянства України заявнику, має значення не лише бажання в подальшому отримати громадянство України, а й в якості кого - громадянина колишнього СРСР, особи без громадянства або громадянина іншої держави він звертається, оскільки в залежності від цього настануть правові наслідки і матиме значення необхідність встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 р. чи за станом на 13.11.1991 р. для встановлення належності до громадянства України або факт постійного проживання до 24.08.1991 р. на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) для набуття громадянства України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи, що довідкою Прилуцької ВТК УВС Чернігівської області серії ЕШ №074864 від 10.12.1993 року підтверджується, що станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 відбував покарання в установі відбуття покарання, розташованої на території України, суд приходить до висновку, що наявні підстави для встановлення факту того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець селища Янгібазар, Верхньочирчикського району, Ташкентської області, Узбекистану, станом на 24 серпня 1991 року і до теперішнього часу проживає на території України.

Керуючись ст.ст.2,3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265,293,315-319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи: Вознесенівський районний відділ у місті Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Вознесенівський районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,- задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець селища Янгібазар, Верхньочирчикського району, Ташкентської області, Узбекистану, станом на 24 серпня 1991 року і до теперішнього часу проживає на території України.

В задоволенні інших вимог заяви, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького Апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Запорізького Апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Повний текст рішення складено 30.11.2018 року.

Суддя Рибалко Н.І.