АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2018 року м. Херсон

справа № 766/674/17

провадження №22-ц/791/311/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Пузанової Л.В.,

секретар Рябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Хайдарової І.О. від 28 листопада 2017 року в справі за позовом Фонду державного майна України до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування, усунення перешкод у користуванні державним майном,

встановив:

У січні 2017 року Фонд державного майна України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якому просив:

-визнати недійсним договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Воєводиною І. М. № 1186 на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано право власності на нежилі складські приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2;

-визнати недійсним договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Новіковою JI. В. № 3521 від 13.11.2008 року на підставі якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано право власності на навіс літ. Ш, огорожі № 3, 4, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3;

-усунути перешкоди у користуванні державним майном - нежилі складські приміщення, навіс літ. Ш, огорожі № 3, 4, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із нежилих складських приміщень, навісу літ. Ш, огорож № 3, 4, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування доводів позовної заяви посилається на те, що рішенням Господарського суду Херсонської області від 21.09.2011 року, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2014 року:

визнано за державою в особі Фонду державного майна України право власності на турготель "Лілея" за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 4517,19 кв.м. з будівлями та спорудами згідно генерального плану бюро технічної інвентаризації;

вилучено з володіння приватного підприємства "Лілея-Херсон" на користь держави в особі Фонду державного майна України об'єкт нерухомості - турготель "Лілея" за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 4517,19 кв.м., що складається з туристичного готелю літ.А, А1, А2, А3, а, а1, а2, складів літ.Ю, Ю1, Ю2, Ю3, трансформаторної будки літ.К, воріт №6,

вилучено з володіння приватної комерційної фірми "Юг-Атлант" на користь держави в особі Фонду державного майна України будівлі та споруди турготелю "Лілея", що складаються з будівлі адміністративно-побутового корпусу літ.І, приміщення механічних майстерень літ.Ж, гаражу літ.З, будівлі матеріально-технічного складу літ.П, приміщення матеріально-технічного складу літ.Р, воріт металевих №5,

вилучено з володіння Компанії MELTRICOL HOLDINGS CORPORATION LTD, АДРЕСА_1, на користь держави в особі Фонду державного майна України будівлі турготелю "Лілея" за адресою: АДРЕСА_1, що складаються з літ.М загальною площею 263,2 кв.м.; Х загальною площею 168 кв.м.; Ф загальною площею 44,7 кв.м.; С загальною площею 44,7 кв.м.; Ч загальною площею 13 кв.м.; Ш загальною площею 22,5 кв.м.; Т загальною площею 75,9 кв.м; У загальною площею 24,5 кв.м.

25 лютого 2016 року на виконання п.3 наказу Фонду від 18.05.2012 року №711 «Про організацію роботи з реєстрації права власності на майно загальносоюзних громадських об'єднань ( організацій) колишнього Союзу РСР, яке повертається у власність держави за рішенням суду», в порядку, встановленому законом проведено державну реєстрацію права власності на турготель «Лілея» за державою в особі Фонду державного майна України.

Проте, рішення Господарського суду Херсонської області в частині вилучення майна з володіння компанії MELTRICOL HOLDINGS CORPORATION LTD не виконано. Так, в ході здійснення виконавчих дій стало відомо, що склади літ. М,Ф,С,Ч, навіси літ. Т,У знесені, та з матеріалів інвентарної справи вбачається, що склад літ. Х та навіс літ. Ш були відчужені ОСОБА_2 за договором дарування від 29.03.2007 року, який за договором дарування від 13.11.2008 року подарував ОСОБА_3 навіс літ. Ш, огорожі №3,4.

Оскільки позивачу в силу закону належать повноваження власника майна, та Фонд не вчиняв жодних дій щодо відчуження майна третім особам, також всупереч нормам права та судовим рішенням, зазначене державне майно зареєстроване за ОСОБА_3, який продовжує ним володіти без законних підстав, а держава в особі Фонду, як власник не має змоги вилучити спірне майно та використати його на власний розсуд, посилаючись на норми ст. 215,216 ЦК України просив позов задовольнити.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Фонд державного майна України просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на норми, якими врегульована позовна давність та її перебіг, права власника майна на звернення з позовом про витребування майна із незаконного володіння в будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав, захисту права власності протягом усього часу наявності у цієї особи титулу власника, відсутності у Фонду та прокуратури інформації щодо договорів дарування, хибності висновку щодо того, що Фонд міг знати про фактичне перебування спірного майна у власності відповідачів, а тому вважає вищенаведені обставини поважними причинами пропущення строку позовної давності, а порушене право таким, що підлягає захисту. Також, посилається на помилковість висновку суду про те Фонд не був позбавлений можливості подати позовні вимоги щодо вилучення спірного майна у відповідачів у ході розгляду справи господарським судом шляхом доповнення позовних вимог. Судом також безпідставно не застосовані норми ст.ст. 215,203,317,319,321 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 її доводи не визнали, рішення суду першої інстанції просять залишити без змін. Зазначили, що доводи апеляційної скарги в частині строку позовної давності не ґрунтуються на висновках суду, оскільки це питання перед судом не порушувалося та не вирішувалося. Також судом першої інстанції було правомірно встановлено факт набуття відповідачами права власності на майно у 2007-2008 рр тобто до ухвалення господарським судом рішення від 12.09.2011 року про визнання права власності за державою в особі Фонду державного майна України та вилучення з володіння компанії MELTRICOL HOLDINGS CORPORATION LTD майна. Відповідачі звертають увагу на відмінності у майні, яке за рішенням господарського суду підлягає вилученню у компанії MELTRICOL HOLDINGS CORPORATION LTD та яке подаровано за договорами. Крім того, посилаються на те, що спірне майно внаслідок його зносу знищено, у зв'язку з чим право власності відповідачів припинено про що здійснена державна реєстрація.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нежилі складські приміщення, що розташовані в м. Херсон, Придніпровський спуск,1, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знищено, фактично відсутнє майно, яке позивач визначає предметом позову.

Суд встановив і з матеріалів справи вбачається, що компанії METRICON HOLDINGS CORPORATION LIMITED належали на праві власності нежилі складські приміщення та навіси, а саме: склад загальною площею 136,2 кв.м. - літ. «Х»; навіс загальною площею 6,2 кв.м. - літ. «Ш», ворота - №1, хвіртка - №2, огорожа - №3, огорожа - №4, ємкість - №5, мостіння - І, що знаходяться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1745 метрів квадратних на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.05.1998 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим №2048.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 21.09.2011 року, яке постановою Вищого господарського суду України від 28.10.2014 року залишено без змін, визнано за державою в особі Фонду державного майна України право власності на турготель "Лілея" за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 4517,19 кв.м. з будівлями та спорудами згідно генерального плану бюро технічної інвентаризації, вилучено з володіння приватного підприємства "Лілея-Херсон" на користь держави в особі Фонду державного майна України об'єкт нерухомості - турготель "Лілея" за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 4517,19 кв.м., що складається з туристичного готелю літ.А, А1, А2, А3, а, а1, а2, складів літ.Ю, Ю1, Ю2, Ю3, трансформаторної будки літ.К, воріт №6, вилучено з володіння приватної комерційної фірми "Юг-Атлант" на користь держави в особі Фонду державного майна України будівлі та споруди турготелю "Лілея", що складаються з будівлі адміністративно-побутового корпусу літ.І, приміщення механічних майстерень літ.Ж, гаражу літ.З, будівлі матеріально-технічного складу літ.П, приміщення матеріально-технічного складу літ.Р, воріт металевих №5, вилучено з володіння Компанії MELTRICOL HOLDINGS CORPORATION LTD, АДРЕСА_1, на користь держави в особі Фонду державного майна України будівлі турготелю "Лілея" за адресою: АДРЕСА_1, що складаються з літ.М загальною площею 263,2 кв.м.; Х загальною площею 168 кв.м.; Ф загальною площею 44,7 кв.м.; С загальною площею 44,7 кв.м.; Ч загальною площею 13 кв.м.; Ш загальною площею 22,5 кв.м.; Т загальною площею 75,9 кв.м; У загальною площею 24,5 кв.м. /а.с. 10-12/

Проте, 29.03.2007 року між METRICON HOLDINGS CORPORATION LIMITED та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М., відповідно до якого останній отримав у дар власність нежилі складські приміщення та навіси, а саме: склад загальною площею 136,2 кв.м. - літ. «Х»; навіс загальною площею 6,2 кв.м. - літ. «Ш», ворота - №1, хвіртку - №2, огорожу - №3, огорожу - №4, ємкість - №5, мостіння - І, що знаходяться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1745 метрів квадратних, що підтверджується дублікатом договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М. 21 вересня 2017 року /а.с.70/. Реєстраційній номер об'єкта нерухомого майна - 101.

Крім того, 13.11.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В., відповідно до якого обдарований прийняв у дар належний дарувальнику на праві приватної власності навіс, площею забудови 6,2 кв.м., позначений на плані літ. «Ш», огорожа №3,4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується дублікатом договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В. /а.с.71/. Реєстраційній номер об'єкта нерухомого майна - 101.

З технічних паспортів на нежитлові складські приміщення та навіси АДРЕСА_1 вбачається, що склад Х, навіс літ. Ш, огорожі №3,4 знесено / а.с.(зв.с.) 61,63/ . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що на його підставі припинено право власності на спірне нерухоме майно / а.с.65/.

Рішенням про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи №37475734 від 09 жовтня 2017 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Йосипенко В.В. вирішено закрити розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу за реєстровим номером 101 у зв'язку зі знищенням об'єкта нерухомого майна та проведенням державної реєстрації припинення права власності на нього /а.с.66/.

Припинення права власності внаслідок знищення майна врегульовано ст. 349 ЦК України.

Не приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги Фонду державного майна України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена.

Згідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою статті 203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 216 ЦК України передбачено загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності.

За загальним правилом наслідком недійсності угоди є застосування двосторонньої реституції, яка не ставиться в залежність від добросовісності сторін угоди.

Разом із тим частиною третьою статті 216 ЦК України передбачено що загальні наслідки недійсності угоди застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України. При встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобов'язальний спосіб захисту. У зобов'язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах:№ 6-107 цс 12 від 7 листопада 2012 року, № 6-348 цс 15 від 10 червня 2015 року, № 6-67 цс 15 від 13 травня 2015 року.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина 1 статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі.

За викладених обставин, представники Фонду державного майна України підтримуючи доводи апеляційної скарги не довели суду як підстави обраного способу захисту так і сам спосіб захисту, а також яким чином право власності Фонду буде поновлено за наявності встановлених судом першої інстанції і не спростованих позивачем обставин, а твердження представника позивача про наявність у Фонду права на відшкодування знищеного майна у разі недійсності правочину не ґрунтуються на нормах ч.2 ст. 216 ЦК України.

Також, за наявності відсутності майна, яке було предметом оспорюваних договорів дарування, з'ясовуючи питання належності земельної ділянки, представник відповідачів пояснила, що земельна ділянка на якій були розташовані об'єкти нерухомого майна в користуванні чи власності відповідачів не знаходилася, кадастрового номеру не має. Відсутність кадастрового номеру земельної ділянки вбачається із рішення державного реєстратора /а.с.66/.

Доводи апеляційної скарги щодо строку позовної давності також є надуманими, оскільки за відсутності вимог про його застосування, норми матеріального права щодо строку позовної давності судом першої інстанції не застосовувалися.

За правилами статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

постановив:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 листопада 2017 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Базіль

Л.В.Пузанова

Повний текст судового рішення виготовлено 11 квітня 2018 року

Суддя І.В. Склярська