Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 521/12092/16-ц

провадження № 61-6899св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3,

представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_4,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - товариство з обмеженою відповідальністю трубний завод «Славсант»,

відповідач (третя особа за зустрічним позовом) - Головне управління Національної поліції в Луганській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю трубного заводу «Славсант» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року у складі судді Мурзенка М. В. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Сегеди С. М., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Спільного українсько-російсько-англійського товариства з обмеженою відповідальністю «Славсант» (далі - СУРА ТОВ «Славсант»), Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - ГУНП в Луганській області), у якому просив звільнити майно з-під арешту, скасувати розшук автомобіля та визнати право власності.

Позовна заява мотивована тим, що 06 червня 2015 року він придбав у власність автомобіль «TOYOTA PRADO», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрував його та отримав на своє ім'я свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

У листопаді 2015 року позивач звернувся до органів державної автомобільної інспекції з приводу отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу взамін втраченого, проте йому було відмовлено з огляду на те, що на зазначений автомобіль накладено арешт і він перебуває у розшуку, оголошеному Сватівським відділом поліції ГУНП в Луганській області за заявою СУРА ТОВ «Славсант».

Оскільки арешт та розшук вказаного автомобіля перешкоджає йому вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, просив позов задовольнити.

У березні 2017 року СУРА ТОВ «Славсант» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя особа - ГУНП в Луганській області, у якому просило витребувати спірний автомобіль з чужого незаконного володіння та зобов'язати ОСОБА_3 повернути вказаний автомобіль.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що автомобіль «TOYOTA PRADO», 2008 року випуску, з 10 липня 2009 року належить на праві власності СУРА ТОВ «Славсант».

02 серпня 2014 року вказаний автомобіль було викрадено з території підприємства невідомими особами, про що було повідомлено Сватівський відділ поліції ГУНП України в Луганській області. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що викрадений автомобіль знаходиться у незаконному володінні та користуванні ОСОБА_3 Просило зустрічний позов задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 жовтня 2017 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Скасовано розшук автомобіля марки «TOYOTA PRADO», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, оголошений Сватівським відділом поліції ГУНП в Луганській області 12 листопада 2015 року та 14 квітня 2016 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки «TOYOTA PRADO», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У задоволенні решти позову ОСОБА_3 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову СУРА ТОВ «Славсант» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що спірний автомобіль є власністю ОСОБА_3, оскільки неправомірність набуття ним зазначеного права СУРА ТОВ «СЛАВСАНТ» не доведено, відсутні будь-які процесуальні рішення щодо його вилучення.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суди виходили з того, що немає доказів про арешт автомобіля а також про те,що він є власністю СУРА ТОВ «Славсант», який вибув із його володіння поза його волею внаслідок протиправних дій невідомих осіб.

У листопаді 2017 року СУРА ТОВ «Славсант», яке перейменове у товариство з обмеженою відповідальністю трубний завод «Славсант» (далі - ТОВ ТЗ «Славсант»), подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять відомостей щодо арешту спірного транспортного засобу, що виключає можливість застосування частини другої статті 114 ЦПК України у редакції, чинній на дату подання позовної заяви. Отже, Малиновський районний суд м. Одеси розглянув справу з порушенням правил підсудності.

Спірний автомобіль вибув з володіння власника, яким є ТОВ ТЗ «Славсант», поза його волею. На підставі відповідної заяви позивача за зустрічним позовом про вчинення кримінального правопорушення Сватівський відділ поліції ГУНП в Луганській області вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 289 КК України.

У березні 2018 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 надіслала відзив на касаційну скаргу, у якому просила залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Суди встановили, що ОСОБА_3 18 червня 2015 року придбав за договором купівлі-продажу автомобіль «TOYOTA PRADO», 2008 року випуску.

19 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до УДАІ в Одеській області із заявою про реєстрацію автомобіля на своє ім'я, отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, на момент придбання та оформлення спірний автомобіль у розшуку та під арештом не перебував.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 01 липня 2015 року ОСОБА_3 є власником спірного автомобіля.

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до органів УДАІ в Одеській області з приводу отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу взамін втраченого, проте йому було відмовлено з огляду на те, що на зазначений автомобіль за заявою СУРА ТОВ «Славсант» Сватівським РВ ГУМВС України в Луганській області накладено арешт, і він перебуває у розшуку з 12 листопада 2015 року.

Отже, суди встановили, що спірний автомобіль з 12 листопада 2015 року оголошено в розшук.

Ухвалою слідчого судді Сватівського районного суду Луганської області від 18 січня 2016 року у справі № 426/26/16-к надано дозвіл слідчому Сватівського ВП ГУНП в Луганській області на проведення тимчасового доступу до автомобіля марки «TOYOTA PRADO», 2008 року випуску, який перебуває в користуванні ОСОБА_3, та вилучення зазначеного транспортного засобу для зберігання на майданчику, розташованому на території Сватівського районного відділу ГУМВС України в Луганській області, для подальшого повернення власнику СУРА ТОВ «Славсант».

Встановивши, що спірний автомобіль з 12 листопада 2015 року оголошено в розшук, суд зазначив, що правочин, за яким ОСОБА_3 придбав спірний автомобіль, у судовому порядку недійсним не визнаний, а відомості про звернення СУРА ТОВ «Славсант» до правоохоронних органів з заявою про викрадення майна та наявність кримінального провадження за даним зверненнями не є доказом незаконності набуття ОСОБА_3 права власності на спірний автомобіль.

Проте такі висновки є передчасними.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Суди не взяли до уваги вказаного та не встановили, на якій правовій підставі спірний автомобіль був перереєстрований на ОСОБА_3 Посилання на те, що з копії довідки-рахунка від 18 червня 2015 року відомо про придбання позивачем спірного автомобіля на підставі договору купівлі-продажу, без встановлення фактичних обставин його укладення, унеможливлює встановити наявність або відсутність правових підстав для визнання права власності за ОСОБА_3

Крім того, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

Відповідно до статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Суди також не надали оцінки доводам ТОВ ТЗ «Славсант» про те, що спірний автомобіль є власністю товариства з 2009 року, що підтверджено наявним у нього свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу і, що 02 серпня 2014 року невідомі особи у військовій формі заволоділи ним, увірвавшись на територію підприємства.

Сватівський відділ поліції ГУНП в Луганській області 03 жовтня 2014 року вніс відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 289 КК України, слідчі дії не завершені.

Ухвалою слідчого судді Сватівського районного суду Луганської області від 18 січня 2016 року у справі № 426/26/16-к надано дозвіл на проведення тимчасового доступу до спірного автомобіля та його вилучення для зберігання на майданчику, розташованому на території Сватівського районного відділу ГУМВС України в Луганській області, для подальшого повернення власнику СУРА ТОВ «Славсант».

Разом з тим, дійшовши висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, суд скасував розшук спірного автомобіля, оголошений Сватівським відділом поліції ГУНП в Луганській області 12 листопада 2015 року та 14 квітня 2016 року, при цьому порушивши норми процесуального законодавства, оскільки суд при розгляді цивільної справи не може втручатися в процесуальні дії, які вчинені в межах кримінального правопорушення.

Суд також не звернув уваги на те, що згідно з повідомленням регіонального сервісного центру в Одеській області Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2015 року № 27/15-4аз реєстрація спірного автомобіля за ОСОБА_3 скасована.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на припущеннях, а також не встановлені фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зазначене відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю трубного заводу «Славсант» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 жовтня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун
В. П. Курило