Ухвала

26 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 331/314/17

провадження № 61-40529ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Водоканал» на постанову апеляційного суду Запорізької області від 5 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Водоканал», Міського комунального підприємства «Основаніє», Комунального підприємства «Наше місто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Запорізька міська рада, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Водоканал», Міського комунального підприємства «Основаніє», Комунального підприємства «Наше місто», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Запорізька міська рада, про відшкодування майнової та моральної шкоди.

ОСОБА_1 просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь майнову шкоду, спричинену пошкодженням квартири, в сумі 17 552 грн 40 коп., 900 грн за роботу з оцінки вартості майнового збитку, 5 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, судовий збір та судові витрати на правову допомогу.

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя рішенням від 18 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовив.

Апеляційний суд Запорізької області постановою від 5 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2017 року скасував та прийняв постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув з Комунального підприємство «Водоканал» на користь ОСОБА_1 майнову

шкоду в розмірі 17 552 грн 40 коп., 3 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати в розмірі 1 521 грн 31 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовив.

У липні 2018 року Комунальне підприємство «Водоканал» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Запорізької області

від 5 червня 2018року, просить таку скасувати та залишити в силі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2017 року.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) Українине підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною шостою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом

на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом

на 1 січня 2018 року становить 1 762 гривні.

У даній справі ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

В обґрунтування права на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції у цій справі заявник посилається на те, що ця касаційна

скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і, що дана справа становить значний суспільний інтерес, оскільки існує вірогідність порушення інтересів територіальних громад.

Касаційний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, дійшов висновку,

що обґрунтування, які вона містить, не підтверджують наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких

судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет

позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства. Посилання заявника не дають підстав для висновку про те, що ця касаційна

скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, і, що дана справа становить значний суспільний інтерес.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини,

яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.

Оскільки Комунальним підприємством «Водоканал» подано касаційну скаргу на судове рішення, прийняте у малозначній справі, і випадки, передбачені пунктом

2 частини третьої статті 389 ЦПК України, ним не доведені, а судом не встановлені, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Зазначення у постанові апеляційного суду Запорізької області від 5 червня

2018 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для розгляду цієї справи судом касаційної інстанції.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Водоканал» на постанову апеляційного суду Запорізької області від 5 червня 2018 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко