АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/1566/16-ц Головуючий суддя І інстанції Горпинич О.В.
Провадження № 22-ц/790/1444/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів палати у цивільних справах:

-головуючого судді-доповідача: Яцина В.Б.

-суддів колегії: Бровченко І.О., Бурлака І.В.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2017 року ОСОБА_4 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про стягнення заборгованості,

встановив:

04 квітня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов укладеного договору, кредитор надав позичальникові кредит в розмірі 14600 грн. 00 коп., а позичальник-Хандоженко С.О. зобов'язався в порядку та на умовах визначених договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком до нього. Позичальник не виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Під час розгляду справи суду стало відомо, що позичальник ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер, у зв'язку із чим від ПАТ «Альфа-Банк» надійшла заява про залучення до участі у справі в якості правонаступників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які згідно відповіді наданої Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою є правонаступниками померлого ОСОБА_9 Крім того, представником позивача було подано клопотання, в якому зазначалось, що відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Так, відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Користуючись наданими процесуальними правами вважали за необхідне залучити співвідповідачів і згідно уточнень просили стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 заборгованість перед банком у сумі - 22553,57 грн., з яких: 12148 грн. 83 коп. тіло кредиту; 8114 грн. 05 коп. просрочка по тілу; 44 грн. 64 коп. відсотки за кредитом; 2246 грн. 05 коп. неустойка, а також стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

На підставі викладеного, Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» просив стягнути заборгованість з відповідачів за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 25.04.2013 року у розмірі 22553 грн. 57 коп. та судових витрат у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2017 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість у сумі 22553 грн.57 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на відповідача. При цьому посилався на те, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права

Апеляційна скарга мотивована тим, що ПАТ «Альфа-Банк» пред'явив позов лише до спадкоємців першої черги за законом, але не вжив заходів для визначення всіх можливих спадкоємців. Вказав, що у померлого ОСОБА_9 його сина є ще малолітня донька померлого ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво народження (НОМЕР_1), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. У суді він неодноразово повідомляв цю інформацію, але суд першої інстанції не прийняв її до уваги. Позивачем ПАТ «Альфа-Банком» не було повністю визначено коло осіб, які спадкують права та обов'язки в першу чергу за законом після смерті ОСОБА_9

Вказав, що вимоги кредитора повинні відповідати саме частці у спадщині, тому з цих відносин виникає часткова відповідальність, а не солідарна, як було вказано в рішенні суду.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. за відсутності інших учасників судового засідання,вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що є законні та обґрунтовані підстави для стягнення лише заборгованості за кредитним договором, суд послався на те, що заборгованість за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 25.04.2013 року не погашена у зв'язку зі смертю боржника, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 прийняли спадщину, а отже зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки позбавляється права вимоги.

За частиною 2 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Судом встановлено, що 25.04.2013 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_9 було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 14600 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах визначених Договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки на та умовах що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

19.08.2009 року закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в СДРПОУ 23494714).

ПАТ «Альфа-Банк» прийняті на себе зобов'язання за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 25.04.2013 року виконав у повному обсязі, надавши кредит у розмірі та на умовах встановлених зазначеним договором. Доказів неотримання грошових коштів матеріали справи не містять.

В ході розгляду справи суду стало відомо, що позичальник ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданого Виконавчим комітетом Старогнилицької сільської ради Чугуївського району Харківської області, Серії НОМЕР_2 від 07.06.2016 року.

Як вбачається із відповіді на запит суду, яка надійшла з Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 22.06.2017 року за № 1928/01-16, відповідно до якої після смерті ОСОБА_9, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1, заведена спадкова справа № 552/2016, яка містить: претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» від 09.12.2016 року; претензію кредитора АТ «Дельта Банк» від 13.07.2016 року; заяву батька спадкодавця - ОСОБА_4, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про прийняття спадщини від 17.11.2016 року; заяву мати спадкодавця - ОСОБА_5, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про прийняття спадщини від 17.11.2016 року; заяву дочки спадкодавця - ОСОБА_6, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, про прийняття спадщини від 29.11.2016 року; заяву дочки спадкодавця - ОСОБА_7, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, про прийняття спадщини від 29.11.2016 року. Інші заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Таким чином спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 є: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які своєчасно звернулися до нотаріальної контори та фактично прийняли спадщину, але свідоцтва про право на спадщину вони не отримали.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 1218, ст. 1231 до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином до спадкоємців переходить обов'язок сплатити заборгованості за зобов'язаннями спадкодавця, яка була нарахована за життя спадкодавця, тобто на дату смерті.

Спадкоємці в добровільному порядку не виконали зобов'язання спадкодавця за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 25.04.2013 року, які перейшли до них у спадщину

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Згідно виписки по рахунку та розрахунку залишку заборгованості станом на дату смерті ОСОБА_11 заборгованість позичальника перед банком за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 25.04.2013 року становить 22553 грн. 57 коп., з яких: 12148 грн. 83 коп. тіло кредиту; 8114 грн. 05 коп. просрочка по тілу; 44, грн. 64 коп. відсотки за кредитом; 2246 грн. 05 коп. неустойка.

У порушення норм закону та умов договору ОСОБА_12 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 550 передбачено, що проценти на неустойку не нараховуються.

Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що є законні та обґрунтовані підстави для стягнення лише заборгованості за кредитним договором, суд послався на те, що заборгованість за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 25.04.2013 року не погашена у зв'язку зі смертю боржника, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 прийняли спадщину, а отже зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст. 608 Цивільного кодексу України: зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов'язання за Договором кредиту не є пов'язаним з особою боржника і може бути виконане іншою особою. Термін дії договору встановлюється з дня його підписання Сторонами і діє до повного погашення заборгованості за даним Договором. Отже договір зберігає свою дію. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, в межах вартості майна, яке вони отримали у спадщину, пропорційно до розміру їх частки у спадщині.

При цьому відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки позбавляється права вимоги.

За частиною 2 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачена змагальність сторін, яка передбачає такі правила:

1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, який визначений у ст. 13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ч.ч. 1, 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України встановлений такий порядок надання доказів: сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду; якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів; докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзив на неї.

В матеріалах справи відсутні і не були надані Банком до апеляційного суду належні, допустимі і достатні докази про склад та вартість майна, одержаного спадкоємцями відповідача ОСОБА_9, які були залучені судом першої інстанції до розгляду у справі в якості відповідачів в порядку спадкового правонаступництва.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції надавався строк для надання відповідних доказів або клопотань щодо їх витребування. Однак, таких доказів до теперішнього часу не надано.

Оскільки таким чином позивачем не надано доказів, що підтверджують яке саме майно успадкували спадкоємці після смерті основного боржника, про його вартість, що є необхідною умовою для застосування вказаної норми ч. 2 статті 1282 ЦК України, внаслідок чого суд першої інстанції не встановив цих обставин справи, які входять у предмет доведення, у суду першої інстанції не було передбачених вказаною нормою права підстав для задоволення позову.

При цьому суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що відповідно до ст.ст. 81, 83 ЦПК України надання доказів є процесуальним обов'язком і за відсутності поважних причин його не виконання, позивач позбавляється права надавати такі докази до суду апеляційної інстанції.

Оскільки Банк не довів наявність спадкового майна, в межах якого спадкоємці зобов'язані за законом відповідати після смерті боржника, судова колегія не вбачає законних підстав для задоволення позову. Наявність лише факту заборгованості при недоведеності визначених у ч. 2 ст. 1282 ЦК України підстав для настання обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора, - не може бути підставою для задоволення позову.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 141 ЦПК України за рахунок ПАТ «Альфа банк» відшкодовує судовий збір, сплачений ОСОБА_4 за подану апеляційну скаргу.

Таким чином, оскільки суд неповністю з'ясував обставини, що мають значення для справи; порушив і неправильно застосування норми матеріального або процесуального права, тому з передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, із ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, за його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, п. 2. ч.1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 388-392 ЦПК України, та пунктом 8 частини першої Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13 грудня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, вул.Десятиння, б.4/6, м.Київ,01001) судовий збір у розмірі 2067 грн.00 коп., понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції на рахунок апеляційного суду Харківської області: розрахунковий рахунок: 0011; отримувач коштів: УДКСУ в Основ'янському районі м. Харкова; код отримувача: 37999628 ;банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області ;код банку отримувача: 851011 ;код бюджетної класифікації: 22030101.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 16 квітня 2018 року.

Головуючий: В.Б. Яцина.

Судді: І.О.Бровченко.

І.В. Бурлака.