2/621/528/18
РІШЕННЯ
іменем України
19 липня 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого Бібіка О.В.
з участю секретаря Горобець Н.М.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини із батьком,
ВСТАНОВИВ:
30.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області з вимогами: визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 разом із ним за адресою АДРЕСА_1.
На обгрунтування позову зазначив, що 28.07.2007 було укладено шлюб з ОСОБА_3 (до шлюбу Штрифановою) ОСОБА_4 шлюбу народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.06.2016 шлюб розірвано. До серпня 2017 відповідач разом з дітьми проживала в належній позивачу квартирі АДРЕСА_2. 20 листопада 2017 відповідачка разом з молодшим сином ОСОБА_6 виїхала з зазначеної квартири та стали проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач разом зі старшим сином ОСОБА_7 залишилися проживати разом у ІНФОРМАЦІЯ_4.
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 01.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.04.2018 справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання.
16.05.2018 ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області про визначення місця проживання малолітнього сина разом із матір"ю за адресою: АДРЕСА_3.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.05.2018 зустрічна позовна заява ОСОБА_2 прийнята до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1
04.06.2018 від ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2
02.07.2018 від ОСОБА_2 надійшла заява про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.07.2018 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з матір"ю залишено без розгляду.
Належним чином повідомлені учасники справи у підготовче судове засідання не з"явилися.
ОСОБА_4 представника позивача ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 На позовних вимогах наполягає, розгляд справи просить проводити без фіксування судового процесу технічними засобами.
02.07.2018 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. Розгляд справи просила провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_9 у судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
28.07.2007 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (до шлюбу Штрифановою) А.О., актовий запис № 73, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 063642 (а.с. 48)
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.06.2016 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 7)

З даних копії паспорту громадянина України на ім"я ОСОБА_1 серії ММ № 167163, виданого 12.04.1999 Зміївським РВ УМВС України в Харківській області, вбачається, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (ОСОБА_10)АДРЕСА_4 (а.с. 4)

З даних копії паспорту громадянина України на ім"я ОСОБА_2 серії МН № 929324, виданого 24.09.2007 Зміївським РВ ГУМВС України в Харківській області, вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (ОСОБА_10)АДРЕСА_4 (а.с. 44)

З копії довідки № б/н та без дати, виданої виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_2 значиться зареєстрованою за адресою: смт. Слобожанське Зміївського райолну АДРЕСА_5, до складу сім"ї входять ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 51)

З наданої позивачем копії акту обстеження умов проживання, складеного провідним спеціалістом служби у справах дітей ОСОБА_11, головним спеціалістом служби у справах дітей Зміївської РДА ОСОБА_9, вбачається, що у квартирі АДРЕСА_6 умови проживання задовільні, у дитини є окрема кімната, обладнана необхідними меблями, комп"ютерною технікою. Стосунки в сім"ї доброзичливі, батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу по вихованню сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10)

З копії довідки № 281 від 14.08.2017 вбачається, що ОСОБА_1 працює в Зміївській ТЕС ПАТ "Центренерго", розмір аліментів, сплачених на користь ОСОБА_2 за період з березня 2016 по липень 2017 становить 44085,92 грн (а.с. 82)

З копії довідок №№ 40, 41 від 14.05.2018, виданих Слобожанським дошкільним навчальним закладом, вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно виховувався в Слобожанському ДНЗ (ясла - садок) № 3 з 2011 по 2015 рік; ОСОБА_5, 24.02.2014 дійсно є вихованцем Слобожанського ДНЗ (ясла - садок) № 3 з 09.10.2015. ОСОБА_2 приймала участь у вихованні дітей та різних заходах дитячого садка. (а.с. 52, 53)

Відповідно до даних з копії довідки від 15.09.2017, виданої ФОП ОСОБА_12, ОСОБА_3 дійсно навчається у школі - студії англійської мови "YEAH" з тижневим навантаженням 1 год 30 хв у складі групи учнів з тижневою оплатою 60,00 грн (а.с. 54)

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до положень ст. 3 Міжнародної Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому під забороною розлучення дитини з своєю матір'ю в контексті Декларація прав дитини слід розуміти не обов'язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією.

01 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ) було ухвалено рішення у справі «М.С. проти України», яке набуде статусу остаточного відповідно до порядку, передбаченого пунктом 2 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, в якому ЄСПЛ констатував порушення Україною права заявника, гарантованого статтею 8 «Право на повагу до приватного і сімейного життя» Конвенції, у зв'язку з рішеннями національних судів про визначення місця проживання дитини заявника та зазначив, що під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин, що в свою чергу узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги

Частиною 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є здоровою, працездатною особою, забезпечений власним житлом, в якому створені належні умови для проживання дитини, приділяє належну увагу щодо виховання сина.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Надані позивачем ОСОБА_1 докази звернення до поліції щодо неправомірних дій ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3, а також докази звернення ОСОБА_2 до поліції щодо неправомірних дій ОСОБА_1 по відношенню до неї, висновки експерта щодо встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_2, суд до уваги на приймає, оскільки надані докази свідчать про існуючі конфліктні відносини між сторонами, а суд при розгляді даної справи керується максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

З огляду на викладене, та з метою дотримання прав та інтересів малолітньої дитини, на гармонійний розвиток та належне виховання, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1

При цьому, судз вертає увагу на те, що визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє матір права на спілкування з дитиною та обов'язок її утримувати.

У відповідністю з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судові витрати розподілити у відповідністю до ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 206, 223, 247, 258-259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6) до ОСОБА_2 (РНОКПП 311261343, місце реєстрації: АДРЕСА_7), третя особа: служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області (місце знаходження: м. Зміїв Харківської області, вул. Гагаріна, 2) про визначення місця проживання малолітньої дитини із батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, за адресою: АДРЕСА_8.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 % сплаченого судового збору у розмірі 352 (триста п"ятдесят дві) грн 40 коп.

Зобов"язати УДКСУ у Зміївському районі повернути ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору у розмірі 352 (триста п"ятдесят дві) грн 40 коп, відповідно до квитанції № N1CWV34043 від 30 січня 2018 (ОСОБА_13 платника АТ "ОСОБА_13 ОСОБА_4").

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: