Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/301/18
Провадження по справі № 2/514/204/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Козирєва М.В., за участю секретаря Чолак Я.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине позовну заяву ОСОБА_1 до Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім'єю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1983 року його мати ОСОБА_2 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після смерті матері він залишився доглядати за хворим вітчимом ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), розміром 1,98 умовних кадастрових гектара, розташованої на території Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 31.10.2001 року, виданого на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації від 17.10.2001 року за №266/А-2001 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_2.

У зв'язку з цим, 16 лютого 2018 року позивач звернувся до Тарутинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті вітчима ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з яким він проживав однією сім'єю з 1984 року.

Постановою Тарутинської районної державної нотаріальної контори від 06 березня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 оскільки йому необхідно надати в нотаріальну контору рішення суду про те, що він проживав зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Наведене в сукупності зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу у його відсутності про що надав відповідну заяву. З позовом згоден.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, за умовами ст. 1264 ЦК України спадкоємець четвертої черги за законом повинен проживати на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем однією сім'єю не менше ніж п'ять років.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, спадкодавець ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, був зареєстрований на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 і до складу його сім'ї ніхто не входив (а.с. 10, 14).

Більше того, як вбачається з довідки, наданої Лісненською сільською радою Тарутинського району Одеської області від 17.10.2017 року, на підставі записів погосподарських книг, позивач проживав з вітчимом ОСОБА_3 у період з 1983 р. по 1993 р., тобто на день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивач з ним не проживав (а.с. 50).

Інших належних і допустимих доказів, які б спростували відомості, викладені у цих письмових доказах, позивачем не надано.

Відсутність у представника відповідача заперечень проти задоволення позову жодним чином не спростовує вказаних висновків суду.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю необхідно відмовити повністю у зв'язку з їх недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 23, 76, 81, 263, 265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області про встановлення факту проживання однією сім'єю - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 16.04.2018 року.

Суддя М.В. Козирєв