Номер провадження: 22-ц/785/1806/18
Номер справи місцевого суду: 496/973/16-ц
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Тьосової Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.Ай.», Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди, -

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом і просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.Бі.АЙ» на його користь страхове відшкодування у розмірі 50000 грн., а також стягнути з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на його користь матеріальну шкоду у розмірі 4514,74 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 26 березня 2013 року з вини ОСОБА_3 сталася ДТП, в якій був пошкоджений його автомобіль «MERCEDES BENZ 312D» р/н НОМЕР_1. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3, який керував автомобілем УАЗ-АС-U 39095 ВП 6, що належить ДП «НЕК «Укренерго», була застрахована в ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 0456366. Він звернувся до ПАТ «Страхова група «Ю.Бі.АЙ» з заявою про виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні у такому випадку документи, однак до теперішнього часу не отримав ані письмового повідомлення щодо прийнятого страховою компанією рішення, ані страхового відшкодування. З метою проведення оцінки вартості матеріальної шкоди, завданої його транспортному засобу в ДТП, він звернувся до оцінювача ФОП ОСОБА_4, за послуги якого сплатив 850 грн. Крім цього, йому довелося сплатити за послуги евакуатора та за вимушене зберігання пошкодженого автомобіля на стоянці, тощо. Загальна сума таких витрат становить 3215,80 грн. Згідно звіту № 813/0513 про незалежну оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої його автомобілю «MERCEDES BENZ 312D» р/н НОМЕР_1, 1998 року випуску, її загальна вартість склала 51298,94 грн. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок ДТП становить 54514,74 грн. Вважає, що стягнення страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. має бути здійснено за рахунок ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», згідно положень ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі поліса № АС/ 0456366, а решта суми - 4514,74 грн. за рахунок ДП НЕК «Укренерго», відповідно до ст. 1194 ЦК України, у зв'язку з чим звернувся до суду з позовом.

Позивач та його представник у судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, подав заперечення на позов і просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених в запереченні.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» до судового засідання не з'явився, але надіслав до суду заперечення і просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні.

Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки від нього не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково. Стягнено з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 4514,74 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 грн., а всього 5065,94 грн.В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» про стягнення страхового відшкодування - відмовлено.

На вказане рішення суду Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення вимог про стягнення з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 4514,74 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 грн, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

26 березня 2013 року, близько 12.20 год. на ділянці автодороги Одеса - Рені, 33 км + 858,8 м, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки УАЗ - АС-U 39095 ВП 6 р/н НОМЕР_2, рухаючись з боку м. Одеса в напрямку м. Рені, нехтуючи правилами дорожнього руху, порушуючи правила виконання обгону, яке вимагало виїзд на зустрічну смугу руху, виїхав на праве узбіччя, де почав випереджати легковий автомобіль з причепом. Під час закінчення випередження ОСОБА_3 не прийняв до уваги той факт, що при здійсненні виїзду з узбіччя з ґрунтовим покриттям на проїжджу частину дороги з асфальтобетонним покриттям може статися втрата керованості руху автомобіля за рахунок різниці зчеплення шин з покриттям, скоїв виїзд на проїжджу частину дороги з асфальтобетонним покриттям, що призвело до бокового заносу автомобіля та його неконтрольованого руху на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення його автомобіля з пасажирським автобусом марки «MERCEDES BENZ 312D» р/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, який рухався у зустрічному напрямку.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3, який керував автомобілем УАЗ-АС-U 39095 ВП 6, що належить ДП «НЕК «Укренерго» була застрахована в ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/ 0456366 (а.с. 9)

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25 червня 2015 року ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України, а справу провадженням закрито на підставі ст. 46 КК України, ч.4 ст. 286, п.1 ч.2 ст. 284 КПК України (а.с. 8).

З метою проведення оцінки вартості матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу позивача в ДТП, останній звернувся до оцінювача ФОП ОСОБА_4, за послуги якого сплатив 850 грн., що підтверджується квитанцією № 3325970 від 07 травня 2013 року (а.с. 43).

Крім цього, позивач сплатив 1400 грн. за послуги евакуатора, 408 грн. за послуги УДАІ ГУМВС України в Одеській області та 1500 грн. за зберігання пошкодженого автомобіля на стоянці, згідно квитанції № QS17853464 від 01 квітня 2013 року, квитанції № QS17853433 від 01 квітня 2013 року та товарного чеку № 36 від 01 квітня 2013 року (а.с. 44, 43).

Відповідно до звіту № 813/0513 про незалежну оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої автомобілю «MERCEDES BENZ 312D» р/н НОМЕР_1, 1998 року випуску, її загальна вартість склала 51298,94 грн. (а.с. 10-41). Загалом сума становить 54514,74 грн.

Позивач зазначав, що протягом трьох днів з моменту дорожньо-транспортної пригоди звернувся до ПАТ «Страхова група «Ю.Бі.АЙ» з заявою про виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи, однак до теперішнього часу не отримав ані письмового повідомлення щодо прийнятого страховою компанією рішення, ані страхового відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч.1 ст. 988 ЦК України передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Пунктами 35.1, 35.2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Позивач звернувся до ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» з заявою про виплату страхового відшкодування 02 лютого 2016 року, тобто майже через 3 роки з моменту ДТП, додавши до неї наступні документи: копію ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 25 червня 2015 року, копію звіту № 813/0513 про вартість матеріальної шкоди (з додатками), копію полісу № АС/ 0456366 (а.с. 77).

В свою чергу, ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», отримавши від позивача зазначену заяву, була позбавлена можливості розглядати її, як підставу на виплату страхового відшкодування, оскільки вона складена з порушенням та всупереч передбачених вимог Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», без належного дотримання змісту та порядку подання, а саме: заяву подано з порушенням строку, встановленого Законом України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; заяву подано всупереч статей 33, 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» без попереднього повідомлення відповідача про настання ДТП та про наявність пошкоджень на транспортному засобі «MERCEDES BENZ 312D» р/н НОМЕР_1 за наслідками ДТП; заява не містить всіх відомостей, які обов'язково мають бути розкриті, у відповідності до ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; до заяви не надано жодного документу з переліку, визначеного п.35.2 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень п.37.1.4 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відповідно до звіту № 813/0513 завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди власнику транспортного засобу «MERCEDES BENZ 312D» р/н НОМЕР_1 складає 51298,94 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз'яснено в п. 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» повинно відшкодувати різницю між страховою сумою та реальними збитками, яка складає 4514,74 грн. (54514,74 грн. (реальні збитки) - 50000 грн. (загальна сума, яку повинна була сплатити страхова компанія).

Доводи представника відповідача ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» про те, що водій ОСОБА_3 відшкодував позивачеві заподіяну шкоду як потерпілому, суд першої інстанції правильно до уваги не приймав, оскільки у судовому засіданні було оглянуто матеріали кримінального провадження № 1-кп/496/167/15 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України, з яких вбачається, що ОСОБА_2 не є потерпілим у кримінальному провадженні, натомість потерпілим є ОСОБА_6, якому і було здійснено часткове відшкодування.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції вірно вважав, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» страхового відшкодування у розмірі 50000 грн., виходячи з положень п.п.37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тоді як матеріальна шкода у розмірі 4514,74 грн підлягає стягненню з ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», тобто в рамках заявлених позовних вимог.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження представника скаржника в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними, жодного належного та допустимого доказу на спростування звіту незалежного оцінювача ФОП ОСОБА_4 не надав.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують зазначені вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Посилання представника скаржника на те, що суд першої інстанції неправильно вирішив питання щодо судових витрат, не можуть бути взяті колегією суддів до уваги, так як сума у розмірі 551, 20 гривень є мінімальною допустимою до стягнення сумою судового збору по цій категорії справ, а позов до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго» був задоволений судом першої інстанції в повному обсязі, а не частково, тому суд першої інстанції не повинен був застосовувати принцип пропорційності, передбачений ч. 1 ст. 88 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент розгляду справи).

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Вказана цивільна справа є малозначною у розумінні ч. 6 ст. 19 ЦПК України (ціна позову становить 4514,74 грн), а тому не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

постановила:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Південна електроенергетична система» Державного підприємства Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повне судове рішення складено 10.04.2018 року.

Суддя Р.Д. Громік