Провадження № 2/752/1237/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.06.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Якушко Т.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

в с т а н о в и в:

07.06.2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 26 280,94 грн., а також 640 грн. судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що у червні 2015 року позивач домовився з ОСОБА_5 про участь у спільній діяльності з метою ведення бізнесу. На виконання вказаних домовленостей, 02.11.2015 року позивач здійснив грошовий переказ на ім'я дружини ОСОБА_5 - відповідача ОСОБА_4 у розмірі 1 000 доларів США через міжнародну платіжну систему грошових переказів «WesternUnion». 03.11.2015 року вказана сума грошових коштів отримана відповідачем. Однак, в подальшому ОСОБА_5 почав уникати спілкування з позивачем. Позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення грошових коштів, однак, відповідач також ухиляється від спілкування з позивачем. Внаслідок вказаного, позивач на підставі ст.1212 ЦК України просить стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 1 000 доларів США, що в еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ становить 26 280,94 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2018 року закрито підготовче провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просив суд його задовольнити, посилаючись на те, що кошти були перераховані ОСОБА_4 як дружині ОСОБА_5, з яким позивач збирався вести спільний бізнес, однак після отримання коштів відповідач став уникати спілкування та кошти не повернув.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його необгрунтованість та недоведеність будь-якими доказами, а крім того зазначила, що кошти були перераховані ОСОБА_4 як благодійна допомога.

Зазначені обставини щодо призначення платежу представник позивача не заперечував.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.11.2015 року позивачем ОСОБА_3 здійснено переказ грошових коштів у розмірі 1 000 доларів США через міжнародну платіжну систему грошових переказів «WesternUnion»на ім'я відповідача ОСОБА_4, що стверджується листом № 1611/1-17 від 15.05.2017 року (а.с. 8-10).

Згідно копії заяви на виплату готівки № 96196423 від 03.11.2015 року, ОСОБА_4 03.11.2015 року отримано грошовий переказ у розмірі 1 000 доларів США, що в еквіваленті на день отримання становило 23 015,22 грн. (а.с. 40).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає про безпідставне набуття відповідачем грошових коштів у вказаному розмірі та необхідність їх повернення на підставі ст. 1212 ЦК України.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказує на добровільне перерахування позивачем вказаного грошового переказу в якості благодійної допомоги, у зв'язку із чим на підставі ст. 1215 ЦК України відсутні підстави для їх стягнення.

Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

У судовому засіданні стороною позивача визнано та не спростовано обставини, на які посилається відповідач, а саме що, по-перше, грошові кошти у розмірі 1 000 доларів США позивачем ОСОБА_3 02.11.2015 року перераховано на ім'я відповідача ОСОБА_4 добровільно; по-друге, вказаний грошовий переказ позивачем був здійснений із призначенням «благодійна допомога».

За змістом положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються, зокрема, поясненнях учасників справи, їх представників.

Оскільки, достовірність зазначених обставин, а так само і добровільність їх визнання стороною позивача, перебувають поза обґрунтованим сумнівом суду, а відтак обставини щодо добровільного перерахування 02.11.2015 року позивачем грошових коштів у розмірі 1 000 доларів США на ім'я відповідача як благодійної допомоги, не підлягають доказуванню.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Враховуючи викладене, суд надходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами в ході розгляду справи наявність передбачених ст.ст. 1212, 1215 ЦК України підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 26 280,94 грн.

Крім того, суд зазначає, що доказів в обґрунтування обставин, викладених у позовній заяві, що стосуються участі позивача та ОСОБА_5 у спільній діяльності з метою ведення бізнесу та здійснення переказу вказаних грошових коштів саме з вказаною метою, а так само ухилення в подальшому ОСОБА_5 від виконання зобов'язань згідно попередній домовленостей, стороною позивача в розпорядження суду не надано та матеріали цивільної справи таких доказів не містять.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 18, 43, 49, 77, 78, 81, 141, 280-282 ЦПК України,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя