Провадження № 2/243/1502/2018
Справа № 243/3456/18
19 липня 2018 року м. Словянськ
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Кузнецова Р.В.,
за участю секретаря Малиновської І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 групи «КомфортСтройСервіс» в особі ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення попередньої оплати та пені, -
25 квітня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 групи «КомфортСтройСервіс» в особі ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення попередньої оплати та пені. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем в особі ФОП ОСОБА_3 був укладений договір № 23 про надання ремонтно-будівельних послуг спрямований на задоволення особистих потреб позивача, а саме благоустрою двору житлового будинку, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобовязання провести будівельні роботи з планування ґрунту під укладання плитки ФЄМ, укладання бордюру, вирівнювання поверхні із наступним укладанням ФЄМ (цементна суміш). Згідно із п. 1.2 вказаного договору, строк виконання робіт встановлений до 09 жовтня 2017 року. 18 вересня 2017 року позивач, відповідно до п. 2.2 договору, вніс на рахунок виконавця попередню оплату в сумі 6000,00 грн.
Втім, незважаючи на укладений договір та отриману попередню оплату відповідач так і не приступив до виконання робіт.
Позивач ОСОБА_1. будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані численні судові повістки та виклики за адресою місцезнаходження (місця проживання) відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, однак в жодне із призначених судових засідань відповідач не зявився, як і не зявився до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах. У звязку із цим, про місце, дату та час розгляду справи відповідач був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Втім, відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання повторно не зявився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.
18 вересня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 як замовником та відповідачем ОСОБА_2 група «КомфортСтройСервіс» в особі ФОП ОСОБА_3 як виконавцем, був укладений договір № 23 про надання ремонтно-будівельних послуг, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобовязання провести будівельні роботи з планування ґрунту під укладання плитки ФЄМ, укладання бордюру, вирівнювання поверхні із наступним укладанням ФЄМ (цементна суміш) (далі Договір).
Згідно із п. 1.2 вказаного договору, роботи повинні бути виконані до 09 жовтня 2017 року.
Відповідно до п. 3.1 Договору, виконавець зобовязаний приступити до виконання робіт не пізніше 10 банківських днів з дня внесення замовником передоплати за наявності необхідних матеріалів та передати результат виконання робіт (послуг) замовнику не пізніше жорсткого строку даного Договору.
Згідно із п. 6.2 Договору, зобовязання по цьому договору припиняються із спливом жорсткого строку договору, який становить 365 днів дня його підписання.
За порушення строку виконання робіт (послуг) вказаних в Договорі, виконавець сплачує замовнику штраф в розмірі 0,1 % від загальної суми цього договору та пеню із розрахунку 0,01% від загальної суми договору за кожен день прострочення (п. 5.2 Договору) (а.с. 5, 5 з.б.).
Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордера № 23, 18 вересня 2017 року ФОП ОСОБА_3 на підставі договору про надання послуг № 23 отримав від позивача ОСОБА_1 6000,00 грн. (а.с. 9).
Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та детальної інформації про фізичну особу, відповідач ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, вид діяльності: інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (основний) та будівництво житлових і нежитлових будівель. Дані про перебування в процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства відсутні (а.с. 6-7).
До теперішнього часу відповідач взяті за договором зобовязання не виконав, до виконання робіт не приступив передоплату не повернув.
За змістом статей 15,16 ЦК України, особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами ст. 626 ЦК України , договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України , договір є обов'язковим для виконання сторонами.
За приписами статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно із статтею 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).
Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Відповідно до ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Згідно із ст. 866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, що стверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Між позивачем як замовником та відповідачем як виконавцем, був укладений договір виконання ремонтно-будівельних послуг № 23, згідно із яким, ОСОБА_2 група «КомфортСтройСервіс» в особі ОСОБА_3 як виконавець взяв на себе зобовязання провести роботи (послуги) з планування ґрунту під укладання плитки ФЄМ, укладання бордюру, вирівнювання поверхні із наступним укладанням ФЄМ (цементна суміш) не пізніше 09 жовтня 2017 року, та передати результат виконання робіт (послуг) замовнику, а замовник зобовязався внести виконавцю попередню оплату в розмірі 6000,00 грн. та прийняти результат виконаних робіт.
Таким чином, виниклі між сторонами правовідносини, регулюються нормами побутового підряду, а також Законом України «Про захист прав споживачів».
Статтею 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.
Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.
Крім того, споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків (частина четверта статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів").
Отже, право замовника на розірвання договору чи відмову від нього в цілому передбачено чинним законодавством.
Згідно із ч. 6 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.
Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.
Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Відповідач у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Аналіз встановлених у судовому засіданні обставин та норм діючого законодавства дозволяє суду дійти висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір підряду, який в порушення умов договору та діючого законодавства відповідачем не виконаний, у звязку із чим, позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання вказаного договору та стягнення з відповідача на його користь суми попередньої оплати за договором в розмірі 6000,00 грн. підлягають задоволенню.
Статтею 549 ЦК України встановлено поняття неустойки.
Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Із наданої позивачем квитанції видно, що ним при зверненні до суду із даним позовом був сплачений судовий збір в сумі 769,24 грн. (а.с. 1).
Враховуючи, що позов судом повністю задоволений, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 769,24 грн.
Крім того, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.2 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, учасник процесу непозбавлений можливості подавати докази про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, протягом усього часу розгляду справи до закінчення судових дебатів або після ухвалення рішення суду за наявності відповідної заяви.
Позивачем, в порушення зазначених вимог закону не було подано належних доказів розміру витрат на правничу допомогу, як то детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, оскільки в матеріалах справи міститься лише квитанція про сплату позивачем адвокату ОСОБА_4 в рахунок оплати наданої правової допомоги, а саме складання позовної заяви, грошових коштів в сумі 500,00 грн.
За наведених обставин, суд позбавлений можливості стягнути витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно із вимогами якої судом стягуються лише документально підтверджені судові витрати.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 865, 866 ЦК України, Законом України "Про захист прав споживачів", ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263-265, 268, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 групи «КомфортСтройСервіс» в особі ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення попередньої оплати та пені задовольнити.
Договір виконання ремонтно-будівельних послуг № 23 від 18 вересня 2017 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 групою «КомфортСтройСервіс» в особі ОСОБА_3 розірвати.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Словянського
міськрайонного суду ОСОБА_5