ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/1215/17

Головуючий у першій інстанції - Чурупченко М.І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/196/18

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Лакізи Г.П., Скрипки А.А.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Корюківської міської ради Чернігівської області

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Корюківської міської ради Чернігівської області

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 серпня 2018 року у справі за позовом заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Корюківської міської ради Чернігівської області до ОСОБА_2 про стягнення збитків (упущеної вигоди), завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів (суддя Чурупченко М.І.), ухвалене о 16 год. 19 хв. у м.Корюківка, повний текст рішення складено 15 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року заступник прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Корюківської міської ради Чернігівської області звернувся до суду з позовом, в якому просив, з урахуванням уточнень, стягнути з ОСОБА_2 на користь Корюківської міської ради збитки у вигляді упущеної вигоди, завдані користуванням без правовстановлюючих документів земельною ділянкою по АДРЕСА_1, площею 9698 кв.м, у розмірі 140 865,74 грн. Позивач вказував, що з 15.11.2010 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_2 набула право власності на об'єкти нерухомості, які розташовані на вказаній земельній ділянці. З попереднім власником нерухомого майна (ОСОБА_3.) Корюківською міською радою 14.07.2010 року укладено договір оренди земельної ділянки, пунктом 8 якого узгоджено розмір орендної плати - 10% від нормативної грошової оцінки землі. Внаслідок відчуження нерухомого майна ОСОБА_3 передав земельну ділянку Корюківській міській раді на підставі акту прийому-передачі від 15.11.2010 року і рішенням міської ради від 14.12.2010 року договір оренди земельної ділянки розірвано. На підставі договору дарування від 02.07.2015 року право власності на об'єкти нерухомості, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 набув ОСОБА_4 Заступник прокурора Чернігівської області посилався, що з моменту набуття права власності на об'єкти нерухомості, тобто з 15.11.2010 року, до їх відчуження ОСОБА_4 ОСОБА_2 не вжито заходів до укладення договору оренди. Позивач вказував, що упущена вигода, що становить предмет даного спору, це орендна плата, яку б одержала Корюківська міська рада, якби її право не було порушено, а відповідач виконав би свій обов'язок по оформленню правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що в порушення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправної поведінки відповідача, розміру збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками. Крім того, позивачем не надано докази на підтвердження тієї обставини, що він являється власником або землекористувачем спірної земельної ділянки, також не надано докази на підтвердження факту володіння/користування спірною земельною ділянкою відповідачем.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що у даному випадку упущена вигода власника землі - Корюківської міської ради полягає у неотриманні від використання ОСОБА_2 спірної ділянки орендної плати, розмір якої мав би бути значно більший - 10% від нормативної грошової оцінки, ніж податок на землю в розмірі 1% від нормативної грошової оцінки, який сплачувався відповідачкою. За доводами позивача, використання земельної ділянки здійснюється ОСОБА_2 тривалий час без правовстановлюючих документів, тобто має місце її протиправна бездіяльність, внаслідок якої позивач як власник земельної ділянки позбавлений можливості отримати плату за її використання, оскільки така плата може бути нарахована виключно у разі документального оформлення права користування земельною ділянкою. Заступник прокурора Чернігівської області вважає, що матеріалами справи доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопрушення: протиправної поведінки відповідача, збитків, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача і збитками, вини. Також позивач вважає безпідставними доводи суду першої інстанції щодо невірного розрахунку суми збитків, оскільки позивачем застовано вимоги Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 року за №284 з урахуванням нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки за кожен рік її використання ОСОБА_2 При цьому при розрахунку суми збитків враховано виключно ту площу земельної ділянки, яка є сформованою. Крім того, заступник прокурора Чернігівської області посилається на безпідставність доводів суду про ненадання доказів на підтвердження права власності за позивачем на земельну ділянку, оскільки в матеріалах справи міститься витяг із публічної кадастрової книги України, якою підтверджується, що земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності комерційного призначення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відповідач вказує, що оскільки до неї перейшло право користування земельною ділянкою, то вона повинна сплачувати за користування земельною ділянкою у відповідності до вимог ст.ст.269, 270, 274 Податкового кодексу України земельний податок у розмірі, який діяв на час спірних правовідносин з Корюківською міською радою. Також ОСОБА_2 посилається, що ст.156 ЗК України встановлює перелік підстав для відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам і серед них відсутня така підстава як користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. За доводами відповідача, позовні вимоги заявлено про відшкодування збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, в той час як в рішеннях та розпорядженнях Корюківської міської ради зазначається про збитки, завдані погіршенням якості грунтового покриву. Крім того, ОСОБА_2 вказує, що позивачем порушено строк позовної давності.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що 14 липня 2010 року між Корюківською міською радою як орендодавцем та ОСОБА_3 як орендарем було укладено договір оренди землі, за умовами якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 9698 кв.м, на якій розташований об'єкт нерухомості, що належить орендарю на праві власності, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору оренди становить 1 273 056,46 грн (а.с.8-9). Договір укладено на 3 роки (49 років). Згідно п.8 договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 10 відсотків нормативної грошової оцінки землі.

14 вересня 2010 року Корюківська міська рада і ОСОБА_3 підписали Акт прийому-передачі земельної ділянки, за яким орендар прийняв у строкове платне користування зазначену земельну ділянку площею на умовах оренди терміном на 49 років (а.с.15).

15 листопада 2010 року між ОСОБА_3 (продавець), від імені якого діяла ОСОБА_5, і ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого у власність покупця передано нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, і розташовані на земельній ділянці розміром 9698 кв.м, яка надана продавцю в оренду строком на 49 років на підставі договору оренди землі від 14.07.2010 року (а.с.17-18).

15 листопада 2010 року згідно відповідного акту ОСОБА_3 передав, а Корюківська міська рада прийняла земельну ділянку площею 9698 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (а.с.19).

Рішенням Корюківської міської ради від 14 грудня 2010 року у зв'язку з продажем нерухомого майна (об'єкту) вирішено розірвати договір оренди земельної ділянки від 14.07.2010 року з ОСОБА_3 з 15.11.2010 року (а.с.22).

16 листопада 2010 року ОСОБА_2 подала до Корюківської міської ради заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації по оформленню права оренди земельної ділянки під викупленим об'єктом по АДРЕСА_1 (а.с.23).

Рішенням Корюківської міської ради від 14 грудня 2010 року такий дозвіл надано (а.с.24).

В період з 01.01.2010 року по 31.12.2015 року ОСОБА_2 було сплачено 68462,01 грн земельного податку з фізичних осіб (а.с.100).

На підставі договору дарування від 02 липня 2015 року право власності на об'єкти нерухомості, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 набув ОСОБА_4 (а.с.26).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 30 травня 2017 року земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею 0,9698 га перебуває у комунальній власності (а.с.46).

Згідно протоколу №3, затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації 12 квітня 2017 року №193, визначено розмір збитків з 01.05.2014 року по 01.07.2015 року, заподіяних ОСОБА_2 Корюківській міській раді, у сумі 169 496,78 грн (а.с.37 зворот).

Звертаючись до суду з позовом, заступник прокурора Чернігівської області з посиланням на положення ст.22 ЦК України і ст.224 ГК України обґрунтовував заявлену суму відшкодування як збитки у вигляді упущеної вигоди, завдані використанням відповідачем без правовстановлюючих документів земельної ділянки.

Упущеною вигодою за змістом ст.22 ЦК України вважаються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене, а друга сторона додержувалася правил здійснення господарської діяльності.

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов'язаннях. Натомість для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 цього Кодексу).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України).

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Матеріалами справи встановлено, що територіальна громада м.Корюківка, яку представляє Корюківська міська рада, є власником земельної ділянки, на якій розташовано об'єкт нерухомості, власником якого була відповідач ОСОБА_2 Матеріали справи не містять доказів належного оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, площею 0,9698 га, зокрема укладення договору оренди з Корюківською міською радою та державної реєстарції такого права, а отже при укладенні купівлі-продажу нерухомості право користування земельною ділянкою до набувача не перейшло, враховуючи, що у зв'язку з продажем попреднім власником нерухомого майна ОСОБА_3 договір оренди земельно ділянки розірвано.

Відтак відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власнику земельної ділянки, оскільки до моменту оформлення власником об'єкту нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17.

Враховуючи викладене, оскільки відсутні підстави для стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих користуванням без правовстановлюючих документів земельною ділянкою, у задоволенні позову заступника прокурора Чернігівської області належить відмовити.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Корюківської міської ради Чернігівської області залишити без задоволення, а рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 08 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий: Судді: