Справа № 638/756/18
Провадження № 2-о/638/74/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року року

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І.О.

за участю секретаря Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - приватний адвокат ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт трудових відносин між ОСОБА_1, як помічником адвоката, та адвокатом, ОСОБА_2, з 28 листопада 2013 року по 30 квітня 2016 року.

В обґрунтування поданої заяви заявник ОСОБА_1 зазначає, що з 28.11.2013 року по 30.04.2016 року між Адвокатом ОСОБА_2 (надалі Адвокат) та Заявником склалися трудові відносити, що підтверджується, укладеними між ними Трудовим контрактом та Договором про нерозголошення Адвокатської таємниці від 28.11.2013. Між тим, трудовий контракт не був належним чином зареєстрований та не було внесено відповідного запису у трудову книжку на підставі трудового контракту, оскільки Заявник фактично не міг оформити звільнення з попереднього місця роботи та надати належним чином заповнену трудову книжку, оскільки попередній роботодавець Заявника відмовляється належним чином припинити трудові відносини та видати належним чином оформлену трудову книжку, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 13.02.2015 року по справі справа № 753/18319/14-ц. Крім цього, Заявник зазначив, що має намір стати адвокатом, однак через порушення ОСОБА_3. вимог трудового законодавства, Заявник не може підтвердити наявність трудових відносин між ним та адвокатом ОСОБА_2, в період з 28.11.2013 30.04.2016, а відтак Заявник не має можливості підтвердити наявність у нього стажу роботи в галузі права, який є однією з передумов права звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту.

З огляду на зазначене та з підстав, передбачених ст.ст. 293, 315 - 318 ЦПК України

ОСОБА_1 просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт трудових відносин між ним, як помічником адвоката, та адвокатом, самозайнятою особою ОСОБА_2, в період з 28 листопада 2013 року по 30 квітня 2016 року.

02.04.2018 року до суду надійшли письмові пояснення від заінтересованої особи Адвоката ОСОБА_2, в яких останній зазначив, що він не заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підтвердивши при цьому факт трудових відносин між ним та заявником, ОСОБА_1, як помічником адвоката, в період з 28 листопада 2013 року по 30 квітня 2016 року. Крім того, Заінтересованою особою зазначено, що 23 серпня 2011 року він уклав трудовий договір із Заявником, за умовами якого ОСОБА_1 мав виконувати обов'язки помічника адвоката. Однак трудовий договір не був зареєстрований в центі зайнятості, а також не було внесено відповідного запису до трудової книжки, оскільки на момент виникнення зазначених трудових правовідносин, Заявник мав трудовий спір з попереднім роботодавцем, який відмовлявся оформити звільнення Заявника у відповідності до вимог чинного законодавства України та видати належним чином оформлену трудову книжку, що підтверджується наданою Заявником копією трудової книжки та рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 13.02.2015 по справі № 753/18319/14-ц, що набрали законної сили.

04.04.2018 року через канцелярію суду, ОСОБА_1 подано заяву про розгляд справи без його участі. Також в даній заяві, ОСОБА_1 зазначив, що вимоги, викладені в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення - підтримує в повному обсязі, а також, що до суду подані всі можливі та належні докази, письмові пояснення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в 2012 році ОСОБА_1 закінчив Національний юридичний університет імені ОСОБА_4 та отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юрист (диплом серія ХА № 41976953).

Відповідно до відомостей в трудовій книжці серія АЕ № 467618 ОСОБА_1 з 2008 року по 2012 року працював у Харківському апеляційному адміністративному суді, де з нагоди відзначення професійного свята Дня працівників суду, нагороджено Почесною грамотою виконавчого комітету Харківської міської ради, у 2010 році.

З 2012 року по 2013 рік працював, за переведенням із Харківського апеляційного адміністративного суду, у Сумському окружному адміністративному суді, де з нагоди професійного свята Дня Конституції України, за сумлінне виконання службових обовязків, високий професіоналізм, ініціативність, досягнення в роботі, оголошено Подяку Голови суду.

З 09.09.2013 року по 11.11.2013 року працював в Адвоката ОСОБА_3 помічником адвоката, проте остання ухиляється від належного оформлення припинення трудових відносин.

Факт звільнення ОСОБА_1 11.11.2013 року з посади помічника адвоката ОСОБА_3 встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2015 року по справі № 753/18319/14-ц, що набрало законної сили 26.03.2015 року .

Вказаним судовим рішенням було зобовязано попереднього роботодавця Заявника - Адвоката ОСОБА_3, зняти з реєстрації у Центрі зайнятості Дарницького району м. Києва трудовий договір № НОМЕР_1 від 09.09.2013 року та внести до трудової книжки Заявника запис про звільнення з посади помічника адвоката, вказавши день його звільнення.

Однак, з копії трудової книжки Заявника вбачається, що в ній відсутній запис про звільнення ОСОБА_1 з посади помічника адвоката ОСОБА_3

Судом також встановлено, що 28 листопада 2013 року між ОСОБА_2, як адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, та ОСОБА_1, укладено трудовий договір, за умовами якого, працівник зобов'язувався виконувати обов'язки помічника адвоката відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Крім того, умовами зазначеного трудового договору визначено та погоджено між сторонами час виконання роботи, вихідні дні, тощо.

Згідно пояснень ОСОБА_1 після укладення 28 листопада 2013 року з адвокатом ОСОБА_2А, трудового договору, його обов'язки, як помічника адвоката, що були безпосередньо визначені адвокатом, включали роботу з документами, в т.ч. процесуальними документами, вивчення нормативної бази, роз'яснень з правових питань, аналіз та узагальнення судової практики, з урахуванням судових рішень, прийнятих судами різних інстанцій, які містяться в Єдиному реєстрі судових рішень, підбір нормативних документів по справах, які знаходилися в провадженні адвоката, виконання інших доручень адвоката.

Також у своїх письмових поясненнях, заінтересована особа ОСОБА_2А, пояснила, що з 28.11.2013 року він дійсно перебував у трудових відносинах з ОСОБА_1, як помічником адвоката, що підтверджується укладеним між ними трудовим договором, який не був зареєстрованим в службі зайнятості, не був зареєстрований в центі зайнятості, а також не було внесено відповідно запису до трудової книжки, оскільки на момент виникнення зазначених трудових правовідносин, Заявник мав трудовий спір з попереднім роботодавцем, який відмовлявся оформити звільнення Заявника у відповідності до вимог чинного законодавства України та видати належним чином оформлену трудову книжку, що підтверджується наданою Заявником копією трудової книжки та рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 13.02.2015 року по справі № 753/18319/14-ц, що набрали законної сили. Крім того, зазначив, що до обов'язків заявника ОСОБА_1, як помічника адвоката, належали здійснення підбору актів законодавства та матеріалів судової практики, узагальнення судової практики, підготовка проектів запитів, листів, отримання відповідей на адвокатські запити, та виконання інших доручень адвоката.

Зазначені обставини щодо наявності між заявником ОСОБА_1Л, та заінтересованою особою ОСОБА_2 трудових відносин, останнім не оспорюються. Крім того, зазначені вище умови трудового договору підтверджують допуск заявника до роботи з відома та за дорученнями заінтересованої особи, виконання заявником трудових функцій, визначених угодою з заінтересованою особою, особистий характер прав та обов'язків працівника, його обов'язок виконувати трудові функції, попередньо обумовлені в трудовому договорі, виконання трудової функції в умовах загальних положень законодавства про працю, що, в свою чергу, відмежовує зазначений трудовий договір від інших видів правовідносин.

Право кожної людини на працю закріплено ст. 43 Конституції України, якою також визначено, що кожний має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Особа, яка бажає стати працівником, реалізує право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою (ст. 2 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 6, ст. 16 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Адвокат може мати помічників з числа осіб, які мають повну вищу юридичну освіту. Помічники адвоката працюють на підставі трудового договору (контракту), укладеного з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням, з додержанням вимог цього Закону і законодавства про працю. Стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає адвокатську діяльність як незалежну професійну діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (ст.4 Закону). Самозайнятою особою є адвокат, який здійснює свою діяльність індивідуально (ст.13 Закону).

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Підпунктом 14.1.195 пункту 14.1 ст. 14 ПКУ визначено, що працівник - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

З аналізу зазначених вище правових норм встановлено, що заінтересована особа адвокат ОСОБА_2А, здійснює адвокатську діяльність індивідуально, тобто, вона є самозайнятою особою, та взята на облік в органах державної податкової служби.

Відповідно до статті 24-1 КЗпП України (в редакції, що діяла на момент укладання договору) У разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

З огляду на зазначене, суд вважає, що в порушення вимог ст.24-1 КЗпП України

укладений між сторонами 23.11.2013 року трудовий договір не був зареєстрований заінтересованою особою в службі зайнятості, що, в свою чергу, позбавляє заявника підтвердити наявність у нього стажу роботи в галузі права, з моменту укладення з заінтересованою особою трудового договору та по день звернення до суду з відповідною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З урахуванням роз'яснень, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" , суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, при цьому наведений у ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення

Зазначене роз'яснення у Постанові Пленуму кореспондується з ч.2 ст. 293 ЦПК України, відповідно до якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що встановлення факту трудових відносин між заявником ОСОБА_1, як помічником адвоката, та адвокатом ОСОБА_2, породжує для заявника юридичні наслідки, так як від встановлення зазначеного факту, що має юридичне значення, залежить виникнення у заявника права на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцем проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту для здобуття професії адвоката, при цьому, судом враховано, що чинним законодавством України, яке регулює зазначені вище правовідносини, не передбачено іншого порядку встановлення вказаного факту, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, на підставі чого заява ОСОБА_1 про встановлення факту трудових відносин є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 12, 76,77, 78, 80, 81,293, 315-319 ЦПК України, суд

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - адвокат ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт трудових відносин між ОСОБА_1, як помічником адвоката, та адвокатом ОСОБА_2 з 28 листопада 2013 року по 30 квітня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: І.О.Грищенко