КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 370/1010/17 Головуючий у І інстанції Мазка Н.Б.
Провадження №22-ц/824/2469/2018 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О. (суддя-доповідач), Приходька К.П., Ігнатченко Н.В., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, апеляційний суд, -

У С Т А Н О В И В :

у травні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору за № б/н від 13 листопада 2013 року ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 500 гривень. Відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до змісту позовної заяви, договір складається з анкети - заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Банк зазначає, що відповідач не виконує належним чином зобов'язання щодо своєчасного повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2017 року складає 12317,84 грн., тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь дану заборгованість за кредитним договором № Б/Н від 13 листопада 2013 року та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. судового збору.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що позивач довів належними та допустимими доказами, що між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписаною заявою відповідача від 13 листопада 2013 року року, витягом з Умов та правил надання банківських послуг та витягом з Тарифів банку. Також доказом користування відповідачем банківськими послугами, які надавав позивач, є наданий банком розрахунок заборгованості та виписка про рух коштів. Однак відповідач зазначені вище докази не спростував.

14 вересня 2018 року на адресу Апеляційного суду Київської області від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому останній просить залишити без задоволення апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк», а рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 липня 2018 року залишити без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2018 року дану справу призначено до розгляду.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області, та утворено Київський апеляційний суд.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року №297/2018 переведено суддів Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Початком роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року прийнято справу до свого провадження та визначено розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає не в повному обсязі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно анкети - заяви від 13 листопада 2013 року ОСОБА_4 виявив бажання оформити на своє ім`я кредитний ліміт по платіжній картці та погодив, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та ПАТКБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений з договором про надання банківських послуг та згоден з його умовами. Він зобов'язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайтіПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.5).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що ОСОБА_4 відповідно до підписаної ним заяви від 13 листопада 2013 рокуотримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак у порушення умов договору відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного внесення платежів за договором не виконав, внаслідок чого станом на 28 лютого 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 12317,84 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 486,60 грн., заборгованості за процентами у розмірі 7968,49грн., нарахована пеня у розмірі 2800 грн., заборгованість по судовим штрафам у розмірі 1062,75 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано суду власний розрахунок заборгованості (а.с.4), анкету - заяву позичальника про приєднання до Умови і правила надання банківських послуг від 13 листопада 2013 (а.с.5), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.6), витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.7-30) без підпису ОСОБА_4, ксерокопію паспорта ОСОБА_4. (а.с.31).

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Встановлено, що в анкеті-заяві від 13 листопада 2013року містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис. При цьому, у вказаній анкеті-заяві від 13 листопада 2013 року відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: розмір кредитного ліміту, процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов'язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено укладення з відповідачем 13 листопада 2013 року договору про надання банківських послуг, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. Тому відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт укладення між сторонами кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення.

В анкеті-заяві від 13 листопада 2013 року відповідач лише виявив бажання оформити на своє ім'я кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» та погодив, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений з договором про надання банківських послуг та згоден з його умовами. Він зобов'язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк».

Натомість, як вірно встановлено судом першої інстанції, зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому позивачем ненадано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2014 року (справа №6-2462цс16), від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено виникнення у відповідача зобов'язань за кредитним договором на умовах, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі з підстав їх недоведеності, виходячи з такого.

По справі встановлено, та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_4 підписав анкету-заяву на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що свідчить про визнання ним факту отримання кредитних коштів, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем.

Із наданої випискипо картці/рахунку № 172729 видно, що остання операція по зняттю грошових коштів в розмірі 486,60 грн. здійснено 01 вересня 2014 року (а.с. 71).

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки ОСОБА_4фактично користувався наданими ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитними коштами, що підтверджується наданою позивачем випискою по особовому рахунку та випискоюпо картці/рахунку, а умовами договору не встановлено розмір процентів за користування ними, то їх розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень ст.1048 ЦК України, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року № 6-1412цс16.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що останній підписав анкету/заяву на отримання іншої картки з іншим номером, спростовуються матеріалами справи, оскільки в підписаній анкеті/заяві, яка міститься в матеріалах справи номер картки не зазначений, а з наданої позивачем виписки по картці/рахунку (а.с.71) вбачається, що зазначений ОСОБА_4 номер картки є бонусним рахунком (Бонусний рахунок - це спеціальний рахунок, що відкривається банком для обліку в електронному вигляді бонусів держателя картки за попередньою здійсненими операціями з платіжною карткою. Бонусний рахунок функціонує для обліку кредиторської заборгованості банку та не є поточним рахунком).

Банком наданий розрахунок заборгованості за період з 22 серпня 2014 року по 28 лютого 2017 року(а.с.4).

Розрахунок заборгованості ОСОБА_4 за процентами на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами за вищевказаний період здійснюється за формулою:

[ Сума боргу] х [ Ставка (%)] /100% / 365 днів х [ Кількість днів ] =[Сума]

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня
22.08.201412.11.201483486.0012.512.513.81
13.11.201405.02.201585486.00141415.84
06.02.201503.03.201526486.0019.519.56.75
04.03.201527.08..00303070.70
28.08.201524.09.201528486.00272710.07
25.09.201521.04..00222261.35
22.04.201626.05.201635486.0019198.83
27.05.201623.06.201628486.0018186.69
24.06.201628.07.201635486.0016.516.57.67
29.07.201615.09.201649486.0015.515.510.09
16.09.201627.10.201642486.0015158.37
28.10.201613.04..00141431.32
14.04.201725.05.201742486.0013137.27
26.05.201726.10..0012.512.525.63
27.10.201714.12.201749486.0013.513.58.81
15.12.201725.01.201842486.0014.514.58.11
26.01.201828.02.201834486.0016167.24
Всього: 308.55

Таким чином, розмір заборгованості ОСОБА_4 за процентами за користування кредитними коштами становить 308,55 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 13 листопада 2018 року у розмірі 795,15 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 486,60грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 308,55 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені та штрафу за їх безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки у порушення вимог ст.263 ЦПК України суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, які є складовою загальної заборгованості відповідача за договором, то колегія суддів приходить до висновку, що в силу ст.376 ЦПК України ці порушення є підставою для скасування рішення суду у повному обсязі та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» при подачі позову сплативсудовий збір у розмірі 1 600 грн., а при подачі апеляційної скарги - 2 400 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ КБ «ПриватБанк», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 258 грн. 05 коп.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 13 листопада 2013 року у розмірі 795,15 грн. (сімсот дев'яносто п'ять гривень п'ятнадцять копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 258,05грн. (двісті п'ятдесят вісім гривень п'ять копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: 08001, Київська обл., смт. Макарів., АДРЕСА_1, ІПН:НОМЕР_1.

АТ КБ «ПриватБанк», місце реєстрації: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код. , рах. №3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299.

Судді: Д.О. Таргоній

Н.В.Ігнатченко

К.П.Приходько