Провадження № 2-з/638/361/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова

в складі головуючого судді Штих Т.В.

при секретарі Тарасовій О.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Харківводоканал» про відшкодування матеріальних збитків та моральної (немайнової) шкоди, завданих внаслідок залиття квартири, -

встановив:

20.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, КП «Жилкомсервіс», КП «Харківводоканал» на його користь понесені матеріальні збитки в сумі 30 000,00 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн..

27.09.2018 ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти, які належать КП «Жилкомсервіс» в межах 14 010,00 грн.; накладення арешту на грошові кошти, які належать КП «Харківводоканал» в межах 14 010,00 грн.; шляхом накладання арешту на квартиру №148, яка розташована за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 68-б, яка належить ОСОБА_2.

Вивчивши надану заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову заявник посилається на те, що загальна сума, яку він планує відшкодувати, є значною - 42 030 грн., а ОСОБА_2 відмовилась мирно врегулювати спір та не надала будь-які дані про себе. А також, враховуючи, що у КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківводоканал», згідно бази «Єдиний державний реєстр судових рішень», є учасниками багатьох судових проваджень з майнових питань, все їх майно знаходиться у них на праві господарського відання, або перебуває в іпотеці чи в арешті, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, позивач має побоювання, що до моменту вирішення справи по суті у відповідачем буде відсутнє майно чи грошові кошти, в рахунок яких можливо забезпечити виконання позовних вимог. Тому вважає заявлені ним вимоги щодо забезпечення позову доцільними, а невжиття визначених заходів забезпечення, може утруднити чи зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

Проте крім обставин, викладених у заяві про забезпечення позову, інших доказів чи обґрунтування доводів про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідачі будуть ухилятись від виконання такого рішення, заявником суду не надано.

Ч.3 ст. 150 ЦПК України вимагає щоб види забезпечення позову були співмірними із заявленими позивачем вимогами.

На разі, суду до заяви, не надано документів, які б свідчили про наявність перешкод в реалізації прав позивача.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.06 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи викладене, суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку законним, доцільним та співрозмірним, тому дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149,150 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Дзержинського районного суду м. Харкова в п'ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: Т.В. Штих.