Провадження №2/523/5176/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1, 65006, АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_2, 65006, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_3, 65006, АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача втратившим право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2, посилаючись на те, що вони є власниками зазначеного житла, відповідач є колишнім власником та зареєстрований у квартирі, однак не проживає у квартирі з часу придбання ними житла, особистих речей відповідача у квартирі немає, тому позивачі просять суд визнати його таким, що втратив право користування житлом.

У судове засідання позивачі подали заяву, згідно якої підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, розглянувши справу за їх відсутності.

Відповідач звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності та заявлені вимоги визнав у повному обсязі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить позивачам на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 14.08.2018 року та договору дарування від 19.02.2013 року.

Відповідач є колишнім власником квартири в якій зареєстрований, однак з часу придбання позивачами квартири в ній не проживає.

Реєстрація відповідача перешкоджає позивачам у здійсненні права власності в повному обсязі, вони вимушені нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб.

На зазначені обставини посилалися позивачі у позовній заяві та вони не спростовані відповідачем жодним належним і допустимим доказом.

Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

У відповідності зі ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 317, 391 ЦК України та Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні і підлягають задоволенню, оскільки вказане нерухоме майно належить позивачеві на праві власності на законних підставах, відповідач не проживає в ньому понад шість місяців та втратив право користування зазначеним житлом.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 211, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_2, 65006, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_3, 65006, АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН - НОМЕР_3, втратившим право користування квартирою №16 в будинку №10 по вулиці Балківській у м.Одесі.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.12.2018 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси

Суддя: