Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі головуючого судді Тимченко О. В.

секретар секретар судового засідання - Овсяннікова Т.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Гончарова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новотроїцьке Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства "НИКО" про витребування майна із чужого незаконного володіння та зустрічним позовом Фермерське господарство "НИКО" до ОСОБА_2 про визнання договорів оренди землі поновленими,-

ВСТАНОВИВ:

Означені вище особи звернулися в суд один до одного з названими вище позовними вимогами .

В судовому засіданні первісний позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав,зустрічні не визнав і пояснив,що він має у приватній власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 11.57 га,які розташовані на території Подівської сільської Ради Новотроїцького району Херсонської області,що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серія НОМЕР_2 від 30.08.2016 року та державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 26.123.2002 року. З 2001 року по теперішній час його земельні ділянки використовує відповідач,який приступив до використання на підставі договору про оренду землі,який був укладений в 2011 році строком на 5 років. Зважаючи на те,що п'ятирічний термін дії договору спливав, він завчасно за 180 днів послав фермерському господарству попередження,що не бажає переукладати договір оренди, а буде використовувати земельні ділянки самостійно. Однак голова фермерського господарства запевнив,що надасть йому аналогічну земельну ділянку в якості обміну. Він, навіть, надав у сезон 2017 сільськогосподарського року земельну ділянку, але вона була не аналогічна його землі, він обробляв її, зібрав малій врожай. За таких обставин усно наполягав на тому,що продовжувати дію договору оренди на наступний строк не буде. Голова фермерського господарства заявив тоді,що добровільно землю не віддасть і спір буде вирішуватися в суді.

З зустрічним позовом про поновлення договору оренди не згодний по викладеним вище мотивам. Просив первісний позов задоволити, зустрічний -відхилити.

Відповідач за первісним позовом фермерське господарство «НИКО» в особі представника ОСОБА_3позов не визнав і пояснив,що листа заперечення щодо продовження дії договору оренди фермерське господарство не отримувало. Підприємство продовжувало виконувати орендні обов»язки, ОСОБА_2 було направлено орендну плату в грошовому еквіваленті. Не вважає належним допустимим доказом того,що ОСОБА_2 заперечував проти продовження строку договору, надання суду копії поштового повідомлення, яке не містить змісту листа. Юридична особа,яку він представляє, користуючись першочерговим правом на продовження дії договору оренди, продовжила виконувати договірні відносини, які в установленому законом та договором порядку не розірвані,тому вважає,що договір оренди є поновленим, просив в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази , слід прийти до наступних висновків.

Виниклі правові відносини, є цивільними,регулюються нормами цивільного та земельного права.

Предметом первісного спору є вимога про витребування майна із чужого незаконного володіння, а за зустрічним- про визнання договору оренди земельної ділянки -поновленим.

Відповідно до вимог ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно у особи,яка незаконно,без відповідної правової підстави заволоділа ним. Правочин є правомірним,якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним/ст.204 ЦК України/.

З матеріалів справи /а.с.11/ вбачається,що між сторонами укладений та в передбаченому законом порядку зареєстрований договір оренди земельної ділянки,який в установленому законом порядку не визнаний недійсним.

Матеріали справи не містять доказів безпідставного заволодіння земельною ділянкою,встановлено,що позивач добровільно за письмовим договором,який не визнаний недійсним, передав земельну ділянку відповідачу .

Отже підстав для задоволення позовних вимог з предметом спору «про витребування майна з чужого,незаконного володіння, не має.

Аналогічні роз»яснення містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року п.21- спір про повернення майна ,що виникає з договірних відносин або відносин,пов»язаних з застосуванням наслідків недійсності правочину,підлягає вирішенню відповідно до законодавства,яке регулює ці відносини. У разі, коли між особами ВІДСУТНІ ДОГОВІРНІ відносини,пов»язані з застосуванням наслідків недійсності правочину,спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами ст.ст.387,388 ЦК.

Таким чином слід прийти до висновку,що позивач ОСОБА_2 обрав невірний спосіб захисту свого порушеного права. Своєчасно заяв,клопотань про зміну предмету позову, не заявляв,тому позовні вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання обґрунтованості чи необґрунтованості зустрічного позову про визнання спірного договору оренди поновленим слід виходити з такого.

Зустрічний позивач фермерське господарство «Нико», обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на вимоги ст.764 ЦК України відповідно до якої, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму,то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця,договір вважається поновленим на строк,який був раніше встановлений договором.

Як встановлено судом,не заперечується сторонами між ними 15 грудня 2011 року укладено договір оренди земельних ділянок площею 5,74 га та 5,83 га,/а.с.11.12/,що належать на праві власності ОСОБА_2 та ці договірні відносини укладені на строк 5 років.

Відповідно до умов договору п.8 після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди без письмового заперечення орендодавця в 180 денний строк,він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах.

Згідно поштового повідомлення а.с.13 та опису цінного листа фермерське господарство уповноважений Кононенко 26.09.2016 року особисто отримало два повідомлення про відмову в укладенні нового договору землі і цей доказ оглянутий в суді в оригіналі суд вважає належним і допустимим підтвердженням того,що ОСОБА_2 недвозначно висловив свою незгоду на переукладення договору оренди з ФГ «Нико».

Відповідно з вимогами ст.36,37,38,39,40 вказаного договору розірвання договору оренди в односторонньому порядку не допускається.

Первісний позивач ОСОБА_2 зверненням до суду довів,що не бажає переукладення договору на новий строк, не бажає знову надавати її в оренду, має намір власними силами обробляти свої земельні ділянки.

Тобто слід прийти до висновку,що сторони не прийшли до згоди на переукладення договору оренди на новий термін,що є наявні заперечення наймодавця щодо подальшої оренди земельної ділянки,тому посилання ФГ «Нико» на обґрунтування позову щодо визнання договору поновленими є безпідставним.

Аналогічні роз»яснення містяться у абз 4 п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ « № 7 від 16.04.2004 року з наступними змінами «Питання про дострокове припинення користування землею на умовах оренди вирішується шляхом пред»явлення позову про розірвання договору.В разі закінчення зазначеного в договорі строку оренди переважне право орендарів на поновлення договору оренди,передбачене ст.33 Закону від 06 жовтня 1998 року №161-Х1У « Про оренду землі» поширюється на випадки,коли ЗЕМЛЯ ЗНОВУ ПЕРЕДАЄТЬСЯ В ОРЕНДУ.

Згідно з вимогами ст.638 ЦК України Договір є укладеним,якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та відповідно до вимог ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як передбачено вимогами ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі,що й договір,що змінюється або розривається,якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Доказів того,що власник земельних ділянок ОСОБА_2 знову передав в оренду свою земельну ділянку, в тому числі і ФГ «Нико» суду не надано, тому, підстав для задоволення зустрічного позову про поновлення договору оренди не має .

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32).

За таких обставин в задоволенні позовів як первісного так і зустрічного слід відмовити та враховуючи те,що за зустрічний позов відстрочено сплату судового збору, слід з Фермерського господарства «Нико» в дохід держави стягнути судовий збір 3521 грн.

На підставі викладеного,керуючись ст..ст.12.13.81.141,258,259,263-265,268 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Фермерського господарства "НИКО" про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити повністю.

В задоволенні зустрічного позову Фермерське господарство "НИКО" до ОСОБА_2 про визнання договорів оренди землі поновленими - відмовити повністю.

Стягнути з ФГ "НИКО" судовий збір в сумі 3521,00 грн. в дохід держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в строк 30 днів.

Суддя Тимченко О.В.