АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/22/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м.Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі:

Головуючого:Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)
Суддів:Кузнєцової О.А. Приходько Л.А.
Секретар:Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа: виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа: виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, посилаючись на те, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у них народився син ОСОБА_7, який проживає із матір'ю.

Оскільки відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні із сином, не виконує рішення виконавчого комітету Комсомольської (Корабельної) районної у м.Херсоні ради №127 від 10 червня 2012 року щодо визначеного графіку побачень з дитиною, позивач на підставі ст.159 СК України просив суд усунути йому перешкоди у спілкуванні з сином та зобов'язати ОСОБА_5 не перешкоджати спілкуванню та його участі у вихованні малолітньої дитини, визначивши йому способи участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши право забирати сина кожну суботу місяця з 10-00 години до 18-00 години неділі.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 травня 2017 року позов задоволено.

Ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_6 зі сторони ОСОБА_5 у спілкуванні з дитиною - сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язавши ОСОБА_5 не перешкоджати спілкуванню та участі батька у вихованні сина ОСОБА_7.

Визначити ОСОБА_6 спосіб та порядок спілкування з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши йому дозвіл забирати дитину кожну суботу місяця з 10-00 години та повертати дитину до постійного місця проживання у неділю о 18-00 годині.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В обґрунтуванням скарги зазначила, що малолітній ОСОБА_7 категорично не бажає спілкуватися із батьком. Позивач негативно впливає на виховання сина, у ОСОБА_6 відсутні навики догляду за дитиною, яка за станом здоров'я потребує спеціального догляду.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 та її адвокат ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_10 проти задоволення скарги заперечували, вказавши на відсутність правових підстав щодо позбавлення батька можливості брати участь у вихованні та спілкуванні із сином.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради ОСОБА_11 просила скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін. Зокрема вказала, що при вирішенні питання щодо визначення способів участі позивача у вихованні та спілкуванні із сином, комісією з питань захисту прав дитини не встановлено обставин, які б негативно характеризували батька та унеможливлювали його спілкування із сином.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За домовленістю сторін місце проживання дитини визначено із матір'ю.

Між сторонами виник спір щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином.

Рішенням виконавчого комітету Комсомольської районної у м.Херсоні ради №127 від 10 серпня 2012 року ОСОБА_6 визначений час для спілкування з сином протягом кожної суботи з 10.00години до 18.00 години неділі (а.с.4).

В ході розгляду справи встановлено та не заперечується сторонами, що між ними існують неприязні відносини.

Відповідач ОСОБА_5 з грудня 2016 року не виконує прийняте рішення ради від 10.08.2012року та чинить позивачу перешкоди у зустрічах із сином.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини.

Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до положень ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно до ч.1 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклуванні постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.159 СК України визначено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

У відповідності до вимог статті 19 СК України при розгляді справ щодо участі одного із батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування зобов'язаний подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ст.56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов'язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", Правилами опіки та піклування, затвердженими спільним наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.99 N 34/166/131/88) передбачено, що безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається на відповідні відділи і управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі комітети міських чи районних у містах рад у межах їх компетенції.

Встановлено, що до участі у розгляді справи залучений уповноважений орган опіки та піклування - виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради, а отже доводи апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності визначеного законом органу є неприйнятними.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції встановив спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином кожної суботи місяця з 10-00год. до 18-00год. неділі, взявши до уваги рішення рішенням виконавчого комітету Комсомольської районної у м.Херсоні ради №127 від 10 серпня 2012 року.

Проте, повністю погодитися з рішенням суду не можна.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги в частині того, що розгляд справи відбувся за відсутності висновку органу опіки та піклування, наявність якого є обов'язковою умовою для розгляду справ такої категорії.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 20.07.2017 року був витребуваний відповідний висновок від 31 серпня 2017 року, яким третя особа вважала за можливе встановити для позивача раніше визначені способи участі у спілкуванні із сином (а.с.133-136).

Зібранні у справі докази свідчать, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та місце роботи, за якими характеризується позитивно.

Належних та допустимих доказів на підтвердження посилань апелянта, що позивач негативно впливає на виховання сина, не має необхідних навиків у догляді за дитиною, яка за станом здоров'я потребує спеціального догляду, суду не надано.

В матеріалах справи містяться дві медичні довідки, які за своїм змістом мають інформацію про тимчасову наявність у дитини хворобливого стану, пов'язаного із гострими респіраторними захворюваннями (а.с.24, 115).

Надані відповідачем в обґрунтуваннях заперечень проти позову копії фото світлин позивача, розміщені у соціальних мережах (а.с.45-49), не свідчать про неможливість останнього здійснювати батьківські права та обов'язки у розумінні положень ст.157, 159 СК України.

Під час розгляду справи ОСОБА_5 стверджує, що малолітній ОСОБА_7 категорично не бажає зустрічатися та спілкуватися з батьком. На підтвердження цих обставин відповідач надала копію довідки психолога «Клініки, дружньої до молоді» Дитячої поліклініки №1 м.Херсона від 14 серпня2017 року, згідно якої психолог вказав про наявність у ОСОБА_7 начальної стадії невротичного розладу і середній ступень психо-емоціональної напруги, причиною якої можна вважати психо - травмуючи обставини життя дитини: примушення до зустрічей з батьком і негативний вплив поведінки батька на психіку неповнолітньої дитини. Дитині було рекомендовано пройти курс психотерапії невротичного розладу; дано направлення до невропатолога для консультації та подальшого лікування (а.с.167-168).

Разом із цим, належних та допустимих доказів на підтвердження вищенаведених психологом обставин суду не було надано. Також відповідач не підтвердила, що дійсно до наданих рекомендацій зверталася разом із дитиною до невропатолога, який би встановив наявність хворобливого стану дитини та призначив лікування.

Оскільки наведена довідка психолога від 14.08.2017 року викликала заперечення зі сторони відповідача та його адвоката, не була прийнята до уваги виконавчим комітетом Корабельної районної у м.Херсоні ради під час надання висновку органу опіки та піклування та мала суттєві протиріччя, ухвалою колегії судової палати з розгляду цивільних справ від 25 жовтня 2017 року по справі призначена судова психологічна експертиза щодо визначення психологічного відношення неповнолітнього ОСОБА_7 до батька ОСОБА_6 та можливості їх спілкування.

За інформацією Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» від 13 березня 2018 року, №1025 експертне дослідження не проведено, оскільки дитина не була доставлена до експертної установи.

Ураховуючи наведене та положення ст.109 ЦПК України, можна дійти висновку, що відповідач не підтвердила факт відмови дитини від спілкування із батьком та можливість негативного впливу таких зустрічей на ОСОБА_7.

Отже, жодних доказів на підтвердження неможливості здійснення позивачем батьківських обов'язків відносно дитини, негативного ставлення та впливу позивача на сина суду не надано, а відтак відсутні виключні обставини, які унеможливлюють визначення побачень батька з дитиною.

Разом із цим, не можна погодися з судом першої інстанції щодо визначення часу спілкування батька із сином, оскільки встановлений судом час може негативно вплинути на дитину, у зв'язку зі зміною усталеного режиму дня.

Зважаючи на положення ст. 141 СК України, згідно якої мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, колегія суддів при визначені днів та годин для спілкування позивача з дитиною враховує бажання та можливості батька займатися вихованням сина, відсутність між ними спілкування з грудня 2016 року, інтереси самої дитини, яка є малолітньою, та інтереси матері, яка фактично, у разі повного задоволення позовних вимог, буде позбавлена можливості спілкуватися з дитиною та проводити дозвілля у вихідні дні, що може призвести до складнощів у підготовці дитини до відвідання школи, підготовці уроків, та вважає за можливе визначити способи участі позивача у вихованні дитини шляхом встановлення систематичних побачень з 11.00 години до 18.00 години суботи першого та третього тижня кожного місяця.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 травня 2017 року змінити, визначити ОСОБА_6 час для спілкування та виховання з сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 11 години до 18 години суботи першого та третього тижня кожного місяця.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 16 квітня 2018 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько