Справа №487/5701/17 02.08.2018
Провадження №22-ц/784/1226/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого: судді Прокопчук Л.М.

Суддів Самчишиної Н.В., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Яценко Л.В.

За участю учасників справи: відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, та представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_4, на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2018 року, постановлену в приміщенні того ж суду у складі судді Притуляк І.О. о 9:49 год., у цивільній справі (єдиний унікальний номер 487/5701/17, номер провадження 22-ц/784/1226/18) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Чернікова Олена Євгенівна про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна з незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ним та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Черніковою О.Є. 16.09.2016 року за №720 та договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ним та ОСОБА_6 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Черніковою О.Є. 29.09.2016 року за № 771 з тих підстав, що вони були укладені ним в стані, коли він не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними (а.с. 3-4 т.1). В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та крім заявлених вимог просив витребувати спірні кварти у відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яким вони були перепродані ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відповідно (т.1 а.с. 89-91).

27 березня 2018 року представник позивача подав до суду письмове клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання, чи усвідомлював ОСОБА_5 на момент укладення оспорюваних договорів значення своїх дій та міг керувати ними (т.1 а.с. 79).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2018 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1.

На вирішення експерту поставлені наступні запитання :

- чи страждає ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 будь-якою психічною хворобою?

- чи усвідомлював ОСОБА_5 на момент оформлення договору купівлі-продажу АДРЕСА_3, укладеного між ним та ОСОБА_1 16.09.2016 року значення своїх дій та чи міг керувати ними?

- Чи усвідомлював ОСОБА_5 на момент оформлення договору купівлі-продажу АДРЕСА_4, укладеного між ним та ОСОБА_6 29.09.2016 року, значення своїх дій та чи міг керувати ними?

Зупинено провадження по справі на час проведення експертизи (т. 2 а.с. 40-41).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що вказана ухвала є передчасною, винесена без урахування всіх обставин та з порушенням встановленого законом порядку призначення експертиз. Наполягає на призначенні по справі комплексної судової психолого - психіатричної експертизи (т.2 а.с.45-49).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу представника відповідача без задоволення, посилаючись на те, що призначення комплексної судової психолого - психіатричної експертизи, а також поставленні апелянтом питання виходять за межі предмета доказування (т.2 а.с. 69-70).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, згідно з п.1 ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Частиною 1 ст. 105 ЦПК України встановлено вичерпний перелік обов'язкового призначення експертизи судом за клопотанням хоча б однієї із сторін, а саме - якщо у справі необхідно встановити характер і ступінь ушкодження здоров'я, психічний стан особи, вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України, викладених в п.14 Постанови №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. При чому, судово-психіатрична експертиза в цивільних справах обов'язково призначається: для визначення психічного стану особи в справах про визнання громадян недієздатними; у справах про поновлення громадянина в дієздатності. У решті випадків призначення експертизи є не обов'язком, а правом суду.

Предметом психіатричної експертизи є оцінка психічного стану особи, її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на період юридично значущої дії (угоди), яка сталася у минулому.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в позовній заяві посилається на те, що він хворіє на психічне захворювання з дитинства, перебуває на обліку у Миколаївській обласній психіатричній лікарні. Зазначені ним обставини підтверджуються копією довідки спеціалізованої психіатричної МСЕК від 14.12.2015 року про встановлення позивачу третьої групи інвалідності безстроково, копією довідки Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 про перебування позивача на обліку у вказаному медичному закладі з 1981 року у зв'язку з психічним захворюванням, даними про перебування позивача на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі протягом 1990- 2012 років.

Предметом позову ОСОБА_5 є визнання недійсними договорів купівлі-продажу належних йому квартир, а підставою - ст. 225 ЦК України. Клопотання про призначення експертизи було заявлено представником позивача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи. Експертиза призначена судом в підготовчому засіданні.

Таким чином, призначаючи судову психіатричну експертизу, суд першої інстанції діяв в межах зазначених вимог процесуального закону, сприяючи всебічному з'ясуванню обставин справи. Тому доводи апеляційної скарги щодо того, що експертиза призначена з порушенням встановленого порядку призначення судових експертиз, не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ч.3 ст. 198 ЦПК України (незадоволення клопотання про розгляд справи спочатку) не заслуговують на увагу, оскільки з протоколу судового засідання від 19.06.2018 року вбачається, що, не дивлячись на подачу такого клопотання, відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 вважали можливим продовжити розгляд справи (т.2 а.с. 38).

Доводи сторони відповідача про призначення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи ґрунтуються на власному припущенні відповідача щодо неналежного психічного стану позивача.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За таких обставин призначення по справі комплексної судової психологічно-психіатричної експертизи не сприятиме реалізації завдань цивільного судочинства. Доказове значення висновків такої експертизи в контексті спірних правовідносин не матиме ніякого правового значення, оскільки виходячи з підстав і предмету позову в матеріалах справи наявні докази для вирішення справи по суті без висновку комплексної судової психологічно-психіатричної експертизи.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування, колегією суддів не встановлено

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 червня 2018 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Судді: Н.В. Самчишина

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 03 серпня 2018 рок