1Справа № 335/4977/18 2/335/1548/2018
РІШЕННЯ
17 липня 2018 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників процесу цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації,
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство «Водоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі проживають за адресою: м. Запоріжжя, бул. ГвардійськийАДРЕСА_1, та користуються послугами КП «Водоканал», а тому зобовязані щомісяця проводити оплату за спожиту воду і послуги каналізації. Однак, відповідачі всупереч вимогам ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), не в повному обсязі здійснювали оплату за послуги, внаслідок чого за період з 01.10.2014 по 31.10.2017 в них виникла заборгованість у розмірі 17 762 грн. 65 коп. Просив стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2018 відкрито провадження та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Копію ухвали від 16.05.2018 було направлено відповідачам рекомендованим листом із повідомленням, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про відмову від отримання поштової кореспонденції, надісланої судом. У встановлений ухвалою строк відповідачі не подали відзиву на позов або клопотання про розгляд справи в судовому засідання із викликом сторін.
За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України.
Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.
Судом встановлено, що позивачем надавались відповідачам послуги з водопостачання і каналізації у житлове приміщення за адресою: м. Запоріжжя, бул. ГвардійськийАДРЕСА_1.
Відповідно до розрахунку суми заборгованості, за період з 01.10.2014 по 31.10.2017 заборгованість відповідачів за надані послуги водопостачання та каналізації складає 11 762 грн. 65 коп.
Позивач звертався до суду в порядку наказного провадження про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 вищезазначеної суми заборгованості, проте ухвалою суду від 9 січня 2018 р. відмовлено у видачі судового наказу.
Правовідносини з приводу водопостачання та водовідведення регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про питну воду та питне водопостачання» .
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку встановленому законом.
Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобовязаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Обовязок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою - комунальних послуг.
Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За ст. 64 ЖК України члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.
За вимогами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умовне допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки.
За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28 жовтня 1999 р. збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал».
Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обовязок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами.
Відповідачі мали змогу відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористалися цією можливістю.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачі свої зобовязання з оплати послуг за спожиту воду і послуги каналізації виконували неналежним чином, внаслідок чого в них виникла заборгованість перед позивачем, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 11 762 грн. 65 коп.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1 762 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд
Позов комунального підприємства «Водоканал» задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь комунального підприємства «Водоканал» заборгованість за спожиту воду і послуги каналізації за період з 01.10.2014 по 31.10.2017 у розмірі 11 762 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 65 копійок, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок, а всього 13 524 (тринадцять тисяч пятсот двадцять чотири) гривні 65 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шалагінова