Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2018 Справа №607/8488/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді - Братасюка В.М.,

за участі секретаря - Стус К.І.

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області Шелюжака Василя Ярославовича, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про скасування рішень державного реєстратора і скасування записів про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до державного реєстратора Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області Шелюжака Василя Ярославовича, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування рішень державного реєстратора та скасування записів про державну реєстрацію права власності.

Позивач просить суд захисти власне право шляхом

скасування рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40867088 від 27.04.2018 року, відповідача державного реєстратора Шелюжака Василя Ярославовича, Жовківська сільська рада Бережанського району Тернопільської області

скасування запису про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (вул. Ковпака, 29 м. Київ, ідентифікаційний код 00039019) на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка) площею 0, 079 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану в АДРЕСА_1, номер запису про право власності 25936236, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 252.

скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40866613 від 27.04.2018 року відповідача державного реєстратора Шелюжака Василя Ярославовича, Жовківська сільська рада Бережанського району Тернопільської області

скасування запису про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (вул. Ковпака, 29 м. Київ, ідентифікаційний код 00039019) на житловий будинок загальною площею 320 кв.м, житловою 132, 8 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1, номер запису про право власності 25935783, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 252.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в листопаді 2007 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір позики грошей. За умовами договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 121880, 00 доларів США із сплатою процентів за користування кредитними коштами, під зобов'язання повернути позику до 05.11.2032 року.

Виконання зобов'язань позичальника було забезпечене іпотекою, згідно договору іпотеки від 26.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом в реєстрі за №4020. Предметом іпотеки виступив житловий будинок загальною в с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області по вул. Зеленій, 16Б.

Договором про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бриксою Тамарою Іванівною 26 листопада 2007 року за реєстром № 4020, від 06 жовтня 2008 року, пункт 1.1. статті 1 Іпотечного договору від 26 листопада 2007 року, викладено у наступній редакції: «1.1. Іпотекодержатель передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту №770 42-84-07 від 26 листопада 2007 року укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, надалі -«Основне зобов'язання»,наступне нерухоме майно:

1.1.1. житловий будинок житловою площею 132.8 кв.м. та загальною 320.3 (триста двадцять цілих три десятих) квадратних метри, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Брикса Т.І. 26.11.2007 року по реєстру № 4015, та зареєстрованого, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, номер витягу 19106735 від 06.06.2008 року, за реєстраційним номером 20718669, номер запису 897 в книзі 6. та

1.1.1.1. земельну ділянку земель житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку.господарських будівель та споруд) площею 0,079 (нуль цілих сімдесят дев'ять тисячних) гектара, що розташована в АДРЕСА_1, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого управлінням земельних ресурсів у Тернопільському районі на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Брикса Т.І. 27.11.2007 року по реєстру № 4025, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю і на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №12, кадастровий номер НОМЕР_2. надалі за текстом «Предмет іпотеки».

В квітні 2018 року державним реєстратором Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області Шелюжаком Василем Ярославовичем було вчинено дії з перереєстрації права власності на предмет іпотеки з іпотекодавця на іпотекодержателя. Як виявив ОСОБА_1 зміна власника відбулася на підставі ст.. 37 ЗУ «Про іпотеку», з використанням інституту іпотечного застереження, котре на думку відповідачів передбачене договором іпотеки від 2007 року.

Позивач вважає дії реєстратора протиправними, оскільки іпотечне застереження в договорі іпотеки відсутнє, окремого договору про задоволення вимог кредиторів між сторонами спору не укладалося, було порушено законну процедуру, при перереєстрації права власності реєстратором не було враховано порушення прав двох малолітніх дітей на користування спірним житловим приміщенням, окрім цього реєстратором не було враховано запровадженого мораторію на задоволення вимог іпотекодержателя при зверненні стягнення на предмет іпотеки заборгованості по валютних кредитах.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять задовольнити із зазначених у позові підстав.

Відповідач державний реєстратор Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області Шелюжак Василь Ярославович направив на адресу суду відзив про визнання позову в повному обсязі.

Відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» на адресу суду направив мотивований відзив на позовну заяву змістом котрого позов заперечив за безпідставністю. Зазначив, що реєстратор діяв згідно закону, дотримався процедури передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Зазначив, що позивач приховав факт наявності двох дітей, коли укладав договір іпотеки, а тому жодних прав позивача не порушення вчиненням спірних дій державним реєстратором. Окремо зазначив, що технічні характеристики будинку не відповідають критеріям об'єктів, щодо яких поширюється мораторій на задоволення вимог іпотеко держателя за кредитами укладеними в іноземній валюті.

За клопотанням позивача до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору було залучено Службу у справах дітей Тернопільської РДА, чий представник підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 Визнання позову мотивував тим, що передачею прав іпотекодержателю на предмет іпотеки рішенням державного реєстратора, порушуються права дітей іпотекодавця, оскільки правочин відбувся без згоди органу опіки та піклування.

Заслухавши пояснення учасників справи та здійснивши перевірку доказів судом встановлені наступні обставини.

26.11.2007 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договор кредиту №770/42-84-07, за умовами якого банк надав позивачу кредит в сумі 121880 доларів США із сплатою 12, 25% річних, з кінцевим термоном повернення грошових коштів до 05 листопада 2032 року, до якого (договору кредиту) на підставі Додаткових угод вносилися зміни і доповнення.

Того ж дня між Позивачем та Відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бриксою Тамарою Іванівною 26 листопада 2007 року за реєстром № 4020, за умовами якого Позивач, як Іпотекодавець передав в іпотеку Банку (Іпотекодержателю) в забезпечення своїх зобов'язань житловий будинок загальною площею 320,3 кв.м. (триста двадцять цілих три десятих), що знаходиться в АДРЕСА_2

Договором про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бриксою Тамарою Іванівною 26 листопада 2007 року за реєстром № 4020, від 06 жовтня 2008 року, пункт 1.1. статті 1 Іпотечного договору від 26 листопада 2007 року, викладено у наступній редакції: «1.1. Іпотекодержатель передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту №770 42-84-07 від 26 листопада 2007 року укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, надалі -«Основне зобов'язання»,наступне нерухоме майно:

1.1.1. житловий будинок житловою площею 132.8 кв.м. та загальною 320.3 (триста двадцять цілих три десятих) квадратних метри, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Брикса Т.І. 26.11.2007 року по реєстру № 4015, та зареєстрованого, згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, номер витягу 19106735 від 06.06.2008 року, за реєстраційним номером 20718669, номер запису 897 в книзі 6. та

1.1.1.1. земельну ділянку земель житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування житлового будинку.господарських будівель та споруд) площею 0,079 (нуль цілих сімдесят дев'ять тисячних) гектара, що розташована в АДРЕСА_1, та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого управлінням земельних ресурсів у Тернопільському районі на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Брикса Т.І. 27.11.2007 року по реєстру № 4025, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю і на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №12, кадастровий номер НОМЕР_2. надалі за текстом «Предмет іпотеки».

На підставі вказаних договорів до Державного реєстру іпотек були внесені відповідні відомості про обтяження даного нерухомого майна.

Відповідно до положень пункту 4.2. Іпотечного договору від 26 листопада 2007 року у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків.встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов'язання, а в разі його невиконання-звернути стягнення на Предмет Іпотеки.

Пунктом 4.5 Іпотечного договору від 26 листопада 2007 року сторони договору передбачили, що Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів:

на підставі рішення суду; або

на підставі виконавчого напису нотаріуса; або

шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або

шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або

шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу між Іпотекодавцем та відповідним Покупцем в порядку,встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

З відомостей, котрі містяться у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна Позивачу стало відомо про реєстрацію права власності за Відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» на житловий будинок загальною площею 320.3 кв.м. та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2.

Як виявилося, рішення про перереєстрацію права власності за банком було прийняте за зверненням ПАТ «Укрсоцбанк», державним реєстратором Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області Шелюжаком Василем Ярославовичем, 25.04.2018 року, в порядку ст.. 37 ЗУ «Про іпотеку».

З приводу наявності законних підстав вчинення реєстраційних дій на підставі ст.. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»:

державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

заявник - зокрема, іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

В силу статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання.

Отже, дослідженням направлених на адресу суду матеріалів, на підставі яких вчинялися 25.04.2018 року реєстраційні дії державним реєстратором Жовнівської сільської ради Бережанського району Тернопільської області Шелюжаком Василем Ярославовичем, з приводу реєстрації права власності за Відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» на житловий будинок загальною площею 320.3 кв.м. та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, вбачається, що Банком Реєстратору було надано: - договір іпотеки від 26.11.2007 року, - витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №15665497, - витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №46, - Договір про внесення змін до іпотечного договору 26.11.2007 року, від 06.10.2008 року, - Договір про внесення змін до іпотечного договору 26.11.2007 року, від 21.07.2010 року, - повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, за вих.№156 від 12 червня 2017 року, скерованим на адресу позивача, - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору), отримане позивачем 14.06.2017 року , - довідка - розрахунок заборгованості станом на 04.08.2017 року.

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні й користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому Законом (ст. 1 Закону «Про іпотеку»).

Чинним законодавством, а саме ст.ст. 36,37,38 ЗУ "Про іпотеку" передбачені такі види позасудового стягнення на предмет іпотеки:

1) виконавчий напис нотаріуса;

2) договір про задоволення вимог іпотекодержателя, або відповідне застереження в іпотечному договорі;

3) набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

4) продаж іпотекодержателем предмета іпотеки від свого імені.

Змістом згаданого вище і наданого Банком Реєстратору повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, за вих.№156 від 12 червня 2017 року, скерованим на адресу позивача вбачається, що Банк, визначивши суму боргу за договором кредиту в розмірі 161 450, 58 доларів США станом на 26.05.2017 року, вимагав від ОСОБА_1 у тридцятиденний строк сплатити заборгованість.

Повідомлення містило застереження ОСОБА_1, що у разі невиконання вимоги, Банк розпочинає процедуру звернення на предмет іпотеки відповідно до ЗУ «Про іпотеку», «…шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса або, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.. 37 ЗУ «Про іпотеку»…. Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є відповідне застереження в іпотечному договорі та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності….»

Як встановлено Судом, спірні реєстраційні дії були вчинені державним реєстратором на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки з використанням інституту іпотечного застереження.

Дійсно, ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції чинній, станом на 27.04.2018 року - дату вчинення реєстратором реєстраційних дій) передбачено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.

До особи, яка на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включеного до іпотечного договору, набула право власності на предмет іпотеки (об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва та майнові права на них), розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді іпотекодавця, переходить право оренди на таку земельну ділянку, а зазначений договір про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включене до іпотечного договору, є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до нового власника предмета іпотеки і заміну особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

(!) Разом з тим суд наголошує, що слід розрізняти між собою застереження в іпотечному договорі та договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Застереження в іпотечному договорі встановлюється у момент укладення договору або шляхом внесення змін до нього, тоді як договір про задоволення вимог іпотекодержателя є самостійним двостороннім правочином, необхідність укладення якого виникає з моменту, коли постає питання про належне виконання зобов'язань боржником.

Як зазначено вище, в п. 4.5.3 Договору іпотеки від 26.11.2007 року, до котрого протягом усього часу дії правочину змін не вносилося, сторони договору домовилися про можливість застосування наступного позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки - шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Проте суд наголошує, що діюча станом на 26.11.2007 року, диспозиція ч.1 статті 37 ЗУ «Про іпотеку», була викладена в наступній редакції - «Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки».

(!) Тобто станом на дату укладання сторонами спору договору іпотеки, редакція ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» не містила та не передбачала можливості застосування такої інституції, як іпотечне застереження, а відтак, за визначенням, не можна стверджувати, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» була узгоджена умова про можливість звернення стягнення на спірне іпотечне майно у спосіб реалізації іпотечного застереження.

А тому суд приходить до переконання, що зазначаючи в п.4.5.3. договору іпотеки від 2007 року про можливість застосування наступного позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки - шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» виключно досягли угоди про можливість укладання договору про задоволення вимог іпотеко держателя, котрий є самостійним двостороннім правочином, та, відповідно, потребує волевиявлення іпотекодавця, як однієї із сторін правочину.

Згідно п.4 ст. 263 ЦПК України, котрою визначені критерії законності та обґрунтованості судового рішення, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин на суд покладається обов'язок враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду

У разі відсутності у договорі іпотеки іпотечного застереження, позасудове звернення на предмет іпотеки здійснюється виключно на підставі окремого договору, на чому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 року справі №554/14813/15-ц.

Зокрема в п 39. цієї постанови ВП ВС зазначила наступне: «Суди першої й апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що сторони за договором іпотеки погодили можливість виникнення в іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (підпункти 5.2.1 і 5.2.2 пункту 5.2 договору іпотеки). Проте, як встановили суди, докази укладення такого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у матеріалах справи відсутні. А тому прийняття нотаріусом рішення про державну реєстрацію права власності як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, є протиправним…».

З огляду на наведене Суд вважає, що приймаючи 27.04.2018 року спірні рішення про державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки, з використанням не передбаченого договором іпотеки, від 26.11.2007 року, іпотечного застереження, та відсутності окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, реєстратор діяв протиправно і не на підставі Закону.

Додатковим підтвердженням недобросовісності дій Банку і приховування від позивача наявності дійсного наміру ПАТ «Укрсоцбанк» реалізувати право на звернення стягнення на предмет іпотеки саме у спосіб використання інституту іпотечного застереження, є наступне.

Аналізуючи зміст направлених на дві адреси відповідача двох примірників оглянутих, в судовому засіданні 05.1.2018 року, вимог про усунення порушень за вих.№156 від 12 червня 2017 року, вбачається, що текст останніх істотним чином відрізняється від тексу примірника копії повідомлення, скерованого Банком державному реєстратору, а саме: у вимогах, направлених позивачу ПАТ «Укрсоцбанк» застерігає ОСОБА_9, що у разі невиконання вимоги, Банк розпочинає процедуру звернення на предмет іпотеки відповідно до ЗУ «Про іпотеку» виключно шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса. Жодних застережень про намір використати інститут іпотечного застереження, як і назва самого документа, у вимозі про усунення порушень не зазначено.

Щодо порушення прав дітей позивача вчиненням спірних реєстраційних дій.

Отже, на отриману ним вимогу про усунення порушень за вих..№156 від 12.06.2017 року, (судом презюмується та обставина, що читаючи зміст отриманої ним вимоги позивач й гадки не мав про наміри банку застосувати інститут іпотечного застереження), ОСОБА_1 направив банку заперечення, отримане ПАТ «Укрсоцбанк» 05.07.2017 року, у котрому окрім власне заперечень по суті претензій банку, позивач повідомив іпотекодержателя, що будинковолодіння є єдиним житлом позивача, з котрим разом проживають двоє його малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та 2007 року . До заперечення ОСОБА_1 додав копії довідок сільської ради В.Гаї про реєстрацію дітей від 14.06.2017 року та 22.03.2017 року.

На заперечення позивача Банк направив останньому відповідь від 17.07.2017 року за №17-290/96-10648, змістом котрої вчергове повідомив ОСОБА_1 про наявність боргу за договором кредиту й контактні дані особи, повноважної вирішувати спірні питання врегулювання боргу. Разом з тим у відповіді Банку немає жодної згади про намір використати іпотечне застереження, та відсутня реакція на прохання позивача не звертати стягнення боргу, оскільки житлом користуються його двоє малолітніх дітей.

Згідно ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок

користування цим приміщенням. (ст.156 ЖК України).

Осноповоположним правом малолітніх дітей є право спільного проживання разом з батьками.

А тому незалежно реєстрації чи відсутності реєстрації проживання судом сприймається той факт, що станом на дату вчинення спірних реєстраційних дій, з позивачем проживали спільно в домоволодінні двоє його малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1, й про цю обставину завідомо було відомо банку станом на дату звернення до реєстратора з заявою про вчинення реєстраційних дій.

Згідно з ст.. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час

вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Безперечно вчинення реєстратором дій, з використанням інституту іпотечного застереження, з перереєстрації права власності на іпотекодержателя 27.04.2018 року на іпотечне майно (а фактично вчинення дій щодо відчуження житла), право на користування яким мали малолітні діти, порушує їх (дітей) право на житло.

При цьому Судом не встановлено наявності дозволу органу опіки та піклування на вчинення спірних реєстраційних дій.

З огляду на наведене приймаючи 27.04.2018 року спірні рішення про державну реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки, з використанням не передбаченого договором іпотеки, від 26.11.2007 року, іпотечного застереження, та за відсутності згоди органу опіки та піклування, реєстратор діяв протиправно і не на підставі Закону.

Щодо дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

Згідно ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Судом встановлено, що спірне домоволодіння не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки технічні параменти будинку знаходяться поза межами, визначених п.1.ч.1 ст.1 Закону.

З приводу обраного позивачем способу захисту.

Позивач просить захисти власне право шляхом

скасування рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40867088 від 27.04.2018 року, відповідача державного реєстратора Шелюжака Василя Ярославовича, Жовківська сільська рада Бережанського району Тернопільської області

скасування запису про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (вул. Ковпака, 29 м. Київ, ідентифікаційний код 00039019) на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка) площею 0, 079 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану в АДРЕСА_1, номер запису про право власності 25936236, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 252.

скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40866613 від 27.04.2018 року відповідача державного реєстратора Шелюжака Василя Ярославовича, Жовківська сільська рада Бережанського району Тернопільської області

скасування запису про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (вул. Ковпака, 29 м. Київ, ідентифікаційний код 00039019) на житловий будинок загальною площею 320 кв.м, житловою 132, 8 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1, номер запису про право власності 25935783, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 252.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 року у справі №823/2042/16 дійшла наступного висновку.

«47. З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постановах від 04 квітня 2018 року у справах № 817/567/16 та № 826/9928/15, від 10 квітня 2018 року у справі № 808/8972/15, від 16 травня 2018 року у справі № 826/4460/17, від 23 травня 2018 року у справі № 815/4618/16, від 05 червня 2018 року у справі № 804/20728/14, від 12 червня 2018 року у справі № 823/378/16, від 13 червня 2018 року у справах № 820/2675/17 та 803/1125/17 щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

48. ВеликаПалата Верховного Суду відступає від правових висновків, викладених у зазначених постановах, з огляду на такі причини.

49. Такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.

50. Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов'язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

51. Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб'єктного складу сторін спору….

57. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

58. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.»

Таким чином суд наголошує, що спірні правовідносини є цивільно правового характеру, й належним відповідачем у справі є ПАТ «Укрсоцбанк».

Проте саме по собі рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40867088 від 27.04.2018 року, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40866613 від 27.04.2018 року державного реєстратора Шелюжака Василя Ярославовича, Жовківська сільська рада Бережанського району Тернопільської області, є актами індивідуальної дії, котрі були звернені до окремого суб'єкта та вичерпали свою дію 27.04.2018 року. А тому неіснуючий акт, котрий вичерпав свою дію та припинився, не потребує окремого судового реагування та не підлягає до скасування, оскільки за визначенням є неіснуючим.

З огляду на наведене до скасування підлягають лише відповідні записи про державну реєстрацію.

Керуючись ст.4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (вул. Ковпака, 29 м. Київ, ідентифікаційний код 00039019) на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка) площею 0, 079 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану в АДРЕСА_1, номер запису про право власності 25936236, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 252.

Скасувати запис про державну реєстрацію права власності Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (вул. Ковпака, 29 м. Київ, ідентифікаційний код 00039019) на житловий будинок загальною площею 320 кв.м, житловою 132, 8 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1, номер запису про право власності 25935783, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 252.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (вул. Ковпака, 29 м. Київ, ідентифікаційний код 00039019) на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1409, 60 гривень судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня з дня складання повного тексту, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк