"12" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гончарука В.П.
при секретарі Юдицькому К.О.
справу розглянуто без участі сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням мотивуючи вимоги тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування квартири від 22.07.2004 року. В квартирі зареєстровані позивач його рідний брат - відповідач ОСОБА_2 та його син ОСОБА_3
Відповідачі в квартирі АДРЕСА_1 не проживають.
23.11.2017 року представником позивача до суду було подано заяву про залишення без розгляду позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (газета ,,Урядовий кур'єр) за останньою відомою суду адресою його реєстрації.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування квартири від 22.07.2004 року.
В квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва № 13416719 від 30.10.2017 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні.
Необхідність визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою позивач обґрунтовує необхідністю відчуження належного йому майна.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення, оскільки наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею, а саме квартирою АДРЕСА_1.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.
По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 640 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 81,82 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у справі в сумі 640 грн.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Представник позивача - ОСОБА_4, АДРЕСА_2.
Відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безспосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: