Постанова

Іменем України

13 квітня 2018 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/3779/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва

в складі судді Кізюн Л.І.

від 22 січня 2018 року

про повернення позовної заяви

у справі № 760/27015/17 Солом'янського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ірклієнка Юрія Петровича

про визнання договору про іпотечний кредит недійсним,

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2017 року ОСОБА_1, діючи через свого представника звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ірклієнка Ю.П. про визнання договору про іпотечний кредит недійсним.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У зв'язку з не усуненням позивачем недоліків, зазначених в ухвалі суду від 13.12.2017, ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду позивач через свого представника ОСОБА_5 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що ухвала постановлена судом першої інстанції без всебічного з'ясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Зазначав, що на виконання вимог ухвали суду від 13.12.2017 він сплатив судовий збір у вказаному розмірі, а вимоги суду щодо невідповідності позовної заяви вимогам ст. 119 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали) є безпідставними.

За наведених обставин просив скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 22.01.2018.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 05.12.2017 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом немайнового характеру - про визнання договору про іпотечний кредит недійсним.

13 грудня 2017 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Згідно ухвали суду позивачу необхідно було надати позовну заяву, викладену в новій редакції, в якій у відповідності до вимог ст. 119 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали) зазначити позовні вимоги щодо договору, який необхідно визнати недійсним, сторін цього договору, предмет договору, ким він посвідчувався і коли; зазначити відповідача - юридичну чи фізичну особу, їх ім'я (найменування), поштову адресу, засоби зв'язку, якщо такі відомі; надати оригінал документу про сплату судового збору у розмірі 640,00 грн., а також долучити до позовної заяви, викладеної в новій редакції її копії та копії доданих документів, відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

22 січня 2018 року представник позивача - ОСОБА_6 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва із заявою про усунення недоліків, до якої долучив оригінал квитанції про сплату судового збору (а.с. 14).

22 січня 2018 рок Солом'янським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про повернення позовної заяви позивачу.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду від 13.12.2017.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав, враховуючи наступне.

Суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст. 119, 120 ЦПК України (в редакції на час подання позовної заяви).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину (п. 6 ч. 2).

Оскільки, виклад обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач здійснює на власний розсуд, а зі змісту позовної заяви вбачається, що в цій заяві позивачем викладено обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено докази, що підтверджують кожну обставину, колегія суддів вважає помилковим висновок суду, що позовна заява не відповідає вимогам та змісту, встановленим ч. 2 ст. 119 ЦПК України (в редакції на час подання позову).

При цьому, колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції на положення ч. 7 ст. 119 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали про залишення позову без руху) є безпідставними, оскільки положеннями цієї статті визначено, що особа, яка пред'являє позов на захист прав, свобод та інтересів іншої особи повинна в заяві зазначити підстави такого звернення, а як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 особисто звернувся до суду з позовом, діючи через свого представника.

Колегія суддів також вважає необґрунтованим висновок суду, що позовна заява не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України (в редакції на час подання позову), оскільки як вбачається з позовної заяви в ній зазначено найменування відповідача та поштову адресу.

Оскільки, позовна заява ОСОБА_1 відповідає вимогам щодо форми та змісту, визначених ч. 2 ст. 119 ЦПК України (в редакції на час подання позову), висновок суду про залишення без руху позовної заяви з цих підстав є необґрунтованим.

Крім цього, згідно з ч. 5 ст. 119 ЦПК України (в редакції на час подання позову) до позовної заяви долучається документ, що підтверджує сплату судового збору.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 (в редакції на час постановлення ухвали про залишення позову без руху) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвали суду від 13.12.2017 ОСОБА_1, діючи через свого представника 22 січня 2018 року подав до суду заяву про усунення недоліків, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору у визначеному судом розмірі (а.с. 14-15).

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ували суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175 і 177 цього Кодексу, які кореспондуються з положеннями ст. 119 ЦПК України (в редакції на час подання позову та постановлення ухвали про залишення позову без руху), сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув, а тому висновок суду першої інстанції щодо повернення позовної заяви позивачеві з підстав невиконання вимог ухвали суду та не усунення недоліків є помилковим.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Судові процедури повинні бути справедливими,тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви є безпідставною та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а саме для вирішення питання про відкриття провадження.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 369, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України, п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, - задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді Л.Д. Махлай

В.А. Кравець