Провадження № 22-ц/801/112/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О.в.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю.Б.,

Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

Учасники справи:

позивач ОСОБА_5,

відповідач ОСОБА_6,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Ан О.В. в м. Вінниці, зі складенням його повного тексту 30 серпня 2018 року,

у цивільній справі № 127/13199/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про збільшення розміру стягуваних аліментів, -

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом про збільшення розміру аліментів, що стягуються на її користь з ОСОБА_6 за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 липня 2009 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому просила встановити аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше п'ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що згідно з вказаним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 липня 2009 року, ухваленим у справі №2-3841/09 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів, на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.06.2009. Вважає, що зміни в законодавстві в частині встановлення нового мінімального розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України, а також збільшення фінансових витрат на утримання сина в силу розширення кола інтересів та потреб дитини відповідно до старшого віку, є підставами для звернення до суду із цією позовною заявою про зміну розміру аліментів. Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розпорядження ОСОБА_5 з 500 грн. щомісячно до 1/8 частини доходу відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дати набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зміна законодавством мінімального розміру аліментів є підставою для зміни розміру аліментів. Саме вказані обставини суд відносить до інших випадків зміни розміру стягуваних аліментів, передбачених ст. 192 СК України. Оскільки на утриманні відповідача перебуває четверо неповнолітніх дітей, суд не знайшов підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів до 1/4 частки доходу відповідача, та вважає, що частка стягнення повинна складати 1/8 частину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що позивач посилалась на норму ч.1 ст. 192 СК України, як на підставу задоволення позову. Проте позивачем одночасно не наведено жодних передбачених цією нормою підстав для збільшення розміру аліментів.

Змін матеріального стану та/або стану здоров'я чи сімейного стану отримувача аліментів не сталося. Жодних доказів таких змін суду не було надано. Суттєвих змін стану здоров'я платника аліментів також не сталось, розмір доходів платника аліментів не збільшився. Одночасно судом було встановлено, що сталась зміна сімейного стану платника аліментів, оскільки на його утриманні перебуває четверо неповнолітніх та малолітніх дітей.

На думку скаржника, тлумачення закону («інших випадків, передбачених цим Кодексом» - ч.1 ст. 192 СК України), здійснене судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні, а саме, щодо віднесення змін до ч. 2 ст. 182 СК України (щодо збільшення мінімального розміру аліментів) до самостійних підстав для ревізії раніше прийнятого судового рішення, яким визначено розмір аліментів, є таким, що не відповідає принципу верховенства права, оскільки суд довільно і безпідставно розширив перелік «інших випадків, передбачених цим Кодексом».

Оскільки це єдина підстава задоволення позову, наведена у оскаржуваному рішенні, то таке рішення залишатись без змін не може і підлягає скасуванню.

Представник позивача ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176200 грн.), спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено факт стягнення з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 24 липня 2009 року, в розмірі по 500 грн. щомісячно, а також факт наявності на утриманні відповідача чотирьох неповнолітніх і малолітніх дітей.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України № 2037-VIII від 17 травня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст. 182 СК України та на разі мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме вказані обставини суд відносить до інших випадків зміни розміру стягуваних аліментів, передбачений ст. 192 СК України та відхиляє посилання відповідача на відсутність підстав для зміни розміру стягуваних аліментів.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року №61-37114св18.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_5 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 500 грн. до 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, посилаючись на зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, а також збільшення фінансових витрат на утримання сина в силу розширення кола інтересів та потреб дитини відповідно до старшого віку. Тобто, позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Проте, жодних доказів про те, що матеріальний стан та/або стан здоров'я чи сімейний стан отримувача аліментів змінився суду не було надано. Доказів, які свідчать про те, що розмір доходів платника аліментів збільшився суду також не надано. Судом встановлено зміну сімейного стану відповідача на утриманні якого перебуває четверо неповнолітніх та малолітніх дітей. Відповідач офіційно не працює, згідно відомостей з центральної бази Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 06 серпня 2018 року щодо доходів ОСОБА_6 за 2017 рік та 1-й квартал 2018 року інформація відсутня (а.с.98,99).

Таким чином, визначення судом першої інстанції аліментів на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/8 частини доходу відповідача щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, у зв'язку зі зміною законодавства не ґрунтуються на зазначених вимогах закону та не узгоджується із визначеними законом способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не вбачає підстав для зміни розміру раніше стягнутих аліментів, визначених статтею 192 СК України, на які посилалась позивач в позовній заяві.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову про збільшення розміру стягуваних аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 369, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про збільшення розміру стягуваних аліментів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий: Войтко Ю.Б.

Судді: Міхасішин І.В.

Стадник І.М.