14.09.2018 Єдиний унікальний номер 205/3759/18
Єдиний унікальний номер 205/3759/2018
Провадження № 2/205/2223/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1 червня 2018 року звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 червня 2018 року позов залишено без руху, а позивачам запропоновано усунути недоліки з додержанням вимог п. 2 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 7 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 3 липня 2018 року позивачами було подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2018 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2018 року судовий розгляд було відкладено та визначено дату розгляду справи 14 вересня 2018 року.

Позивачі у своєму позові посилаються на те, що на підставі свідоцтва про право власності від 18 липня 1996 року вони є власниками квартири АДРЕСА_1. В квартирі, що належить позивачам, зареєстровані, окрім позивачів, відповідач ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично проживають лише позивачі. Окрім ОСОБА_1 і ОСОБА_2, право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2, який є батьком і дідом позивачів відповідно, але спадщину не оформлювали через відсутність коштів. З 24 липня 1993 року до 31 березня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідач разом з сином фактично з липня 2014 року у спірній квартирі не проживають, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, де мають зареєстроване місце проживання у Курській області, селище ім. К. Лібкнехта. Відповідач з дитиною не проживає у належній позивачам квартирі майже чотири роки, їх майна та речей в спірній квартирі немає, що підтверджується актами від 23 грудня 2015 року та 30 травня 2016 року, при цьому квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, участі у ремонті й утриманні квартири не приймає. Добровільно знятися з реєстрації відповідач разом з малолітнім сином не бажає. Позивачі у своїх позовних вимогах просили суд визнати ОСОБА_3 та її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідачам ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено.

Третій особі у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову або відзиву до суду подано не було.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 липня 1996 року, виданого заводом металоконструкцій ім. Бабушкіна, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_5 на праві спільної власності є власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 40). Право власності у встановленому законом порядку було зареєстровано МБТІ, реєстраційний № 137-п-121 (а.с. 40 зворот).

Згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб № 11283, виданої 18 травня 2017 року КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, у спірній квартирі зареєстровано позивача ОСОБА_2 та відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с. 32).

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1993 року, який було розірвано 31 березня 2010 року, про що Ленінським ВРАЦС Дніпропетровського МУЮ було зареєстровано розірвання шлюбу та складено відповідний актовий запис № 146 (а.с. 19).

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 42).

Також судом встановлено, що ОСОБА_5, який є співвласником спірної квартири, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 41), після його смерті спадщину ніхто не прийняв.

Відповідно до актів, складених 23 грудня 2015 року та 30 квітня 2016 року сусідами ОСОБА_6, ОСОБА_7 і позивачем ОСОБА_2 та завіреного начальником КП «ЖЕП № 25» ДМР ОСОБА_8, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у спірній квартирі з липня 2014 року по теперішній час фактично не проживають (а.с. 38, 39).

Крім цього, відповідно до довідки Управління ФМС по Курській області в Курчатовському районі від 27 серпня 2015 року № 28/3744, ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3, з 26 грудня 2014 року по 24 жовтня 2017 року (а.с. 33).

Також встановлено, що ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровані (постійно) за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується довідками № 1295 від 15 червня 2016 року (а.с. 34), № 2386 від 25 жовтня 2016 року (а.с. 35), № 964 від 04 травня 2017 року (а.с. 36), № 2152 від 01 листопада 2017 року (а.с. 37), які було видано адміністрацією муніципального утворення селища ім. К. Лібкнехта.

На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На підставі ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частиною 1 ст. 361 ЦК України встановлено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Посилання позивачів на те, що відповідач ОСОБА_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживають у спірній квартирі з липня 2014 року, не можуть бути підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки відповідач згідно з відомостями, зазначеними у свідоцтва про право власності на житло від 18 липня 1996 року, виданого заводом металоконструкцій ім. Бабушкіна, є співвласником квартири АДРЕСА_1, тому підстав для задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням на теперішній час немає.

Крім того, слід зазначити, що у разі задоволення позовних вимог були б порушені права відповідача як співвласника квартири, у тому числі щодо вільного користування на свій власний розсуд належним їй майном, яким у даному випадку є спірна квартира, тому вирішення питання стосовно реєстрації свого місця проживання за місцем знаходження квартири є виключним правом відповідача, яке охороняється законом.

Що стосується позовних вимог про визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово, а місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Оскільки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на теперішній час не досяг десятирічного віку, місцем його проживання є місце проживання, у тому числі зареєстроване, його батьків, у даному випадку його матері ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, а оскільки підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, немає, то і у задоволенні аналогічних позовних вимог стосовно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачам слід відмовити.

Також, обґрунтування позивачем своїх вимог положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки даною нормою права регулюються правовідносини між власником житла та членами його сім'ї, а в даному випадку відповідач є співвласником квартири.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позивачам у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у розмірі 704 гривні 80 коп., сплачений ОСОБА_1 (а.с. 1), слід віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ч.ч. 1, 4 ст. 29, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 361 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49068, АДРЕСА_4) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: 49018, АДРЕСА_1) до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: 49018, АДРЕСА_1), третя особа Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради (місцезнаходження: 49128, м. Дніпро, вул. Шодуарівська, буд. 7) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовити.

Судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 коп. віднести за рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49000, АДРЕСА_4).

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: