Справа № 219/5700/17
Провадження № 2-о/219/4/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Харченко О.П.,

при секретарі Єлісеєвій С.Є.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації, заінтересована особа ОСОБА_2, власник Закритого акціонерного товариства «Суп Медіа», -

в с т а н о в и в :

30.05.2017 року представник заявника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, уточнивши яку просив встановити юридичний факт неправдивості інформації про ОСОБА_1, опублікованої 21 березня 2016 року о 22 годині 17 хвилин і в інтернеті за назвою «В тушенке от Минобороны, произведенной кошельком Януковича, мяса не обнаружено» посиланням http://stax-l.livejournal.com/1945130.html, а саме інформації:

«Геус-Групп» - компания, которая принадлежит ОСОБА_4 (Иванющенко) кримінальному авторитету, кошельку Януковича и депутату ПР Юрию Иванющенко.

И за полтора года украинские власти ничего не могут сделать, чтобы заменить компанию Иванющенко любой другой мы продолжаем платить криминальному сподвижнику Януковича сотни миллионов гривен.» та спростувати вказану інформацію.

Заяву мотивовано тим, що 21.03.2016 року о 22 год. 17 хв. на сторінці у блозі у LiveJournal (Живий Журнал - один із найпопулярніших блог-сервісів у світі) на сторінці за посиланням http://stax-l.livejournal.com/1945130.himl було поширено інформацію, яка грубо порушує особисті немайнові права ОСОБА_1, а саме право на честь гідність та ділову репутацію, опублікувавши блог за назвою «В тушенке от Минобороны, произведенной кошельком Януковича, мяса не обнаружено». У вищезгаданому блозі зазначалося наступне: «"Геус-Групп" - компания, которая принадлежит ОСОБА_5 (Иванющенко) - криминальному авторитету, кошельку Януковича и депутату ПP Юрию Иванющенко. "Геус" контролирует примерно 35% рынка питания вооруженных сил. И за полтора года украинские власти ничего не могут сделать, чтобы заменить компанию Иванющенко любой другой - мы продолжаем платить криминальному сподвижнику Януковича сотни миллионов гривен.». За станом на день подання цієї заяви вказане посилання відкривається із зазначенням наступного (мовою оригінала): «Журнал заблокирован. Данный журнал был заморожен, все записи в нем недоступны для чтения. Причина заморозки: Этот журнал был автоматически заморожен из-за большого количества жалоб на спам.».Таким чином, у мережі Інтернет відбулося поширення інформації, особою, яку неможливо ідентифікувати. За своїм характером інформація, що оскаржується, є фактичним твердженням, адже може бути перевірена на предмет її відповідності дійсності. Ця неправдива інформація порушує немайнові права ОСОБА_6, а саме право на честь, гідність та репутацію. Заявника немає і ніколи не було ні серед засновників (учасників) юридичної особи ні серед бенефіціарів, він ніколи не обіймав жодної посади у ТОВ «Геус-груп» та не входив до органів управління цієї юридичної особи. Доводячи до відома суспільства неправдиву інформацію особа, яку неможливо ідентифікувати намагається переконати громадськість у причетності участі заявника до протиправної діяльності, порушенні норм чинного законодавства України, послабленні обороноздатності країни, зокрема наводячи такі мотивувальні формулювання, як: «кримінальному авторитету…», «кримінальному сподвижнику…».

В подальшому представник заявника уточнив , що встановити власника сайту , який розповсюдив недостовірну інформацію заявнику не вдалося за можливе. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вказана інформація є недостовірною та ганьбить його честь, гідність і ділову репутацію. У звязку з цим, змушений звернутися до суду із вказаною заявою.

Судом викликалась до суду вказана у первісній заяві заінтересованою особа по даній справі ЗАТ «Суп Медіа» , яка знаходиться у РФ , але 24.04.2018 року судове доручення повернулося до Артемівського міськрайоного суду без виконання у звязку з неявкою представника ЗАТ «Суп Медіа» до Тверського районного суду м. Москви для вручення документів та проведення окремих процесуальних дій . За таких обставин ,враховуючи ,що встановити особу яка розповсюдила недостовірну інформацію не є можливим ,то суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності такої особи.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 21 березня 2016 року о 22 год. 17 хв. на сторінці у блозі у LiveJournal на сторінці за посиланням http://stax-l.livejournal.com/1945130.himl було поширено інформацію, шляхом опублікування блогу з назвою «В тушенке от Минобороны, произведенной кошельком Януковича, мяса не обнаружено».

У вищезгаданому блозі зазначалося наступне (мовою оригінала):

«"Геус-Групп" - компания, которая принадлежит ОСОБА_4 (Иванющенко) - криминальному авторитету, кошельку Януковича и депутату ПP Юрию Иванющенко.

"Геус" контролирует примерно 35% рынка питания вооруженных сил. И за полтора года украинские власти ничего не могут сделать, чтобы заменить компанию Иванющенко любой другой - мы продолжаем платить криминальному сподвижнику Януковича сотни миллионов гривен.». За станом на день подання цієї заяви вказане посилання відкривається із зазначенням наступного (мовою оригінала): «Журнал заблокирован. Данный журнал был заморожен, все записи в нем недоступны для чтения. Причина заморозки: Этот журнал был автоматически заморожен из-за большого количества жалоб на спам.» (прінтскрін сторінки на а. с. 18).

30 березня 2016 року з метою забезпечення можливості використання даних відомостей у якості доказів на підтвердження фактів розповсюдження недостовірної інформації відносно ОСОБА_1 адвокатами ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 був проведений огляд інтернет-сторінки веб-сайту за інтернет - адресою http://stax-l.livejournal.com/1945130.himl, про що складено відповідний протокол (а. с. 20-24). У вказаному протоколі детально зафіксовано усі графічні та текстові зображення, що відкривалися після набору в адресному рядку браузера доменного імені http://stax-l.livejournal.com/1945130.himl.

Станом на день подання цієї заяви вказане посилання відкривається із зазначенням наступного (мовою оригінала): «Журнал заблокирован. Данный журнал был заморожен, все записи в нем недоступны для чтения. Причина заморозки: Этот журнал был автоматически заморожен из-за большого количества жалоб на спам.» (прінтскрін сторінки на а. с. 19).Автор статті невідомий.

Звертаючись до суду з заявою в порядку окремого провадження, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на те, що інформація, викладена в тексті вищенаведених статей, є недостовірною, та такою, що порушує його ділову репутацію.

Згідно вимог ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Так, приписами ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, серед іншого, честь, гідність і ділова репутація.

У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законі інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтями 297, 299 ЦК України встановлює право фізичної особи на повагу до його гідності та честі, які є недоторканими, на недоторканність своєї ділової репутації. У разі їх порушення фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, своєї ділової репутації.

Разом з тим, у відповідності до положень ч. 4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.13, 15 своєї постанови «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 за №1, судовий захист гідності, честі та ділової внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження.

У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов'язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження особа, яка поширила інформацію, щодо якої виник спір, стане відома, то відповідно до положень частини шостої статті 235 ЦПК суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (п. 13 постанови Пленуму ВС України від 27.02.2009 р. N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").

30 березня 2016 року ОСОБА_1 через представника звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою про захист честі, гідності та ділової репутації. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 квітня 2016 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Політичної партії «5.10» в особі голови ОСОБА_9 про визнання інформації недостовірною (а. с. 99).

На початку інформації, що оскаржується зазначалося «Мясные консервы "Геус-групп", которыми обеспечивают украинских военных в зоне АТО, не соответствуют категории и стандартам. Об этом на своей странице в Fасеbооk заявил киевский волонтер, глава благотворителъного общества "Свободу Украине" ОСОБА_10, ссылаясь на результаты лабораторной экспертизы.». На сторінці особи ОСОБА_11 у соціальній мережі Fасеbооk наявний пост від 20.03.2016 року, опублікований о 16 год. 54 хв., який містить наступну інформацію (прінтскрін сторінки на а. с. 26):

«Ну що, громадо, прийшов час оголосити постачальника злополучної тушкованки в зону бойових дій.

Це ТОВ "Геус-Груп" Саме ця фірма провела закупівлю 24.02.2016 року в ТОВ «Охтирка Мясопродукт» Дата виготовлення цієї тушкавонки 05.01.2016 року в кількості 36 000 баночок. І не завадило б розслідувати які ще тендери «виграло» це підприємство, чим ще труять наших Героїв в зоні бойових дій…

Приємних вас переглядів…

P.S. Для розумників котрі запевняли мене що Охтирської тушкованки не має в Зоні бойових дій, то я дуже вас прошу відкрити оченята та переглянути ФОТО…».

Жодної інформації щодо ОСОБА_9 у пості ОСОБА_11 не наводилося. ОСОБА_11 не є автором інформації, що оскаржується в Печерському районному суді міста Києва, а тому ця інформація написана іншою особою.

Автором інформації, що оскаржується у блозі LiveJournal є особа, яка мала найменування stax_l. При переході за посиланням на сторінку, зазначену у розділі Веб-сайт відкрилася особиста сторінка ОСОБА_9 (а. с. 81). У соціальній мережі Fасеbооk після імені та прізвища ОСОБА_9 наявна позначка у вигляді галочки, до якої є пояснення «Перевірений профіль. Fасеbооk підтвердив, що цей профіль справді належить вказаній особі». Дані щодо дати народження особи з найменуванням stax_ l та ОСОБА_9, а саме 20 лютого 1961 року, збігалися. Також ідентичними були відомості про навчання та вищий навчальний заклад Дніпропетровський національний університет ім.. ОСОБА_12. Тому, політичну партію «5.10» в особі ОСОБА_9 було визначено як відповідача у справі.

Під час розгляду справи у Печерському районному суді м. Києва представником відповідача ОСОБА_13, який діяв від імені Політичної партії «5.10», було заявлено, що сторінка за посиланням http://stax- l.livejournal.com/1945130.html не належить ні ОСОБА_9, ні Політичній партії «5.10». Окрім того, було подано заперечення проти позову від 13.02.2017 року, у якому він спростовує та технічно доводить неналежність сторінки http://stax-l.livejournal.com/1945130.html ні ОСОБА_9, ні Політичній партії (а. с. 31-40).

Як зазначив заявник у заяві, він та його представник намагалися встановити власника веб-сайту LiveJournal та відповідно особу, яка висвітлила в мережі Інтернет вказану інформацію.

Однак, достовірних даних про власника веб-сайту та особу, яка розмістила в мережі Інтернет вище викладену інформацію, заявник отримати не зміг і така особа ним не встановлена. Не встановлено цих обставин і під час судового розгляду.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Так, як встановлено в судовому засіданні, в тексті вищенаведених статті, серед іншого, зазначено наступну інформацію (мовою оригінала):

«"Геус-Групп" - компания, которая принадлежит ОСОБА_5 (Иванющенко) - криминальному авторитету, кошельку Януковича и депутату ПP Юрию Иванющенко.

"Геус" контролирует примерно 35% рынка питания вооруженных сил. И за полтора года украинские власти ничего не могут сделать, чтобы заменить компанию Иванющенко любой другой - мы продолжаем платить криминальному сподвижнику Януковича сотни миллионов гривен.».

Як вбачається з роздруківки витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців за критерієм пошуку «Геус-груп» наявне однойменне Товариство з обмеженою відповідальністю «Геус-груп», ідентифікаційний код юридичної особи 39373129, та її місцезнаходження за адресою: 04119, м. Київ, вул. сімї Хохлових, буд. 8, кім. 504. Засновником юридичної особи, кінцевим бенефіціаром власником (контролером) та її керівником зазначений ОСОБА_14 (а. с. 56-59).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не є ані засновником, ані бенефіціаром ТОВ «Геус-груп», ніколи не обіймав жодної посади та не входив до органів управління цієї юридичної особи, а тому інформація, поширена особою, яку неможливо ідентифікувати, не відповідає дійсності та викладена неправдиво, тобто містить неправдиві відомості про події та явища, яких не існувало взагалі.

Пунктом 19 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 за №1 визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 08.07.1986 у справі «Лінгенса проти Австрії» («Lingens v. Austria») (12/1984/84/131) зазначив, що слід розмежовувати факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна.

Судом встановлено, що поширена інформація не підпадає під ознаки критики, не є оціночними судженнями, оскільки зважаючи на зміст та характер даної інформації, оспорювана інформація викладена у формі тверджень, ця інформація за змістом не є нейтральною і не може розцінюватись як оціночне судження. Поширені про заявника відомості не підтверджуються жодними доказами. Розповсюдження такої недостовірної інформації порушує особисті немайнові права ОСОБА_1, принижує його гідність, честь та ділову репутацію.

Водночас, у статті не здійснюється посилання на конкретні докази, на підставі яких здійснено опублікований висновок, та не вказано джерело отримання зазначеної інформації.

Суд приймає до уваги, що недостовірна негативна інформація про заявника була поширена серед невизначеної кількості жителів України користувачів мережі Інтернет.

Крім того, з долучених до заяви доказів вбачається, що представник заявника вживав заходів для спростування зазначеної в статті інформації, надсилав адвокатські запити.

Так, з відповіді Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України № 286/2/4404 від 28.07.2017 року вбачається, що Департаментом на протязі 2016-2017 років проводились процедури закупівель послуг щодо забезпечення харчуванням за контрактом (послуги щодо забезпечення харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах) та закупівля харчування (послуги щодо забезпечення харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах у тому числі годування штатних тварин). В зазначених процедурах закупівель громадянин України ОСОБА_1, за наявною інформацією Департаменту, участі не приймав (т. 2 а. с. 2).

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що поширена відповідачем на сторінці соціальної мережі інформація є негативною за своїм змістом, не відповідає дійсності та порушує його особисті немайнові права.

Зважаючи на вищевикладене, факт поширення вищезазначеної інформації в указаний спосіб підтверджується наданими заявником та його представником письмовими доказами, які приймаються судом до уваги як належні та допустимі. Даних та доказів, які б спростовували факт поширення вищевказаної інформації суду не надано

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні письмові докази та документи, суд приходить до переконання, що в сукупності інформації яка в них міститься, вони підтверджують факт поширення недостовірної інформації щодо заявника мало місце в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, а доводи заявника знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Тому суд вважає необхідним встановити факт недостовірності інформації про ОСОБА_1, опублікованої 21 березня 2016 року о 22 годині 17 хвилин на сторінці у Live Journal за назвою «В тушенке от Минобороны, произведенной кошельком Януковича, мяса не обнаружено» посиланням http://stax-l.livejournal.com/1945130.html, та спростувати її, оскільки спростування такої інформації в інший спосіб є неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 34, 68 Конституції України, ст. ст. 4, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 272, 293, 315-319, 354 ЦПК України, ст. ст. 201, 277, 297, 299 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про інформацію», суд

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації, заінтересована особа ОСОБА_2, власник Закритого акціонерного товариства «Суп Медіа» - задовольнити.

Встановити юридичний факт неправдивості інформації про ОСОБА_1, опублікованої 21 березня 2016 року о 22 годині 17 хвилин на сторінці у Live Journal за назвою «В тушенке от Минобороны, произведенной кошельком Януковича, мяса не обнаружено» посиланням http://stax-l.livejournal.com/1945130.html, а саме інформації:

«Геус-Групп» - компания, которая принадлежит ОСОБА_4 (Иванющенко) криминальному авторитету, кошельку Януковича и депутату ПР Юрию Иванющенко.

И за полтора года украинские власти ничего не могут сделать, чтобы заменить компанию Иванющенко любой другой мы продолжаем платить криминальному сподвижнику Януковича сотни миллионов гривен.»

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П.Харченко