РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року місто Чернігів

Справа №751/4048/18

Провадження№2/751/1083/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Сащенко О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: Чернігівська область, Чернігівський р-н, с. Золотинка, провул. Комка, 7) до ОСОБА_2 (останнє місце реєстрації: 14000, АДРЕСА_1, місце проживання: 14000, АДРЕСА_2) про стягнення коштів

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу в розмірі 180834,33 грн., що є еквівалентом 7105 доларів США; 3 % річних в розмірі 4694 грн., що є еквівалентом 184,43 доларів США; суму втрат від інфляції в розмірі 18803,10 грн., що є еквівалентом 738,78 доларів США та суму штрафу в розмірі 9041,72 грн., що є еквівалентом 355,25 доларів США, на загальну суму - 213373,15 грн. та судові витрати.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.07.2013 року між нею та відповідачкою укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, згідно якого відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 70000 грн., що на момент укладення договору та передачі грошових коштів еквівалентно 8500 доларів США. Відповідно до п. 4 Договору позики відповідач зобовязалася повернути вказані кошти в повному обсязі в строк до 27.07.2017 року включно. Відповідно до п. 7 Договору позики відповідач несе відповідальність за неповернення або несвоєчасне повернення позики у виді штрафу у розмірі 5 % від суми невиконаного за договором позики коштів грошового зобовязання. Станом на 27.07.2017 року відповідачем не виконано вимоги п. 7 Договору, а саме грошовий борг сплачено частково в розмірі 1395 доларів США при нагадуванні та проханні позивача повертати грошові кошти. Оскільки звернення позивача до відповідача про повернення суми коштів виявилися безрезультатними, відповідачем не сплачено процентів за користування коштами, спричинено позивачу втрати від інфляції, тому позивачка змушена звернутися до суду за захистом свого права.

Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, в частині стягнення 3 % річних в розмірі 4694 грн., що є еквівалентом 184,43 доларів США; суми втрат від інфляції в розмірі 18803,10 грн., що є еквівалентом 738,78 доларів США та суми штрафу в розмірі 9041,72 грн., що є еквівалентом 355,25 доларів США, згідно договору позики від 27.07.2013 року закрито у звязку з відмовою позивачки від частини позовних вимог.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в частині стягнення суми боргу в розмірі 180834 гривні 33 копійки, що є еквівалентом 7105 доларів США та стягнути понесені нею судові витрати в сумі 2133 гривні 74 копійки.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 180834 гривні 33 копійки, що є еквівалентом 7105 доларів США та понесені позивачкою судові витрати в сумі 2133 гривні 74 копійки визнала.

Вислухавши вступне слово позивача та відповідача, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 27.07.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, відповідно до якого відповідач взяла в борг у позивача 70000,00 грн., що еквівалентно 8500 доларів США та зобовязалася повернути до 27.07.2017 року (а.с.8).

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 станом на день розгляду справи в суді повернула позивачці грошові кошти в сумі 1395 доларів США, що підтверджено документально та підтверджено сторонами в судовому засіданні.

В судовому засіданні відповідач визнала позовні вимоги в сумі 180834 гривні 33 копійки , що є еквівалентом 7105 доларів США.

Відповідно до статті 533 ЦК України , грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК , у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону , не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними належними доказами, тому позовні вимоги про стягнення грошових коштів у сумі 180834 гривні 33 копійки , що є еквівалентом 7105 доларів США підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за позови майнового характеру, який подано фізичною особою, справляється в розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 2133 грн.74 коп. (а.с.1). І хоча позивач відмовилась від позовних вимог в частині , відповідачка ОСОБА_2 визнаючи позовні вимоги про стягнення грошових коштів у сумі 180834 гривні 33 копійки , що є еквівалентом 7105 доларів США, визнала що понесені позивачкою судові витрати в сумі 2133 гривні 74 копійки підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 1046-1050 ЦК України, статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: Чернігівська область, Чернігівський р-н, с. Золотинка, провул. Комка, буд. 7, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (останнє місце реєстрації: 14000, АДРЕСА_1, місце проживання: 14000, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (останнє місце реєстрації: 14000, АДРЕСА_1, місце проживання: 14000, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 27 липня 2013 року в сумі 180834 гривні 33 копійки , що є еквівалентом 7105 доларів США.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2133 грн. 74 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 03 грудня 2018 року.

Суддя С. М. Ченцова