Справа № 442/2372/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/783/7374/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Мельничук О.Я.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: Романа Н.О., ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2017 року у справі за скаргою виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, заінтересована особа: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області Роман Назар Олегович, на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області Романа Назара Олеговича,

в с т а н о в и л а:

27.10.2017 року виконавчий комітет Дрогобицької міської ради - боржник у виконавчому провадженні №45896884 з примусового виконання виконавчого листа №442/2372/13-ц, виданого 28.11.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення у користь ОСОБА_4 судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп., витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. і 3538 грн. 80 коп. витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи, подав до суду скаргу (а.с.1), в якій просив: поновити строк на подання цієї скарги, визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною та зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області Романа Н.О. надати виконавчому комітету Дрогобицької міської ради необхідні документи про зняття арешту, накладеного на майно Дрогобицької міської ради постановою ВП №45896884 від 24.07.2015 року для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна, для зняття арешту.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 15.07.2016 року старшим державним виконавцем названого відділу ДВС Романом Н.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_4 за її заявою на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», проте, державним виконавцем, всупереч вимогам частини другої та третьої статті 50 цього Закону, не вирішено питання про зняття арешту з майна боржника, накладеного постановою державного виконавця від 24.07.2015 року. Вважає, що така бездіяльність державного виконавця є протиправною, оскільки згідно з повідомленням про проведення безспірного списання коштів Дрогобицького управління Державної казначейської служби України Львівської області від 01.08.2016 року заборгованість по виконавчому документу повністю стягнута на користь стягувача.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.11.2017 року скаргу, з урахуванням уточнень заявника, задоволено.

Зобов'язано старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області Романа Н.О. надати виконавчому комітету Дрогобицької міської ради постанову про відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору у справі ВП №45896884 для подальшої сплати виконавчого збору та можливості зняття арешту з майна накладеного, постановою №45896884 від 24.07.2015 року.

Ухвалу суду оскаржив відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області, просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що оскільки рішення суду в добровільному порядку боржником не виконувалося, тому 06.03.2015 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, які на момент винесення 15.07.2016 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не були сплачені, а тому визначених законом підстав для зняття арешту з майна боржника не було. Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», у чинній на той час редакції, копія постанови про стягнення виконавчого збору направлялась боржникові простою кореспонденцією, і відсутність доказів отримання такої постанови не свідчить про відсутність у боржника обов'язку сплатити виконавчий збір, оскільки боржник має право знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, однак, таких заяв боржник до названого відділу ДВС не подавав. Звертає увагу, що обов'язок сплатити виконавчий збір виник у боржника не при винесенні постанови від 15.07.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу та, в подальшому, при виділенні постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження, а безпосередньо при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору від 06.03.2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області Романа Н.О. в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника виконавчого комітету Дрогобицької міської ради - ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України, у редакції, чинній на момент подання та розгляду вказаної вище скарги, було визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст.ст. 384, 385, 386 цього Кодексу, така скарга могла бути подана до суду, який видав виконавчий документ: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій, і підлягала розгляду судом у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги міг бути поновлений судом (ч.2 ст.385 ЦПК).

В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року (п.13) роз'яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за своєю формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

У цьому пункті Постанови Пленум також роз'яснив, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватись положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

У пункті 17 вказаної Постанови роз'яснено, що справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.10.2017 року відкрито провадження за вказаною вище скаргою виконавчого комітету Дрогобицької міської ради і справу призначено до розгляду на 07.11.2017 року (а.с.10).

06.11.2017 року до суду надійшли заперечення відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області на цю скаргу (а.с.14-15).

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.11.2017 року заявнику поновлено строк на звернення із вказаною скаргою (а.с.18).

13.11.2017 року представником виконавчого комітету Дрогобицької міської ради - ОСОБА_5 подано до суду письмове клопотання (а.с.22), в якому він викладає вже інші вимоги по суті, ніж ті, які містяться у скарзі, а саме: просить суд зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області Романа Н.О. надати виконавчому комітету Дрогобицької міської ради постанову про відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору у справі ВП №45896884 для подальшої сплати виконавчого збору та можливості зняття арешту з майна накладеного, постановою №45896884 від 24.07.2015 року.

Однак, уточнень (змін та/або доповнень) до первинної скарги, оформлених у порядку, встановленому ЦПК України для подання такої скарги, заявник до суду не подавав і відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області уточненої та/або доповненої скарги не отримував, а тому суд першої інстанції не мав визначених процесуальним законом підстав розглядати вимоги за клопотанням від 13.11.2017 року, які є іншими, ніж ті, що викладені заявником у скарзі, оскільки це було порушенням статті 11 ЦПК України (розгляд судом цивільної справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог), а також порушенням встановленого процесуальним законом (розділом VІІ ЦПК України) порядку для розгляду скарги на дії, рішення та/або бездіяльність державного виконавця, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення по суті скарги заявника.

Апеляційним судом встановлено, що предметом оскарження за скаргою заявника є бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області Романа Н.О., яку заявник пов'язує із не вчиненням державним виконавцем процесуальних дій та відсутністю процесуальних рішень, оформлених у встановленому законом поряду, по зняттю арешту з майна боржника, накладеного в процесі примусового виконання названим відділом ДВС рішення суду, за наслідками вирішення питання про повернення виконавчого листа стягувачу постановою цього державного виконавця від 15.07.2016 року.

З матеріалів справи встановлено, що виконавчий комітет Дрогобицької міської ради є боржником у виконавчому провадженні №45896884, відкритому постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області Тетюка Р.М. від 23.12.2014 року, з примусового виконання виконавчого листа №442/2372/13-ц, 2/442/72/2014, виданого 28.11.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в користь ОСОБА_4 судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп., витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. і 3538 грн. 80 коп. витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи (а.с.3).

Боржником рішення суду в строк для самостійного виконання, наданий в постанові про відкриття виконавчого провадження, не виконано, а тому на підставі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент винесення постанови, постановою названого вище державного виконавця від 24.07.2015 року було накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону його відчуження (а.с.4).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області Романа Н.О. від 15.07.2016 року названий вище виконавчий лист повернуто стягувачу ОСОБА_4 за її заявою на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження.

Частиною першою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, було передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснене частково, повертається стягувачеві, зокрема, якщо є письмова заява стягувача (п.1 ч.1 ст.47 Закону).

У частині п'ятій статті 47 Закону було визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Підстави для закінчення виконавчого провадження були встановлені статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження», серед переліку яких відсутня така підстава, як повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою.

Частиною третьою статті 49 Закону передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав для її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За вимогами частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, лише у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним в порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Частиною шостою статті 28 Закону передбачено, що у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Отже, враховуючи наведені вище норми Закону й те, що виконавчий лист було повернуто стягувачу за його заявою на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» і постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не виносилось, оскільки для цього не було визначених статтею 49 Закону підстав, й те, що виконавчий збір боржником не сплачено, тому підстав для вчинення державним виконавцем дій, передбачених статтею 50 цього Закону, по зняттю арешту з майна боржника, накладеного постановою державного виконавця від 24.07.2015 року, не було.

Доводи заявника про те, що згідно з повідомленням про проведення безспірного списання коштів Дрогобицького управління Державної казначейської служби України Львівської області від 01.08.2016 року (а.с.6) заборгованість по виконавчому документу повністю стягнута на користь стягувача, не мають правового значення для вирішення даної справи, оскільки виконавчий лист був виконаний боржником вже після винесення державним виконавцем постанови від 15.07.2016 року про повернення виконавчого листа стягувачу.

Таким чином, з наведених вище мотивів, правових підстав для задоволення скарги заявника про визнання бездіяльності старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області Романа Н.О. неправомірною та зобов'язання його до вчинення дій, вказаних у скарзі, немає, а тому у задоволенні скарги виконавчого комітету Дрогобицької міської ради слід відмовити, а апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області - задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2017 року скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні скарги виконавчого комітету Дрогобицької міської ради на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області Романа Назара Олеговича - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 06 квітня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

Мельничук О.Я.