Постанова

Іменем України

04 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 369/1926/15-ц

провадження № 61-1710св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1,

відповідач (третя особа за зустрічним позовом) - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2016 року у складі судді: Ковальчук Л. М. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року у складі суддів: Суханової Є. М., Данілова О. М., Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 05 березня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав ОСОБА_2 кредит в іноземній валюті в сумі 200 000 доларів США, який зобов'язався повернути у повному обсязі до 05 березня 2015 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,90 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 185501 від 05 березня 2008 року. Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_1 зобов'язався відповідати перед банком за виконання ОСОБА_2 його зобов'язань, що виникли із кредитного договору, в повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених кредитним договором. 25 лютого 2009 року між банком та поручителем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки, згідно умов якої поручитель надав згоду забезпечувати порукою змінене основне зобов'язання за кредитним договором.

У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору банк 21 листопада 2014 року на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 направив вимоги про усунення порушень умов кредитного договору, проте ні позичальник, ні поручитель не сплатили існуючу заборгованість по кредитному договору. Відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконують.

Тому позивач ПАТ «УкрСиббанк», з урахуванням збільшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь банку суму боргу за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05 березня 2008 року в розмірі 47 920,59 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03 лютого 2015 року становить 774 184,03 грн, з яких кредитна заборгованість - 46269,22 доларів США, заборгованість по процентах - 1651,37 доларів США; заборгованість по сплаті пені в розмірі 103690 грн, з яких пеня за прострочення сплати кредиту - 102297,80 грн, пеня за прострочення сплати процентів - 1392,20 грн, а також понесені судові витрати.

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 05 березня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 від 05 березня 2008 року. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором між ним та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір поруки № 185501.

25 лютого 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 змінили графік погашення кредиту та продовжили строк виконання зобов'язання на шість місяців з 05 березня 2015 року до 05 вересня 2015 року, у зв'язку з чим між ними було укладено Додаткову угоду № 1.

Проте в порушення умов пункту 2.1. договору поруки, без його згоди як поручителя, банк уклав з позичальником ОСОБА_2 додаткову угоду № 2 від 28 вересня 2009 року до кредитного договору, згідно якої були змінені умови кредитного договору, у зв'язку з чим збільшився обсяг його відповідальності на суму 2 339,37 доларів США. Як наслідок, згідно частини першої статті 559 ЦК України порука за договором поруки припинилася в день зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності.

Тому позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 просив визнати договір поруки № 185501 від 05 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» припиненим, а також стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинскього районного суду Київської області від 11 липня 2016 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом - 46269,22 доларів США, заборгованість за процентами 1651,37 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту - 102297,80 грн, пені за прострочення сплати процентів - 1392,20 грн, а всього 47920,59 доларів США та 103690 грн. В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 3654 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим задоволено. Визнано договір поруки № 185501 від 05 березня 2008 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, припиненим. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 243,60 грн.

Рішення судів мотивовані тим, що між банком та ОСОБА_1, який є поручителем згідно договору поруки, додаткова угода щодо зміни вказаних умов кредитного договору не укладалась. Тобто в порушення вимог чинного законодавства та п. 2 договору поруки банк ПАТ «УкрСиббанк» без згоди поручителя ОСОБА_1 змінив умови кредитного договору, внаслідок чого збільшився обсяг майнової відповідальності без згоди поручителя.

В листопаді 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» подав касаційну скаргу у якій просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року в частині відмови в задоволенні первісних вимог про стягнення заборгованості в солідарному порядку та в частині задоволення зустрічних позовних вимог про визнання договору поруки припиненим скасувати та винести в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги до ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, в задоволені зустрічного позову відмовити. При цьому посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. На обґрунтування касаційної скарги вказує, що строк кредитування та відсоткова ставка збільшенні не були, тому і обсяг відповідальності поручителя не збільшився.

В іншій частині судові рішення першої та апеляційної інстанції не оскаржуються, а тому не переглядаються.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року справа призначена до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 05 березня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0. Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 185501 від 05 березня 2008 року.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання, проте ОСОБА_2, в порушення умов кредитного договору, з жовтня 2013 року не здійснював платежів для погашення суми боргу по кредиту у встановленому розмірі та в передбачений строк. 21 листопада 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 направив вимоги про усунення порушень умов кредитного договору, проте ні позичальник, ні поручитель не сплатили існуючу заборгованість по кредитному договору. Відповідачі свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконали.

Суди встановили, що в порушення умов пункту 2.1. договору поруки, без згоди поручителя, на підставі додатково угоди № 2 від 28 вересня 2009 року до кредитного договору відбулася зміна умов кредитного договору, у зв'язку з чим збільшився обсяг відповідальності поручителя на суму 2 339,37 доларів США.

Тлумачення частини першої статті 559 ЦК України дозволяє стверджувати, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов'язанні. Тому подальше фактичне виконання зобов'язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов'язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності).

Збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов'язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту.

Аналогічний висновок висловлений і Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15.

Встановивши, що на підставі додатково угоди № 2 від 28 вересня 2009 року до кредитного договору відбулася зміна умов кредитного договору, у зв'язку з чим збільшився обсяг відповідальності поручителя, суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні первісного позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, та задовольнили зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення в частині первісних позовних вимогПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про припинення договору поруки № 185501 від 05 березня 2008 року, без змін.

Оскільки оскаржені судові рішення залишені без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року в оскарженій частині первісних позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про припинення договору поруки № 185501 від 05 березня 2008 року, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат