№ провадження 2/646/73/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

12.04.2018 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

головуючого судді Теслікової І.І.

за участі секретаря Ротач К.О.

розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки та перерозподіл часток в праві спільної сумісної власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою про визначення частки та перерозподілу часток в праві спільної загальної власності на квартиру до ОСОБА_3.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 12.10.2016 року вищезазначена справа надійшла до провадження судді Журавель В.А.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.10.2016 року позовна заява ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визначення частки та перерозподілу часток в праві спільної загальної власності на квартиру до ОСОБА_3 залишена без руху.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.12.2016 року відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визначення частки та перерозподілу часток в праві спільної загальної власності на квартиру до ОСОБА_3.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.01.2017 року у справі призначено судово будівельну-технічну експертизу. Провадження по справі зупинене.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.07.2017 року відновлено провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визначення частки та перерозподілу часток в праві спільної загальної власності на квартиру до ОСОБА_3.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу прави між суддями від 27.09.2017 року вищезазначена справа надійшла до провадження судді Теслікової І.І.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.09.2017 цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визначення частки та перерозподілу часток в праві спільної загальної власності на квартиру до ОСОБА_3 прийнято до провадження.

14.11.2017 року позивачами подана уточнена позовна заява про визначення частки та перерозподіл часток в праві спільної загальної власності на квартиру в якій позивачі просят суд:

- визнати частки співвласників квартири АДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_2 ? частини квартири, зп ОСОБА_2.1/2 частини квартири, за ОСОБА_3 ? частини квартири.

- припинити право власності ОСОБА_3 на її частку та перерозподілити частки в праві загальної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 наступним чином: за ОСОБА_2 визнати право власності на 3/8 частини квартири, за ОСОБА_4 визнати право власності на 5/8 частин квартири.

- стягнути з позивачів на користь відповідача гроші, які знаходяться на депозитному рахунку Червонозаводського районного суду м. Харкова в розмірі вартості ? частини квартири АДРЕСА_1, а саме 164992,50 гривень у рівних частинах. У разі, якщо судом буде відмовлено у задоволенні позову, повернути позивачам гроші у сумі 164992,50 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло перебуває у спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6 Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ? квартири належить ОСОБА_4 Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 у спірній квартирі не мешкає, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні квартири, не досягнуто згоди щодо розпорядження спільним майном, невизначеність ідеальних часток заважає сторонам вільно розпоряджатися своїми частками, та оскільки квартира є неподільним майном, а частку відповідача неможливо виділити в натурі, позивачі просять суд припинити право власності ОСОБА_3 на її частку та перерозподілити частки в праві загальної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 наступним чином: за ОСОБА_2 визнати право власності на 3/8 частини квартири, за ОСОБА_4 визнати право власності на 5/8 частин квартири.

В судове засідання позивачі не з'явились, подав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримають у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_7 не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена неодноразово належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1ст. 319 ЦК України).

Судом встановлено, що згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської ради від 10.04.1998 року, реєстраційний № 9-98-134104 , квартира квартиру АДРЕСА_1 на прав спільної сумісної власності належить ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6.

З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що власниками вказаної квартири є ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем зазначеного в заповіті всього майна ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року є ОСОБА_4. Спадкове майно, на яке в зазначеній частці видано свідоцтво складається з ? квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, письмовими доказами підтверджено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_9, а після сметрі ОСОБА_5 ? належить ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом .

У відповідності з ч. 1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

За змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду.

Згідно з роз'яснень постанови Пленум Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вбачається, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами, позивачі просили суд визначити їх частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, з метою щоб в подальшому вони мали можливість розпоряджатися своєю часткою.

Враховуючи те, що сторони є співвласниками спірної квартири АДРЕСА_1, при цьому вони володіють вказаним об'єктом нерухомості в рівних долях на праві спільної сумісної власності, суд вважає, можливим позов в цієї частині задовольнити частково та визначити ідеальні частки у спільній сумісній власності за ОСОБА_4 1/4, ОСОБА_2 1/4, відносно виділення частки за ОСОБА_3, суд відмовляє, оскільки відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської ради від 10.04.1998 року, реєстраційний № 9-98-134104 , квартира АДРЕСА_1 на прав спільної сумісної власності належить ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6.

ОСОБА_3 не зазначена у вищенаведеному свідоцтві про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, як співвласник квартири та позивачами не надано свідоцтва про зміну прізвища відповідачем з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».

В частині визнання за ОСОБА_4 ? частки суд відмовляє, оскільки відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ? вже належить ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_10, а щодо іншої частки ? вирішено при розгляді даної справи.

В частини позовних вимог щодо припинення права власності ОСОБА_3 на її частку та перерозподілу частки в праві загальної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 наступним чином: за ОСОБА_2 визнати право власності на 3/8 частини квартири, за ОСОБА_4 визнати право власності на 5/8 частин квартири, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цієї частині з наступних підстав.

Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Відповідно до положень ст. ст. 21, 24 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Аналогічна за змістом норма міститься в ст. 321 ЦК України.

Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдають істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Зі змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, з технічної точки зору, виділити в натурі ? частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7 з окремим входом, не надається можливим, ринкова вартість квартири складає 659 970,00 грн., ? цієї квартири відповідно до довідки суб'єкта оціночної діяльності ТОВ « Експертний знавець» станом на 06.11.2017 року складає 164992,50 грн.

Посилання позивачів, як на підставу припинення права власності ОСОБА_7 на тривалу відсутність останньої у спірній квартирі, не сплата нею комунальних платежів, не є обумовленою підставою для припинення прав власності. Позивачі не позбавлені можливості захистити свої права власників не шляхом припинення права власності, а в іншій спосіб, відповідно до положень ст.16 ЦК України.

Крім того, при вирішенні справ цієї категорії істотним є наявність у сторін іншого житла крім спірного, що позивачами не доведено, а саме наявності у відповідача іншого нерухомого майна.

Таким чином суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині припинення права власності ОСОБА_3 на її частку та перерозподілення частки в праві загальної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки позивачами не доведено, що ОСОБА_3 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1, не надано свідоцтва про зміну прізвища відповідачем з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», та таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, а також не доведено, що спільне володіння і користування майном є неможливим, а внесення грошової компенсації вартості належної відповідачеві частки не є безумовною підставою для позбавлення його права на частку у спільному майні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 16, 317, 319, 321, 355, 358, 365, 370 ЦК України, стст. 258-260, 3454 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки та перерозподіл часток в праві спільної сумісної власності на квартиру - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 ? частки квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_21/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Повернути ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, кошти, сплачені у якості матеріальної компенсації на користь відповідача ОСОБА_7 у сумі 82500,00 грн. у справі 646/10838/16-ц, які надійшли 21.11.2017 року на депозитний рахунок НОМЕР_2 ТУ ДСА України в Харківській області.

Повернути ОСОБА_4, РНОКППНОМЕР_3, кошти, сплачені у якості матеріальної компенсації на користь відповідача ОСОБА_7 у сумі 82500,00 грн. у справі 646/10838/16-ц, які надійшли 21.11.2017 року на депозитний рахунок НОМЕР_2 ТУ ДСА України в Харківській області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.І. Теслікова