Справа № 337/1620/18
Провадження № 2/337/1069/2018
02 серпня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Коваленко В.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому вказав, що є власником квартири № 258, що знаходиться в будинку № 15 по вул. Героїв 93-ї бригади у м. Запоріжжя, на підставі договору дарування квартири від 02 жовтня 2017 року. У квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який не проживає з березня 2016 року. На даний час в квартирі проживає позивач, яка сплачує плату за комунальні послуги. Відповідач не проживає в даній квартирі з березня 2016 року, особисті речі відповідача в ній відсутні, окрім того він не допомагає сплачувати комунальні послуги, які на нього нараховуються. При неодноразових проханнях позивача відповідач відмовлявся добровільно знятись з реєстрації місця проживання. На даний час місце перебування ОСОБА_2 позивачу не відоме, його місце проживання позивач не знає. У зв'язку з тим, що в квартирі зареєстрований відповідач у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплата додаткових коштів квартплати за відповідача та можуть виникнути труднощі в майбутньому при здійснення свого права при відчуженні не рухомості, так як в квартирі зареєстрована стороння особа. Оскільки протягом більш ніж один рік відповідач не проживає у зазначеній квартирі, але самостійно не знявся з реєстраційного обліку, зазначене порушує права позивача, як власника квартири, та є підставою для визнання відповідача таким, що втратили право користування зазначеним приміщенням. Просить суд визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування квартирою № 258, що знаходиться в будинку № 15 по вулиці Героїв 93-ї бригади (колишня назва вулиця Гудименка) у місті Запоріжжя.
23.05.2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін.
02.08.2018 року до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява.
Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.
Відповідно до ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не зявившись до органів пошти за її отриманням, хоча 04.07.2018 року на офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про час і місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі первісного позову, не враховуючи уточнений позов, без виклику заявлених свідків, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У суду є підстави для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 379, 382 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира.
Судом встановлено, що за позивач ОСОБА_1на підставі договору дарування квартири від 02 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, та зареєстрованого у реєстрі за №1477, належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 бригади (колишня назва вулиця Гудименка) у місті Запоріжжя, власником якої на підставі договору дарування від 29.01.2005 року був відповідач ОСОБА_2
Право власності на квартиру підтверджене відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер витягу 99021499 від 02.10.2017).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг від 27.04.2018 року, у квартирі АДРЕСА_1 бригади у місті Запоріжжя, зареєстрований відповідач ОСОБА_2
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають можливість використовувати житло для власного проживання, членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування і розпорядження своїм майном.
Верховний Суд України в своїй постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зазначена постанова є обовязковою для суду.
Право власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у нього права власності на це майно. З втратою права власності втрачається і право користування належним майном.
Судом встановлено, що відповідач правом власності в спірному приміщенні не володіє, тому доводи позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що не суперечать представленим по справі доказам, і підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.
Керуючись ст. 89, 128, 130, 131, 229, 247, 280-289, 354 ЦПК України, ст. 150, 155 ЖК України, ст. 319, 321, 346, 391 ЦК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1), таким, що втратив право користування квартирою № 258, що знаходиться в будинку № 15 по вулиці Героїв 93-ї бригади (колишня назва вулиця Гудименка) у місті Запоріжжя.
Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області протягом 30 днів.

Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцятиднів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: