Справа № 182/2032/16-ц
Провадження № 2/0182/825/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.10.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя Дніпропетровської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачова Людмила Павлівна, Перша Нікопольська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної частки (паю),-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 треті особи: Державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачова Л.П., Перша Нікопольська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної частки (паю).

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина на грошові внески з належними процентами та компенсацією, що знаходяться у філії ощадного банку Нікопольського відділення № 7898/079 які належали спадкодавцеві на підставі ощадних книжок та довідки Державного Ощадного банку України Нікопольське відділення № 7898.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті брата ОСОБА_6 та 19 травня 2005 року на його ім'я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене майно.

При оформленні спадщини позивачу стало відомо, що 12 червня 2000 року між його братом ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки (паю) посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П. за реєстровим № 2-1311.

За умовами даного договору купівлі-продажу відповідач купив право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії НОМЕР_1, виданого 08 квітня 1997 року Нікопольською райдержадміністрацією, площею 7,89 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території КСП ім. Ілліча Нікопольський район з цільовим призначенням - сільськогосподарське використання.

Позивач вважає, що даний договір є недійсним оскільки продаж права на земельну частку (пай) відбувся за 500,00 грн., що суперечить пункту 2.4 Порядку посвідчення договорів відчуження земельних ділянок та права на земельну частку (пай) (далі за текстом - Порядок) (який був чинний на момент укладення спірного договору) згідно якого у разі продажу земельної ділянки застосовується грошова оцінка цієї земельної ділянки, яка провадиться Державним комітетом України по земельних ресурсах та його органами на місцях за методикою затвердженою Кабінетом Міністрів України. Продаж земельної ділянки громадянам проводиться за ціною, визначеною за згодою сторін, але для справляння державного мита ця ціна не може бути меншою за грошову оцінку, зазначену в абзаці першому цього пункту.

Таким чином, державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П. було порушено п. 2.8. Порядку, а також помилково було посвідчено спірний договір за відсутності документів визначених цим Порядком.

Крім того, на думку позивача, його брат ОСОБА_6 на момент вчинення даного правочину не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними оскільки постійно зловживав спиртними напоями.

Позивач зазначає, що даний спір між ним та відповідачем вже розглядався судом та рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2006 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2006 року відмовлено позивачу у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної частки (паю).

Ухвалою Верховного Суду України від 03 жовтня 2007 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2006 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд у суд першої інстанції.

В результаті нового розгляду даної цивільної справи ухвалою суду від 04 серпня 2010 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача та його представника в судові засідання без поважних причин.

Однак про дану ухвалу суду позивачу стало відомо лише в грудні 2015 року.

У зв'язку з наведеними обставинами, позивач просить суд поновити йому пропущений строк позовної давності, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної частки (паю) від 20 червня 2000 року № 2-1311, укладеного між ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П. та зобов'язати відповідача повернути йому право на земельну частку (пай) його рідного брата ОСОБА_6 посвідчене сертифікатом серії НОМЕР_1, виданого 08 квітня 1997 року Нікопольською районною державною адміністрацією площею 7,89 умовних кадастрових гектарів.

Під час судового засідання 30 жовтня 2018 року позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 просили суд застосувати суд строк позовної давності та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, який доводиться рідним братом позивачу (а.с.5,8)

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина до складу якої увійшли грошові внески з належними процентами та компенсацією, що знаходяться у філії ощадного банку Нікопольського відділення № 7898/079 які належали спадкодавцеві на підставі ощадних книжок та довідки Державного Ощадного банку України Нікопольське відділення № 7898.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті брата ОСОБА_6 та 19 травня 2005 року на його ім'я державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 1-1131 (а.с. 6,99).

При оформленні спадщини позивачу стало відомо, що 12 червня 2000 року між його братом ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки (паю) посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П. за реєстровим № 2-1311 (а.с.7,109).

Згідно умов зазначеного договору купівлі-продажу продавець продав, а покупець купив право на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серії НОМЕР_1, виданого 08 квітня 1997 року Нікопольською райдержадміністрацією, площею 7,89 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території КСП ім. Ілліча Нікопольського району з цільовим призначенням - сільськогосподарське використання (а.с.7,109).

Продаж права на земельну частку (пай) відбувся за 500,00 грн.

За витягом з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) вартість земельної частки (паю) у розмірі 7,89 умовних кадастрових гектрарів становить 24928 грн. (а.с. 110), що значно перевищує ціну договору укладеного 12.06.2000 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, який посвідчено державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачовою Л.П. за реєстровим № 2-1311, що фактично може вважатися підставою для визнання договору недійсним.

30.10.2018 р. на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про застосування судом строків позовної давності. (а.с. 112)

Після обговорення в судовому засіданні зазначеного клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вперше звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу земельної частки (паю) недійсним 13 червня 2005 року.

Зазначені обставини підтвердили суду позивач, відповідач і також підтверджується рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 06.09.2006 р. (а.с. 10)

По зазначеній цивільній справі рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2006 року було відмовлено позивачу у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної частки (паю) (а.с.10,11).

03 жовтня 2007 року ухвалою Верховного Суду України рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2006 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд у суд першої інстанції (а.с.12,13).

Ухвалою Нікопольського міськрйонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2010 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення рішення), у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача та його представника без поважних причин (а.с.16).

У відповідності до положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Тобто новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред'явлення позову.

Дану позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй Постанові від 23 травня 2018 року по справі № 663/2070/15-ц

Виходячи з аналізу вищенаведених норм слід зробити висновок, що новий строк позовної давності почав свій перебіг 14 червня 2005 року (наступний день після пред'явлення 13.06.2005 р. ОСОБА_1 позову до ОСОБА_3 про визнання спірного договору недійсним).

Суд не може прийняти до уваги доводи позивача та його представника про те, що строк позовної давності слід обраховувати з дати (29.12.2015 року) (а.с. 113) коли їм достовірно стало відомо, що справу № 2-443/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання спірного договору недійсним ухвалою суду від 04.08.2010 р. залишено без розгляду, а саме з грудня місяця 2015 р., оскільки залишення без розгляду цивільної справи 2-443/10 відбулось у зв'язку з неявкою в судові засідання без поважних причин саме позивача ОСОБА_1, ухвала набула чинності і неявка в судові засідання без поважних причин не може вважатися поважною підставою для поновлення строку.

Згідно ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

В той же час, повторно позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 лише 18 квітня 2016 року, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що ОСОБА_1 розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, а також враховуючи те, що відповідач та його представник під час судового засідання письмово заявляли клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Підстав для поновлення строку позовної давності судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,76,81,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 252-257,264,265 ЦК України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3, треті особи: Державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Ткачова Людмила Павлівна, Перша Нікопольська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної частки (паю).

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний судового рішення складено 07 листопада 2018 року.

Суддя: І. В. Тихомиров