ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 398/2986/17

провадження № 22-ц/4809/60/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1

Представник ОСОБА_1- ОСОБА_2

Представник Міського комунального лікувально-профілактичного закладу - Міська лікарня №1 м. Олександрії - Тарасенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Міського комунального лікувально-профілактичного закладу - Міська лікарня №1 м. Олександрії на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.04.2018 року, суддя Коліуш Г.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального лікувально-профілактичного закладу - міська лікарня №1 м. Олександрії про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Міського комунального лікувально-профілактичного закладу - міська лікарня №1 м. Олександрії про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 11.10.2010 року працював техніком інженерної групи Міського комунального лікувально-профілактичного закладу - Міська лікарня №1 м. Олександрії.

Наказом №47-к від 10.08.2017 року позивача звільнено з роботи на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання правил внутрішнього трудового розпорядку.

Позивач зазначив, що влітку 2017 року на позивача було двічі накладено дисциплінарне стягнення у вигляді доган, оформлених наказами №147-л від 20.07.2017 року та №148-л від 21.07.2017 року.

Позивач зазначив, що в травні та на початку червня 2017 року перебував у щорічній відпустці.

06.06.2017 року, в перший день роботи позивача після відпустки, за ініціативою головного інженера лікарні ОСОБА_4 було створено комісію за його головуванням в складі головного енергетика ОСОБА_5 електромонтера ОСОБА_6, якою складено акт про пошкодження позивачем шайби підключення циліндра при ремонті хірургічного столу, що призвело до затягування терміну ремонту обладнання.

Позивач зазначив, що в цей же день в нього було відібрано пояснювальну записку, в якій він визнав факт пошкодження та висловив готовність відремонтувати пошкоджену деталь за власні кошти з власного матеріалу.

22.06.2017 року головним інженером ОСОБА_4 по даному факту складено доповідну записку на ім'я головного лікаря і наказом №147-л від 20.07.2017 року позивачу оголошену догану за порушення посадових обов'язків та трудової дисципліни, а саме за халатне відношення до виконання робіт хірургічного стола ортопедо-травматологічного відділення стаціонару, що призвело до затягування терміну проведення ремонту зазначеного медичного обладнання.

Позивач зазначив, що ремонт хірургічного столу проводив ще до відпустки, при цьому неодноразово повідомляв керівництво, що проведення ремонту такого обладнання неможливе в умовах лікарні та за відсутності необхідних інструментів, про відсутність яких неодноразово подавав відповідні записки.

Вважає наказ безпідставним та незаконними з огляду на таке: наказ № 147-л від 20.07.2017 року - через відсутність вини та факту дисциплінарного проступку, застосування догани за межами місячного строку з дня виявлення.

21.07.2017 року наказом №148 -л на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення посадових обов'язків та трудової дисципліни, а саме за перебування у сплячому стані на робочому місці під час виконання своїх робочих обов'язків. Підставою стала доповідна записка головної медичної сестри -ОСОБА_7 від 23.06.2017 року.

Зазначив, що з даною доганою не погоджується , оскільки зазначеного порушення не вчиняв , про що зазначив в своїх письмових поясненнях.

Крім перелічених доган, яким надано вигляд систематичного невиконання правил внутрішнього трудового розпорядку, підставою звільнення в наказі №47-к від 10.08.2017 року послугувала доповідна записка ОСОБА_4 . По даному факту позивач давав пояснення , що задрімав на робочому місці під час обідньої перерви так як в той день температура повітря перевищувала +31 градусі , а робоче місце не обладнане системою вентиляції чи кондиціювання. Зазначені дії не вплинули на робочий процес.

Позивач зазначив, що наказ № 47-к від 10.08.2017 року про звільнення є незаконним, оскільки враховуючи умови праці, температуру повітря, позивач, хоча й витратив робочий час на відпочинок, але такі дії не призвели до невиконання чи несвоєчасного виконання трудових обов'язків, цей проступок не є тяжким, відповідачем при винесення наказу про звільнення не враховано приписи ч.3 ст.149 КЗпП України, крім того, звільнення позивача суперечить п.2 гл.7 Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Крім того, в наказі про звільнення відсутні посилання на наявність згоди профспілкового комітету про звільнення позивача.

Просив визнати протиправним звільнення позивача з посади техніка інженерної групи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання правил внутрішнього трудового розпорядку з 10.08.2017 року, поновити позивача на посаді техніка інженерної групи з 10.08.017, стягнути з відповідача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, витрат на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн., допустити рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за місяць до негайного виконання.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.04.2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що позивач повністю визнав свою вину та погодився з нею. Крім того, догана не була оскаржена позивачем до комісії з трудових спорів, а також кількість днів вимушеного прогулу в рішенні суду зазначено невірно.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.06.2018 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Міського комунального лікувально-профілактичного закладу - Міська лікарня №1 м. Олександрії на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.04.2018 року та призначено справу до розгляду.

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд Кіровоградської області та утворити Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область, з місцезнаходженням у місті Кропивницькому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, у разі ліквідації суду, який розглядав справ, суд передає справу на розгляд іншому суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» рішенням зборів Кропивницького апеляційного суду від 02 жовтня 2018 року №6 днем початку роботи Кропивницького апеляційного суду визначено 05 жовтня 2018 року.

05 жовтня 2018 року Кропивницький апеляційний суд розпочав свою роботу.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Кіровоградської області справу передано до утвореного Кропивницького апеляційного суду та 05 жовтня 2018 року розподілено судді для розгляду справи.

08.10.2018 року визначено склад колегії суддів по даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що до суду надано відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому той заперечує проти задоволення апеляційної скарги. Зазначає, що визнав факт спричинення ним пошкодження під час ремонту, а не свою вину в частині халатного відношення до ремонту хірургічного столу. Непред'явлення ним окремих позовів про скасування кожного з наказів про оголошення догани не свідчить про правомірність цих доган та його згоду з ними. Крім того, зазначив клопотання про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 900 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що з особової картки позивача №11719 вбачається, що 11.10.2010 року позивач прийнятий на посаду техніка інженерної групи Міського комунального лікувально-профілактичного закладу - Міська лікарня №1 м. Олександрії.

06.06.2017 року комісією відповідача був складений акт про те, що позивач при проведенні ремонту хірургічного столу пошкодив шайбу підключення циліндру, що призвело до затягування терміну ремонту обладнання.

З пояснювальної записки позивача від 06.06.2017 року вбачається, що він, розбираючи хірургічний стіл пошкодив шайбу циліндра та зазначив про готовність за власні кошти виготовити пошкоджену деталь.

22.06.2017 року головним інженером ОСОБА_8 на ім'я головного лікаря подано доповідну записку, в якій зазначено, що при виконанні ремонту хірургічного столу позивач допустив пошкодження блоку циліндрів.

20.07.2017 року наказом №147-к позивачу за порушення посадових обов'язків та трудової дисципліни, а саме, за халатне відношення до виконання робіт хірургічного стола ортопедо-травматологічного відділення стаціонару, що призвело до затягування терміну проведення ремонту зазначеного медичного обладнання, оголошено догану з зазначення, що позивач від підпису відмовився.

Суд першої інстанції зазначив, що порушення позивачем було виявлено 06.06.2017 року, що підтверджується датою акту про виявлене порушення трудової дисципліни. Однак наказ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани був прийнятий 20.07.2017 року за межами встановленого законодавством граничного строку застосування дисциплінарного стягнення.

Суд першої інстанції визнав незаконим застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оформлене наказом головного лікаря №147-л від 20.07.2017 р.

Суд першої інстанції зазначив, що 23.06.2017 року головною медичною сестрою на ім'я головного лікаря подано доповідну записку про те, що позивач спав на робочому місці - 23.06.2017 року без визначення часу, коли відбулась зазначена подія.

З пояснювальної записки позивача вбачається, що 23.06.2017 року він здійснював регулювання тонометрів, що вимагає напруження уваги та зору, біля десятої години ранку він відкинувся на спинку крісла для перепочинку. Пояснив , що на робочому місці він не спав.

21.07.2017 року наказом №148-л позивачу за порушення посадових обов'язків та трудової дисципліни, а саме, за перебування у сплячому стані на робочому місці під час виконання свої робочих обов'язків оголошено догану.

03.08.2017 року головним інженером ОСОБА_8 на ім'я головного лікаря подано доповідну записку, що 01.08.2017 року спільно з енергетиком ОСОБА_9, при перевірці робочих місць було виявлено, що позивач в 13 год. 10 хв. спав на робочому місці.

З пояснювальної записки позивача вбачається, що 01.08.2018 року він вчасно не прокинувся та о 12.55 його розбудило керівництво.

За даними сайту sinoptik.ua 01.08.2017 року температура повітря в м. Олександрії становила - 29-30 градусів за Цельсієм.

Наказом №47-к від 10.08.2017 року позивача звільнено з посади техніка інженерної групи за систематичне невиконання працівником правил внутрішнього трудового розпорядку за п.3 ст.40 КЗпП України на підставі доповідної записки ОСОБА_4 та догани про порушення правил трудового розпорядку.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач не оспорює той факт, що 01.08.2017 року він порушив правила трудового розпорядку,однак відповідачем не доведено, що при визначені застосування дисциплінарного стягнення були враховані всі обставини вчиненого проступку, зокрема чи брались до уваги умови праці позивача у літній період часу в приміщені, яке не обладнане системою вентиляції чи кондиціювання.

Відповідно довідки від 16.08.2017 року позивач був членом профспілкової організації МКЛПЗ - Міська лікарня №1 м. Олександрії з 11.10.2010 року по 10.08.2017 року. На підставі звернення головного лікаря Профспілковий комітет МКЛПЗ - Міська лікарня №1 м. Олександрії рішенням, оформленим протоколом №43 від 09.08.2017 року, надав згоду на звільнення відповідача, однак про розгляд подання відповідач не повідомлявся, на засіданні профспілкового комітету не був присутній , письмової заяви про розгляд подання без його участі не подавав , що не заперечується відповідачем, отже порядок надання згоди на звільнення позивача було проведено з порушенням процедури встановленої законом.

Суд першої інстанції зазначив, що судом не встановлено систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, дисциплінарне стягнення в вигляді звільнення застосоване до позивача з порушенням вимог п. 7.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку МКЛПЗ - Міської лікарні №1 м. Олександрії. Порядок розгляду подання відповідача про звільнення та надання профспілковим комітетом згоди на звільнення позивача було проведено з порушенням норм діючого законодавства. Відповідач при застосуванні такого крайнього заходу як звільнення, обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання без поважних причин позивачем правил внутрішнього трудового розпорядку та не врахував положення ч.3 ст. 149 КЗпП України.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає: ((3135,47 грн. (заробітна плата за червень 2017 року) - 255,47 грн. (виплачені відпускні)) + 3200,00 грн. (заробітна плата за липень 2017 року) /39 робочих днів (18 робочих днів у червні 2017 року +21 робочий день у липні 2017 року) х 173 робочих днів (кількість робочих днів за період з 10.08.2017 року по 19.04.201 року) = 26970 грн 70 коп.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до ч. ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до п. 7.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку МКЛПЗ - Міської лікарні №1 м. Олександрії порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неякісне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків несе за собою застосування заходів дисциплінарного або громадського впливу, а також застосування інших заходів, передбачених діючим законодавством. За п.7.2 зазначених Правил звільнення, як дисциплінарне стягнення, може бути застосоване за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення за прогули (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, а також за появу на роботі у нетверезому стані. Дисциплінарне стягнення застосовується адміністрацією безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (п.7.3 Правил).

Відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку визначивши , що наказ № 147-л від 20.07.2017 року винесений з порушенням норм діючого законодавства зокрема порушений строк притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Доводи відповідача , що оскільки про порушення, яке було здійснено позивачем 06.06.2017 року, керівнику лікарні стало відомо тільки 22.06.2017 року , то відповідно місячний термін в період якого може бути застосоване дисциплінарне стягнення до позивача починає текти з 23.06.2017 року є необґрунтованим.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом беспореседньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його вивлення.

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2017 року комісією був складений акт про те, що позивач при проведенні ремонту хірургічного столу пошкодив шайбу підключення циліндру, що призвело до затягування терміну ремонту обладнання.

Відповідач вважає, що зазначені дії є порушенням трудового законодавства , за яке позивач має бути притягнений до дисциплінарної відповідальності у вигляд догани, однак докази на підтвердження того, що заначені в акті дії позивача, є порушенням трудової дисципліни в матеріалах справи відсутні.

Крім того, термін в один місяц під час якого позивач міг би бути притягнений до дисциплінарної відповідальності почав плинути з моменту виявлення такого порушення тобто, з 06.06.2017 року, з моменту складення акту.

Не відповідають нормам діючого законодавства і інші накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, та звільнення оскільки не підтвердженні належними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не впливають на розгляд справи по сутті.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міського комунального лікувально-профілактичного закладу - Міська лікарня №1 м. Олександрії - залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.04.2018 року - залишити без змін.

Стягнути із Міського комунального лікувально-профілактичного закладу - Міська лікарня №1 м. Олександрії на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 900 грн.

Текст постанови складено 06.11.2018року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: