Справа № 202/1893/18
Провадження № 2/202/1375/2018
07 листопада 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Некрасової А.О.,
позивача - ОСОБА_1П,
представника позивача - ОСОБА_4,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 в своїх інтересах і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі, -
Позивачі звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_7, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі.
В обґрунтування позову зазначили, щоквартира №116 будинку №47 по пр. Миру в м. Дніпропетровську була надана згідно до ордеру №1026 серії 01 від 25 липня 1989 року, виданого виконкомом Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська на підставі рішення 341 від 14.07.1989 року Бабушкінського райвиконкому м. Дніпропетровська на сім'ю, яка складалась на той час з 3 осіб: ОСОБА_1 (головний наймач квартири), ОСОБА_7, ОСОБА_8. Всі зазначені особи заселилися до квартири і зареєструвались у квартирі. Квартира має усі комунальні послуги, трикімнатна, житловою площею 36,83 кв.м., загальною площею 62,1 кв.м., не приватизована.
Відповідно до Типового договору найму житла в будинках державного і комунального фонду від 15.10.2002 року позивач ОСОБА_1 і її діти отримали в безстрокове користування зазначену квартиру.
Відповідач ОСОБА_7 фактично залишив вказану квартиру у 1999 році, коли перейшов жити до своєї цивільної дружини на АДРЕСА_1 в м. Дніпрі, де він мешкає до цього часу. Протягом девятнадцяти років відповідач залишається зареєстрованим проживаючим у спірній квартирі, але весь цей час у квартирі він не мешкає, не несе витрат на її оплату, майна йому належного у квартирі немає, фактично має інше житло, де мешкає на протязі довгого часу.
Позивачі відповідачу перешкод у користуванні квартирою не чинять, ключі від квартири у нього є, відповідач на свій розсуд залишив квартиру і без поважних причин нею не користується.
Факт не проживання у квартирі відповідача підтверджується двома актами, довідкою з поліклініки про відсутність звернення за допомогою з боку ОСОБА_7, а також показами свідків.
Вважають, що відповідач ОСОБА_9 не користується жилим приміщенням без поважних причин, а тому може бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі у відповідності до положень ст. 72 Житлового Кодексу України. З цих підстав позов просили задовольнити.
У судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали та просили задовольнити із наведених в позові підстав.
Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується конвертами, що повернулися на адресу суду у звязку із закінченням строків зберігання на поштовому відділенні, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи, що представник позивача, позивачі не заперечували проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи - Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.
Свідок ОСОБА_10, сусідка, вказала, що проживає по сусідству разом з позивачами з 1989 року. У квартиру позивачів заходила, ОСОБА_7 жодного разу не бачила, не памятає, як він виглядає.
Свідок ОСОБА_11, сусід, вказав, що з кінця 1980-х років знає відповідача ОСОБА_7, проживає на одній площадці з квартирою позивачів. Не бачив останнього більше десять років.
Суд, заслухавши пояснення позивачів, представника позивача, допитавши свідків: ОСОБА_10, ОСОБА_11, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 25.07.1989 року виконкомом Індустріальної районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська був виданий ордер на житлове приміщення №116, за яким ОСОБА_1 разом сім'єю: сином ОСОБА_7, дочкою ОСОБА_8 вселилися в квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 5).
Згідно типового договору найму житла в будинках державного і комунального фонду від 15.10.2002 року ОСОБА_1 та члени її сім'ї: ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13, отримали у безстрокове користування квартиру АДРЕСА_3.
25.11.2006 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 і змінила прізвище на «Любинська».
Згідно з довідкою №1198 від 26.01.2018 року про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку за адресою: АДРЕСА_4, зареєстровані: основний квартиронаймач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 31.10.1989 року по теперішній час; дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована з 15.10.1991 року по теперішній час; син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований з 31.10.1989 року по теперішній час; онук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований з 31.10.2017 року по теперішній час; онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована з 03.08.2009 року по теперішній час ( а.с.38).
Відповідно до акту про не проживання від 15 травня 2018 р., складених комісією з мешканців будинку № ОСОБА_15 (кв. № 83), ОСОБА_16 (кв. № 82) та ОСОБА_17 (кв. № 114), завірених майстром КП «ЖХ Самарського р-на» ДТС, ОСОБА_7 в квартирі 116 у будинку №47 у м. Дніпро не проживає з 1999 року, особистих речей у вищезазначеній квартирі не має, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 39). Факт не проживання в спірній квартирі підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11
Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні аудіозапису допиту ОСОБА_7 в іншому судовому засіданні, відповідач ОСОБА_7 підтвердив той факт, що довгий час не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців.
Ст. 72 ЖК України дозволяє визнати особу, яка відсутня понад 6 місяців такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Виходячи із вищевикладеного, та беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_7 зареєстрований у спірній квартирі, але фактично не користується нею протягом більше пятнадцяти років, без поважних причин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання його таким, що втратив право користування квартирою 116 у будинку №47 по пр. Миру в м. Дніпро.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.
Керуючись: 71,72 ЖК України, ст.ст. 4,13,19,141,259,263-265, 280-282 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_5 (АДРЕСА_6, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_6, РНОКПП НОМЕР_3) в своїх інтересах і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 (АДРЕСА_5) до ОСОБА_7 (АДРЕСА_5), третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі задовольнити.
Визнати ОСОБА_7 (АДРЕСА_5) таким, що втратив право користування квартирою 116 у будинку №47 по пр. Миру в м. Дніпро.
Стягнути із ОСОБА_7 (АДРЕСА_5) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_5 (АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_3) судовий збір в розмірі по 234 грн. 94 коп. кожній.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 16.11.2018 року
Суддя: Л.П.Слюсар