ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/987/18 Номер провадження 22-ц/814/503/18Головуючий у 1-й інстанції Олефір А.О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді-Хіль Л.М.,

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.,

секретар: Григоришина М.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2018 року ухваленого під голоуванням судді Олефір А.О. ( повний текст рішення кладено 26.09.2018 року) по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи - Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулась із вказаним позовов та з урахуваням уточнених вимог просила суд, визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_6 терміном два місяці.

В обґрунтування вимог вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі і на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначала, що за життя, ОСОБА_6 все належне йому майно заповів ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Таким чином, вважала, що вона як спадкоємець за заповітом, має право на 1/3 частину вказаного житлового будинку.

Зазнчала, що її сестри протягом останніх років та моменту смерті взагалі не цікавилися станом здоров'я та побутом батька, в той час як вона, проживаючи неподалік, доглядала за батьком, здійснювала усі необхідні дії для його лікування та забезпечення нормальних умов життя, проводила поточний ремонт у будинку та господарських спорудах, а після смерті займалася фінансуванням та організацію похорону та поминок батька.

В останні місяці життя, у зв'язку з погіршенням його стану здоров'я, вона проживала разом з батьком.

Вказувала, що оскільки вона є необізнаною в юридичних питаннях, вважала, що прийняла спадщину після батька, так як проживала з ним у останні місяці життя, тому і не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Зазначала, що після смерті батька стан її здоров`я погіршився та вона перебувала у депресивному стані та потребувала тривалого лікування.

Крім того вважала, що нотаріусом не було вчинено дій щодо сповіщення спадкоємців по заповіту про необхідність звернення та написання заяви про прийняття спадщини. Від спадщини вона не відмовляється, проте, прийняти її не має можливості, так як з названих поважних причин пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим, нотаріусом усно відмовлено їй у видачі свідоцтва про права на спадщину, що є перешкодою у виконанні особистого розпорядження спадкодавця ОСОБА_6

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи - Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщинивідмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що державним нотаріусом не вжито усіх необхідних дій щодо сповіщення усіх спадкоємців за заповітом про необхідність звернення для написання заяви про прийняття спадщини.

Вказує, що місцевим судом помилково зазначено, що подана його представником постанова ВСУ від 23.08.2017 року по справі № 6-1320 цс17 стосується правовідносин у яких особа не знала про відкриття спадщини, оскільки в даній справі висловлена позиція про те, що, підлягає встановленню факт повідомлення спадкоємців за заповітом.

Разом з тим наголошує, що на протязі останніх місяців перед смертю батька вона постійно проживала з ним, здійсювала за ним догляд та утримувала його, після смерті батька вваажала, що прийняла спадщину.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Глобинського району Полтавської області 19 грудня 2016 року (а.с.9).

Також встановлено, що за життя ОСОБА_6 14 травня 2013 року склав заповіт, яким, усе майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, крім зазначених земельних ділянок, заповідав ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Заповіт посвідчено секретарем Фрунзівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за № 8. (а.с. 10).

ОСОБА_3 є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28 січня 1974 року та рішення Глобинського районного суду Полтавської області про розірвання шлюбу від 07 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили. ( а.с.7,8).

Згідно довідки виконавчого комітету Троїцької сільської ради Глобинського району Полтавської області від 21 березня 2017 року №02-50/107, ОСОБА_6, на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1., на день смерті значився в сім'ї один (а.с. 42).

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 24 січня 2018 року, яке набрало законної сили, визнано за ОСОБА_4, та за ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_6, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями розташований за адресою: АДРЕСА_1 - по 1/3 частці за кожною ( а.с.44-45).

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що відсутні поважні причини пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 61-200св18.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»судам роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3, як в мотивах позовної заяви, так і апеляційної скарги зазначала, що вона є необізнаною в юридичних питаннях, вважала, що прийняла спадщину після батька, так як проживала з ним у останні місяці життя, тому і не зверталася до нотаріальної контор із заявою про прийняття спадщини.

Крім того вказувала, що після смерті батька в неї погіршився стан здоров`я та вона потребувала лікування.

Суд першої інстанції на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених судами доказів, керуючись положеннями статей 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України про порядок прийняття спадщини, правильно встановив, що причини, на які посилалася ОСОБА_3, як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не можуть бути визнані поважними, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Судом правильно зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В даному конкретному випадку відмова суду в задоволенні позову про продовження їй строку на подання заяви про прийняття спадщини не свідчить про порушення судом такого фундаментального принципу спадкового права, як свободи заповіту, оскільки зазначений принцип стосується в першу чергу дотримання вільного волевиявлення спадкодавця, яке може співпадати, а може і не співпадати з волею спадкоємця, який може прийняти, а може і відмовитися від прийняття спадщини.

При цьому право на прийняття спадщини не є безмежним, а визначається конкретно визначеним законом строком - протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, який може бути продовжений судом лише за наявності поважних причин.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Доказів на підтвердження безспірності поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з часу відкриття спадщини позивачка не надала.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що спадкоємець своєчасно спадщину не прийняв, тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод, не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Доводи скаржника не є визначальними, враховуючи, що остання знала про заповіт, і до дня смерті батька проживала разом з ним та могла реалізувати у передбачені законом строк та порядку своє право на вступ у спадщину.

Посилання скаржника на правову позицію ВСУ від 23.08.2017 року по справі № 6-1320 цс17 не заслугоювуть на увагу, оскільки вона стосується випадку, коли спадкоємець не знала про відкриття спадщини.

Обмеження прав позивачки нотаріусом при прийнятті спадщини не встановлено, оскільки ОСОБА_3 проживала з спадкодавцем по день смерті і достовірно знала про день відкритя спадщини.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367,368,374 ч.1 п.1, ст. 375,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: С. А. Гальонкін

Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно:

суддя Л.М. Хіль