У Х В А Л А

06.04.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Вереш А.В.

за участю:

представника заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород скаргу ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 про визнання неправомірними рішення державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 , скасування постанови від 11.11.2015 року про накладення арешту на майно боржника, скасування постанови від 13.11.2015 року про накладення арешту на кошти боржника винесені в межах виконавчого провадження №48065169,-

встановив:

ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із скаргою про визнання неправомірними рішення державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 , скасування постанови від 11.11.2015 року про накладення арешту на майно боржника, скасування постанови від 13.11.2015 року про накладення арешту на кошти боржника винесені в межах виконавчого провадження №48065169. Мотивуючи вимоги скарги, вказує на те, що на виконанні міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції перебував виконавчий лист , виданий Ужгородським міськрайонним судом 27 вересня 2010 року № 2п-8241/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 20.11.2004 року в твердій грошовій сумі починаючи з 02.09.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Також зазначає, що під час виконання вищевказаного виконавчого листа державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 11.11.2015 року постановою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2, а 13.11.2015 року постановою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку ПАТ КомінвестБанк боржника ОСОБА_2 Зазначає, що на момент винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов у ОСОБА_2 не існувало жодної заборгованості по сплаті аліментів перед стягувачем , оскільки боржник добровільно сплачував щомісячний платіж.

Отже, вважає, що на момент винесення оскаржуваних постанов в межах виконавчого провадження , потреби у виконанні таких дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» у державного виконавця не було, а тому його дії є неправомірними, за результатами дій постанови про арешт на все майно та кошти боржника є незаконними та підлягають скасуванню , оскільки вважає, що підстав для винесення постанов з підстав визначених державним виконавцем у оскаржуваних постановах небуло.

На думку представника заявника, оскаржувані постанови державного виконавця порушують права боржника, за захистом яких змушений звернутись до суду з даною скаргою,

З посиланням на викладені обставини представник заявника просить суд : визнати постанову від 11.11.2015 року про накладення арешту на майно боржника, постанову від 13.11.2015 року про накладення арешту на кошти боржника винесені в межах виконавчого провадження №48065169 державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 неправомірними та скасувати їх; звільнити з під арешту усе належне ОСОБА_2 майно та кошти арештовані на підставі постанови від 11.11.2015 року та постанови від 13.11.2015 року; зняти заборону на відчуження будь - якого належного ОСОБА_2 майна, арештовані на підставі постанови від 11.11.2015 року та постанови від 13.11.2015 року.

Крім того, представником заявника подано клопотання про поновлення строку на оскарження постанов , посилаючись на те, що заявник за місцем реєстрації тривалий час не проживає, копії постанов державного виконавця не отримував.

В судовому засіданні представник заявника уточнила вимоги скарги та просила суд скасувати постанову від 11.11.2015 року про накладення арешту на майно боржника, постанову від 13.11.2015 року про накладення арешту на кошти боржника винесені в межах виконавчого провадження №48065169 державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 з підстав та мотивів викладених у скарзі, надавши пояснення аналогічні викладеним. Зокрема вказала, що постановою державного виконавця Бачинською О.В. від 26.07.2016 року повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі письмової заяви стягувача про повернення їй виконавчого документа. Просила суд врахувати, що боржник ОСОБА_2 добровільно сплачував стягувачу щомісячний платіж і на момент винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов у ОСОБА_2 не існувало жодної заборгованості по сплаті аліментів перед стягувачем, про що стягувач не повідомила державного виконавця , а державний виконавець не перевірив наявність невиконаних аліментних зобовязань на час винесення оскаржуваних постанов.

В судове засідання старший державний виконавець Ужгородського МВ ДВС ОСОБА_3 повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Надіслала на адресу суду 02.03.2017 року клопотання , в якому вказала, що на виконанні Ужгородського МВ ДВС перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2п-8241/10 виданого 27.09.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 20.11.2004 року в твердій грошовій сумі починаючи з 02.09.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. 25704.2016 року було надано документи, що посвідчують сплату боржником аліментів стягувачу і становлено, що станом на 28.04.2016 року заборгованість відсутня, а наявна переплата. 26.07.2016 року завершено виконавче провадження відповідно до п.1ч.1 ст. 47 ЗУ « Про виконавче провадження». Просить провести розгялд справи у відсутності державного виконавця.

Заслухавши доводи представника заявника, з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що уточнені вимоги скарги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 р. № 606-XIV який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон),та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» (далі -Закон) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ст.6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18.03.2004 № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що до міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції надійшов на виконання виконавчий лист № 2п -8241/10 виданий 27.09.2010 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 20.11.2004 року в твердій грошовій сумі починаючи з 02.09.2010 року і до досягнення дитиною повноліття..

Судом встановлено, що в межах виконавчого провадження №48065169 державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 11.11.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно , що належить боржнику ОСОБА_2

Судом встановлено, що в межах виконавчого провадження №48065169 державним виконавцем міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 13.11.2015 року винесено постанову про арешт коштів боржника відповідно до якої накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку ПАТ КомінвестБанк боржника ОСОБА_2

Судом встановлено, що станом на 28.04.2016 року ОСОБА_2 не мав заборгованості по аліментних зобовязаннях за виконавчим листом № 2п-8421/10 від 27.09.2010 року, що стверджується довідкою № 14-48065169/16 від 28.04.2016 року виданою старшим державним виконавцем Бачинською О.В./а.с.7/.

Окрім того, відповідно до заяви стягувача ОСОБА_6 посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_7 13.06.2016 року, ОСОБА_6 у зв'язку із досягненням домовленості із боржником ОСОБА_2 щодо добровільного виконання аліментних зобовязань , просить повернути їй без виконання виконавчий документ та просить зняти арешт з усього майна яке належить ОСОБА_2

Постановою старшого державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 26.07.2016 року на підставі п.1ч.1 ст. 47 ЗУ « Про виконавче провадження» виконавчий лист № 2п-8421/10 від 27.09.2010 року повернуто стягувачу.

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» 21 квітня 1999 р. № 606-XIV який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин - арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей

боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Також, у відповідності до ч.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем за постановою про арешт майна боржника може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Накладення державним виконавцем арешту на все майно, та кошти яке значно перевищує заборгованість, є неправомірним, а тому винесення відповідної постанови про арешт майна боржника суперечить вимогам ч.3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що арешт може бути накладено лише у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів.

За таких обставин справи оскаржувані постанови підлягають скасуванню , а уточнені вимоги скарги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заявник не отримав постанови про арешт майна та коштів , суд вважає, що строк звернення до суду щодо оскарження постанов пропустив з поважних причин, і вимоги щодо його поновлення підлягають задоволенню.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 450,451 ЦПК України, ст. 57 ЗУ Про виконавче провадження 21 квітня 1999 р. № 606-XIV , суд, -

ухвалив:

Уточнені вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними рішення державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 , скасування постанови від 11.11.2015 року про накладення арешту на майно боржника, скасування постанови від 13.11.2015 року про накладення арешту на кошти боржника винесені в межах виконавчого провадження №48065169 задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанов cтаршого державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 про арешт майна боржника від 11.11.2015 р. та про арешт коштів боржника від 13.11.2015 року винесену в межах виконавчого провадження №48065169.

Постанову старшого державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 11.11.2015 року про накладення арешту на майно боржника винесену в межах виконавчого провадження №48065169 з примусового виконання виконавчого листа №2п -8241/10 виданого 27.09.2010 року Ужгородським міськрайонним судом - скасувати .

Постанову старшого державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 13.11.2015 року про накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку ПАТ КомінвестБанк боржника ОСОБА_2 винесену в межах виконавчого провадження №48065169 з примусового виконання виконавчого листа №2п -8241/10 виданого 27.09.2010 року Ужгородським міськрайонним судом - скасувати .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8