КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/852/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Київ

Справа № 752/9905/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретаря судового засідання Волошина В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2018 року, постановлену у складі судді Хоменко О.Л., про відмову у відкритті провадження

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

встановив:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на її незаконність, порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказувала, що 04 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 817/1048/16 вказала, що спори з державним реєстратором не належать до адміністративної юрисдикції, оскільки стосуються майнового інтересу і обов'язково будуть впливати на майнові права тієї особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано. Крім того, 14 березня 2018 року у справі № 396/2550/17 Велика Палата Верховного Суду зазначала, оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне.

У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на будівлю, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 24 січня 2017 року у справі №815/6165/14. Таку ж правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 11 квітня 2017 року у справі № 808/2298/15 і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цієї позиції.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши думку представника позивача, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги заявлені з приводу здійснення державним реєстратором державної реєстрації права власності, тому даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів непогоджується враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ПАТ Укрсоцбанк», КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової О.О. про державну реєстрацію за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1.

В позовній заяві посилається на те, що між нею та ПАТ Укрсоцбанк» існують кредитні правовідносини, які забезпечені іпотекою. Предметом іпотеки є квартира № 58 по пров. Задорожному, 3, корпус 3 у м. Києві. Кредитором вчинені дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб набуття ним права власності на нього. Проте приватний нотаріус, який вчиняв реєстраційні дії, не мав права їх вчиняти. Посилається також на обставини неправомірних дій самого кредитора по задоволенню своїх грошових вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Частиною 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. У спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 19 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

При цьому приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових чи особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Такі висновки містяться в постанові від 16 жовтня 2018 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 804/14296/15.

Оскільки у даній справі оскаржуються реєстраційні дії, внаслідок яких відбувся перехід права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, тобто спір існує стосовно права цивільного - права власності на нерухоме майно, а питання, пов'язані з реєстрацією права власності на квартиру є похідними від спору щодо переходу права власності відповідно до умов договору іпотеки, то даний спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у справі №686/22036/15-ц в постанові від 15 травня 2018 року щодо аналогічних з цією справою правовідносинах та за наслідком аналізу ст.19 ЦПК України зробила висновок про те, що спори про визнання незаконними та скасування рішень нотаріусів, які діяли на виконання делегованих повноважень державного реєстратора, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно розглядаються за правилами цивільного судочинства, якщо такі спори стосуються захисту цивільного права, зокрема випливають із договірних відносин, і якщо немає підстав для їх розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи суб'єктний склад цієї справи й те, що спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов цивільно-правової угоди, а саме: кредитного та іпотечного договорів, суд дійшов висновку про наявність між учасниками справи спору про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися в порядку, визначеному нормами ЦПК України.

При цьому суд зазначає, що сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Таким чином, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, визначених у п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 379, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2018 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2018 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.