30 липня 2018 року м. Слов'янськ Єд. унік. № 243/6716/18
Провадження № 2/243/2443/2018
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Мінаєв І.М.,
при секретарі судового засідання Янчевському В.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, за участю представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У липні 2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на праві приватної власності згідно договору - купівлі продажу від 29.01.2008 року, зареєстрованого в реєстрі № 639, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Панченко А.В., зареєстрований в КП «БТІ» за № 18478359 від 07.02.2008 року. Відповідач по справі фактично не проживає за місцем своєї реєстрації біль ніж три роки, виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, але до теперішнього часу з реєстрації за вищенаведеною адресою не знявся. Відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2014 року, не користується квартирою, не бере участь в оплаті комунальних платежів, виїхав до іншої країни. Позивач просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися, надали суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 29.01.2008 року, зареєстрованого в реєстрі № 639, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу ОСОБА_3 належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.17, з.б.)
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, 19.02.2011 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та змінила прізвище на «ОСОБА_5». (а.с.24)
Відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17655127 від 07.02.2008 року, власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_5 (а.с.18)
Відповідно до форми «А» ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. (а. с. 20)
Відповідно до акту від 16.07.2018 року, складеного комісією у складі головуючого ОСББ «Искра» - Любімого О.І., у присутності сусідів: ОСОБА_8, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_9, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 про те, що чоловік ОСОБА_1, ОСОБА_3 не проживає у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з 28 травня 2014 року. (а.с.16)
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, більш ніж три роки, відповідач самостійно покинув зазначену квартиру та перестав в ній проживати, та відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, за участю представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому відповідач ОСОБА_3 має бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки його право користування квартирою АДРЕСА_1 Донецької області перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Оскільки позов судом задоволений, судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду у сумі 704 гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідачів на його користь.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст. 346, 383, 391 ЦК України, 150 Житлового кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, за участю представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя
Слов'янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв