Провадження № 2/761/3259/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Припутневич В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Державного підприємства «Антонов» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2017 року до суду надійшла вказана позовна заява Державного підприємства «Антонов» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою суду від 12.02.2018 року закрито провадження у справі за позовом Державного підприємства «Антонов» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості за надані за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року житлово-комунальні послуги у розмірі 9918,19 грн., інфляційні втрати за період з 21.01.2013 року по 31.12.2016 року у сумі 5411,20 грн., а також суму трьох відсотків річних за період з 21.01.2013 року по 31.12.2016 року, що складає 630,52 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі зареєстровані та постійно проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, отримують послуги, але не в повному обсязі сплачують плату за комунальні послуги та послуги за утримання будинку. Так, за час проживання у вказаній квартирі відповідачам надавались комунальні послуги, а саме холодне водопостачання, гаряче водопостачання, користувались тепловою енергією, вивозились побутові відходи, здійснювалось водовідведення, постачався газ, а також інші послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

До того ж відповідачі щомісяця отримували від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальних послуг, однак платежі здійснювали не регулярно, внаслідок чого утворився борг за період з 01.01.2013 року по 31.12.2016 року, що складає 9918,19 грн., а оскільки відповідачі у добровільному порядку борг не погашають, позивач вимушений звернутися до суду за його примусовим стягненням на захист порушеного права.

Крім того, так як зобов'язання відповідачів є грошовим, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість з врахуванням інфляційної складової та 3% річних.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили. До суду заперечення на заявлені вимоги не надійшли.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно відповідних договорів Державне підприємство «Антонов» в особі житлово-комунального управління (далі - Позивач) надавав житлово-комунальні послуги з утримання будинку за адресою: АДРЕСА_1, а саме послуги з водопостачання (водовідведення), централізованого опалення та газопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі постійно проживають в зазначеній квартирі, що підтверджується довідкою форми № 3, та відповідно і користуються зазначеними послугами, проте не сплачують кошти, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за період з 01.01.2013 року по 31.12.2016 року становить 9918,19 грн.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, доказів щодо відсутності заборгованості або меншого її розміру суду не надали.

На підставі ст.ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 р. «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 27.03.2103 року № 6-6цс13, фактичне надання споживачу відповідних послуг свідчить про існування між сторонами фактичних договірних відносин, що є підставою для стягнення боргу по оплаті отриманих комунальних послуг.

Згідно зі ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Одним із обов'язків споживача є здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Також, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору та забезпечення допуску представника виконавця виробника до приміщення для проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Водночас, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Разом із тим, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 9 918,19 грн., інфляційні втрати за період з 21.01.2013 року по 31.12.2016 року - 5411,20 грн., а також три відсотки річних за період з 21.1.2013 року по 31.12.2016 року, що складає 630,52 грн.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Керуючись ст.ст. 81,141, 263, 265, 280-283, 287, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 322, 509, 525, 526, 610, 612, 625, 815, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 64, 66, 67, 68, 156, 162 ЖК України; ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

в и р і ш и в :

Позов Державного підприємства «Антонов» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь Державного підприємства «Антонов» (місце реєстрації: вул. Ак. Туполєва, 1, м. Київ, ) заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року в розмірі - 9918 (дев'ять тисяч дев'ятсот вісімнадцять) гривень 19 копійок; інфляційні втрати за період з 21.03.2013 року по 31.12.2016 року в розмірі 5411 (п'ять тисяч чотириста одинадцять) гривень 20 копійок; 3% річних від суми боргу за період з 21.03.2013 року по 31.12.2016 року у розмірі - 630 (шістсот тридцять) гривень 52 копійки.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Антонов» 1600 гривень 00 копійок судового збору, тобто по 800,00 грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2018 року

Суддя: Н.Г.Притула