"13" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді Астахової О.О.,
при секретарі: Седик Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,
Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, зареєстрований 16 листопада 2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва, про що складено відповідний актовий запис №975. Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею - ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1.
Посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Враховуючи вік та прив'язаність дитини до матері, створення позивачем для сина всіх необхідних умови для виховання та розвитку, місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 доцільно визначити з нею. Крім того, відповідач сам висловлює позицію проживання спільної дитини разом з матір'ю.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - закрито в частині позовних вимог про розірвання шлюбу.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала позовну заяву та просила її задовольнити з підстав викладених в ній. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.
Відповідач та третя особа у судове засідання також не з'явились, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялись судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову або пояснень до суду не надійшло.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 16 листопада 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №975 (а.с. 10).
Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого 11 червня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 11).
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 серпня 2017 року шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 16 листопада 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 975) - розірвано (а.с. 30).
Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.
Вирішуючи даний спір, судом першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини» ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91.
Згідно із вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Як встановлено під час судового розгляду, дитина проживає із матір'ю за адресою: АДРЕСА_2.
Відповідно до акту обстеження умов проживання №98 від 24 жовтня 2017 року Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, для дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 створені умови для виховання та розвитку дитини: окрема кімната обладнана ліжком, шафою, спортивним куточком, столом, є іграшки, книжки, інші особисті речі. Стосунки у сім'ї теплі, існує взаєморозуміння, мати бажає щоб дитина проживала разом з нею (а.с. 32).
Відповідно до довідки №73 від 09.08.2017 року виданої дошкільним навчальним закладом №473 м. Києва ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує вказаний дошкільний заклад з вересня 2016 року по даний час. Дитину приводить і забирає завжди мама.
Як показав у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_2 тривалий час проживає окремо від сім'ї, не проявляє батьківського піклування щодо малолітнього сина, не цікавиться його інтелектуальним та фізичним розвитком, повідомив колишню дружину, що не заперечує проти проживання разом з нею спільного сина.
Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з'ясуванні обставин справи, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає за доцільне визначити місце проживання дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з його мамою - ОСОБА_1.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.
Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 141, 206, 258-259, 265, 268, 280-281, 352-355 ЦПК України, 104, 105, 110, 112, 141, 160, 161 СК України, ст.ст. 8, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - задовольнити.
Місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановити з матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, по місцю її проживання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити рішення суду до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.