У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого судді Савлук Т. В..,

секретарі Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення доказів, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та визначення місця проживання дітей разом з матір'ю,

в с т а н о в и в:

04 вересня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та визначення місця проживання дітей разом з матір'ю, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про витребування з Органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області висновку про доцільність визначення місця проживання дітей разом з матір'ю, з урахуванням вимог ст.19 Сімейного кодексу України, мотивуючи тим, що під час розгляду справи позивачу стало відомо місцезнаходження її малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які фактично перебувають на території Овідіопольського району Одеської області та відвідують приватний навчальний заклад «Ерудит» (місцезнаходження: Одеська область, Овідіопольський район, селище Лиманка, ж/м «Совіньон», вул. Одеський бульвар, 1), крім того відповідач ОСОБА_2 подав до Овідіопольського районного суду Одеської області самостійний позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком, де зазначив адресу проживання: АДРЕСА_2, та враховуючи той факт, що Орган опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації відмовився надати такий висновок, оскільки на даний час малолітні діти не проживають разом з матірю за їх фактичним місцем реєстрації.

Позивач в підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання про витребування доказів, які заявлено представником позивача.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримала заяву про забезпечення доказів, наголосила, що органом опіки та піклування проведено обстеження умов проживання за фактичним місцем проживання матері дітей - ОСОБА_1, а саме: АДРЕСА_1, однак враховуючи, що на разі діти разом з матірю не проживають, тому відсутні підстави для надання висновку органом опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації.

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, в підготовче судове засідання не з'явився, про причини неявки представника третя особа суд не повідомила.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення доказів, оцінивши наведені представником позивача підстави для вжиття заходів забезпечення доказів, суд приходить до наступного.

Забезпечення доказів - це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як докази при розгляді та вирішенні цивільних справ у суді. Забезпечення доказів у жодному випадку не можна ототожнювати із їх дослідженням або оцінкою. Єдина мета забезпечення доказів - це їх фіксація для забезпечення можливості їх дослідження та оцінки при подальшому розгляді справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України)

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 116 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. ( ч. 2ст. 116 ЦПК України)

Заява про забезпечення доказів має відповідати ст. 117 ЦПК України, зокрема, в заяві про забезпечення доказів має бути зазначено докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_3 про витребування доказів підлягає задоволенню, оскільки докази, які просить витребувати сторона позивача стосується предмету позову в частині визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір'ю, тому з урахуванням вимог ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України на орган опіки та піклування покладається обовязок надати письмовий висновок щодо розв'язування спору щодо визначення місця проживання дітей разом з одним із батьків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 84, 116, 117, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 про витребування доказів, яка подана в межах розгляду цивільної справи ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та визначення місця проживання дітей разом з матір'ю, - задовольнити.

Зобов'язати Орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, на виконання вимог ст. 19 Сімейного кодексу України, надати письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з матір'ю ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3).

Попереджаю, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов'язку подати витребувані судом докази. (ч.8 та ч.9 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до положень ч.1та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п..15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

С у д д я