"23" квітня 2018 р. Справа № 363/4849/17
УХВАЛА

23 квітня 2018 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину, в якому порушує притання про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 2 633 050 грн. 20 коп. як відшкодування за користування автомобілем, отриманим за нікчемним правочином договору оренди транспортного засобу («Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_1, 1998 року випуску) у період з 16.12.2013 року по 24.05.2016 року.

У даній заяві позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 а саме: земельну ділянку площею 0,08 га, кадастровий номер :04:104:0173, яка розташована за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Гута-Межигірська, вул. Силкіна, 19; житловий будинок №19 загальною площею 50,8 який розташовані на вказаній земельній ділянці та грошові кошти ОСОБА_2, які можуть знаходиться на його банківських рахунках.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 та 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як передбачено ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно розяснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №108254000 від 19 грудня 2017 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,08 га, кадастровий номер :04:104:0173, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Гута-Межигірська, вул. Силкіна, 19 та житлового будинку №19 загальною площею 50,8, розташованому на ній.

Як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 27 грудня 2017 року ОСОБА_2 з 27 лютого 2010 року зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи позивача про можливість вжиття ОСОБА_2 дій спрямованих на відчуження належних йому земельної ділянки та житловому будинку, в якому він зареєстрований та постійно проживає з 2010 року, ґрунтуються на припущеннях і доказами не підтверджуються.

З висловлених у заяві мотивів, враховуючи принцип пропорційності та балансу інтересів, зміст та характер спірних правовідносин, подані докази, суд не може дійти висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав позивача.

З огляду на викладене суд не може дійти висновку про наявність достатніх підстав для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, а тому заява про це задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-154, 260 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя