Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 607/8004/16-ц

провадження № 61-5597св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. С., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіна Марина Анатоліївна,

представник позивача - КлючинськийКостянтин Леонідович,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни, в особі представника - Ключинського Костянтина Леонідовича, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2016 року в складі судді Грицак Р. М. та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 листопада 2016 року в складі суддів: Жолудько Л. Д., Кузьми Р. М., Костіва О. З.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіна М.А. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» ( далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») укладено договір банківського вкладу «Швейцарський» № 5578962/2013. Перевіривши дійсність договору банківського вкладу «Швейцарський» № 5578962/2013, разом з вказаними в ньому умовами щодо виконань своїх зобов'язань сторонами за ним та відкритими рахунками передбаченими договором, позивачем виявлено, що даного договору не існує в системі банку, рахунки не були відкриті та умови договору є суперечливими. Позивачем вказано, що номер, який присвоєно договору, є невірним, оскільки така нумерація (семизначна) не використовується в системі банку, номера рахунків не закріплені за даним договором і взагалі відсутні в системі банку. Також зазначає, що грошові кошти не були внесені вкладником в касу банку, тож можна допустити, що даний договір є підробленим.

Посилаючись на зазначене з урахуванням положень статей 203, 215 ЦК України позивач просив суд визнати недійсним з моменту його вчинення правочин щодо договору банківського вкладу «Швейцарський» № 5578962/2013 від 24 жовтня 2013 року та застосувати наслідки недійсності правочину.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2016 року в задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» Славкіної М. А. відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог та не надав суду жодного доказу недійсності правочину, які передбачені частинами першою, третьою та п'ятою статті 203 ЦК України, а також не довів інших підстав для визнання недійсним оспореного договору.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 24 листопада 2016 року апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» Славкіної М. А. відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції. Крім того, указано, що спірний договір був укладений 24 жовтня 2013 року після закінчення дії договору банківського вкладу (депозиту) «Швейцарський» від 24 жовтня 2012 року, за яким ОСОБА_3 одержав відсотки, а сума вкладу за указаним договором в розмірі 9 тис. дол. США не була видана вкладнику, а була оформлена як початковий вклад за новим договором від 24 жовтня 2013 року, що підтверджено зокрема обставинами, встановленими постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» СлавкінаМ. А., в особі представника - Ключинського К. Л., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, на думку скаржника, не з'ясували усі необхідні обставини справи, не звернули уваги на те, що позивач вказав судам на невідповідність договору банківського вкладу внутрішнім документам банку, що може свідчити про підробку спірного договору, а також на те, що дії вкладника можуть бути кваліфіковано як кримінальне правопорушення. Позивач звернувся до Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення відповідачем, що залишено поза увагою судів попередніх інстанцій. Судом першої інстанції не допитано щодо обставин укладення договору начальника відділення № 5 - ОСОБА_4, яким, від імені банку, укладено спірний договір. Судом першої інстанції не було ініційовано проведення судової експертизи договору банківського вкладу від 24 жовтня 2013 року. Судами попередніх інстанцій не було витребувано докази, які необхідні для правильного вирішення даного спору. Скаржником указано, що у випадку неналежної перевірки оспореного договору за рахунок державних коштів буде здійснено виплату передбачених законом сум особі, яка не є вкладником ПАТ «ВіЕйБі Банк».

У березні 2017 року ОСОБА_3 подав відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги зводяться до припущень та незгоди із висновками судів попередніх інстанцій. Зокрема, вказано, що 24 жовтня 2012 року між ним та банком було укладено перший договір банківського вкладу (депозиту) «Швейцарський» із сумою вкладу в розмірі 9 тис. дол. США, після закінчення строку якого він отримав передбачені цим договором відсотки, а сума вкладу в розмірі 9 тис. дол. США була направлена банком на укладення нового договору банківського вкладу (депозиту) «Швейцарський» від 24 жовтня 2013 року, який укладено від імені банку начальником Тернопільського відділення № 5 - ОСОБА_4 Позивач не порушував перед судом питання про залучення указаної особи, яка від імені банку укладала спірний договір, що спростовує доводи касаційної скарги про відповідні процесуальні порушення судів попередніх інстанцій. На його думку, укладення договору банківського вкладу підтверджено самим договором, який підписано сторонами та скріплено печаткою, а також відкритими у банку рахунками для обслуговування цього договору. Також зазначає, що постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року визнано бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами банку та зобов'язав включити ОСОБА_3 До переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, що підтверджує висновки судів та спростовує доводи касаційної скарги. Крім того, ще до звернення банку до органів національної поліції, він особисто звертався до правоохоронних органів із заявою про відкриття кримінального провадження по факту незаконного заволодіння його грошовими коштами. У зв'язку із зазначеним, ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувані рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 рокусправу призначено до судового розгляду.29 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статей 626, 631, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з положенням частини першої статті 1058 ЦК України та частини першої статті 1059 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається в письмовій формі.

Відповідно до частин першої - п'ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - и третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України, в редакції чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина третя статті 61 ЦПК України у відповідній редакції).

Судами встановлено, що 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк», в особі начальника відділення № 5 ОСОБА_4, що діяв на підставі довіреності № 03/2/74 від 05 лютого 2013 року, виданої банком, укладено договір банківського вкладу «Швейцарський» № 5578962/2013.

Предметом спірного договору є розміщення вкладником в банку строкового вкладу в розмірі 9 тис. дол. США на строк 3 місяці з дня укладення договору з виплатою процентів про закінчення строку дії вкладу. Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою банку.

Згідно з підпунктів 1.1, 1.2 договору для обліку вкладу банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок № НОМЕР_1 та вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» НОМЕР_2.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20 березня 2015 року було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М. А.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року було частково задоволено позов ОСОБА_3 та визнано бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М. А. щодо не включення ОСОБА_3 в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування і складів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну М. А. включити ОСОБА_3 до переліку вкладників ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Указаним судовим рішення в адміністративній справі, яке набрало законної сили, встановлено, що 24 жовтня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Всеукраїнский Акціонерний банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Швейцарський» у доларах США з сумою початкового вкладу 9 тис. дол. США. По закінченні дії даного договору, 24 жовтня 2013 року позивач отримав відсотки за договором і відразу ж уклав новий договір банківського вкладу «Швейцарський» № 5578962/2013 (в доларах США) з ПАТ «ВіЕйБі Банк» з сумою початкового вкладу 9 тис. дол. США.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, урахувавши обставини, встановлені постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року, яка набула законної сили, а також установивши, що позивач не підтвердив ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог і не надав суду жодного доказу недійсності спірного правочину, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М. А. у даній справі.

Доводи касаційної скарги щодо неповного, на думку скаржника, з'ясування судами попередніх інстанцій обставин справи спростовуються матеріалами справи, доказами, які були надані учасниками справи та обґрунтованими висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку із недоведеністю позивачем його позовних вимог.

Доводи касаційної скарги про можливість, на думку скаржника, вчинення підробки спірного договору, а також на те, що дії вкладника можуть бути кваліфіковано як кримінальне правопорушення зводяться до припущень та виражають власне тлумачення позивачем характеру спірних правовідносин, яке не підтверджене належними та допустимими доказами, у зв'язку із чим такі доводи скаржника не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Доводи касаційної скарги про те, що судом першої інстанції не допитано начальника відділення № 5 - ОСОБА_4, щодо обставин укладення ним договору, не проведено судову експертизу договору банківського вкладу від 24 жовтня 2013 року та не було витребувано докази, які необхідні для правильного вирішення даного спору не містять підстав для скасування оскаржених судових рішень з огляду на наступне.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов'язками щодо предмета спору (стаття 11 ЦПК України в редакції чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов'язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Позивач не порушував перед судом питання щодо залучення до розгляду справи осіб, яких, на його думку, необхідно допитати та вислухати інформацію про обставини укладення спірного договору, не заявляв клопотання щодо проведення судової експертизи, а також щодо витребування судом будь-яких доказів, необхідних для розгляду даної справи, у зв'язку із чим згідно вимог чинного на момент розгляду справи законодавства суди не мали можливості вирішити зазначені процесуальні питання з власної ініціативи.

Доводи скаржника про те, що неналежна перевірка оспореного договору призведе до незаконної виплати за рахунок державних коштів передбачених законом сум особі, яка не є вкладником ПАТ «ВіЕйБі Банк», зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та спростовуються обставинами, установленими постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2015 року, яка була ухвалена за участі осіб, які є учасниками даної справи та набула законної сили.

Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до переоцінки доказів та незгоди із висновками судів попередніх інстанцій.

Такі доводи оцінені судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Згідно вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 141, 410, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни, в особі представника - Ключинського Костянтина Леонідовича, залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. С. Лесько

С.Ю. Мартєв

І. М. Фаловська

С. П. Штелик