АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/378/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1736/18Головуючий у 1-й інстанції Шевська О.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії:

головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів: Пікуля В.П.Триголова В.М.

за участю секретаря - Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства КБ " Приват Банк" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення його до виконання

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2017 року

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «КБ « ПриватБанк» звернулось до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання щодо боржника ОСОБА_2. В обґрунтування заяви вказано, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору -25426, 39 грн та судового збору в сумі 254,26 грн, а всього 25680, 65 грн. Вказане рішення набрало законної сили 02.07.2013. Виконавчий лист було видано 25 лютого 2014 року, але його було втрачено, внаслідок чого було пропущено строки предявлення його до виконання.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2017 року заяву Публічного акціонерного товариства КБ " Приват Банк" про видачу дубліката виконавчого листа задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 554/378/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором.

Поновлено строк предявлення до виконання виконавчого листа № 554/378/13.

З вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_2, в звязку з чим його представник - адвоката ОСОБА_3 оскаржила її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач звернувся із вимогами про видачу дубліката документа та про поновлення строку для його виконання через 42 місяці після того як сплив строк для предявлення його до виконання, не обґрунтувавши поважність пропуску відповідного строку. Крім того, заявником не наведено жодного доказу, що виконавчий документ було втрачено, та не зазначено за яких саме підстав був втрачений виконавчий лист. Оскільки вимоги банку є безпідставними, просить стягнути з Банку витрати на правову допомогу в розмірі 1700 грн, які поніс ОСОБА_2

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 червня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору -25426, 39 грн та судового збору в сумі 254,26 грн, а всього 25680, 65 грн. Вказане рішення набрало законної сили 02.07.2013. / а.с.42 -43/.

Виконавчий лист було видано 25 лютого 2014 року / а.с.44-45/.

Задовольняючи заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.370, ч.1 ст.371 ЦПК України / 2004 року/ та виходив із доведеності втрати виконавчого документа та поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

В свою чергу, колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду, з наступних підстав.

У відповідності до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. №606-ХIV в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання в такі строки, зокрема визначено строк для предявлення виконавчих документів на виконання судових рішень протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Зазначені строки встановлюються, зокрема, для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

За змістом п. 17.4 розділу ХІІІ ЦПК України (перехідні положення) у разі втрати виконавчого документа, суд який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач, або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Заявник вказує, що ним було втрачено виконавчий документ, внаслідок чого, вважає, що Банком з поважних причин було пропущено строк предявлення виконавчого документа до виконання, однак, в матеріалах справи не міститься жодного доказуна підтвердження обставин, на який посилається Заявник.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, за відсутності об'єктивних даних про втрату оригіналу виконавчого документа прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, заявник звернувся до суду з із вимогами про видачу дубліката документа та про поновлення строку для його виконання через 42 місяці після того, як сплив строк для предявлення його до виконання, що свідчить про пасивну позицію Стягувача, а саме те, що ним не були вжиті жодні заходи (предявлення виконавчого документу, контроль, звернення в період виконання судового рішення до відповідного відділу виконавчої служби тощо) вказують на те, що він не вживав активних дій для реалізації своїх прав.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що безпідставне поновлення строку предявлення виконавчого листа до виконання, призведе до порушення гарантованого права на справедливий суд.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» Суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Заявник подаючи заяву про видачу дублікату виконавчого листа, а також поновлення строку для його предявлення не дотримався вимог національного законодавства в частині надання відповідних доказів, тому відсутні підстави для задоволення вказаної заяви.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства КБ " Приват Банк" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення його до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_2 за подачу апеляційної скарги було сплачений судовий збір в розмірі 352, 40 грн., який підлягає стягненню на користь останнього.

Також відповідачем у справі були понесені витрати на правову допомогу.

Закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 4 статті 137 запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи повязані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - розрахунку від 29 травня 2018 року вартість оплати за договором про надання правової допомоги від 25.05.2018 року складає 1700 грн. ( а.с.66, 67-71). ОСОБА_2 сплачено вказані кошти за надання правової допомоги, що підтверджуються відповідною квитанцією (а.с.64).

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка з детальним описом наданих послуг із зазначенням їх погодинної вартості, що відповідає вимогам діючого законодавства /а.с72/.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказані кошти підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.2 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2017 року скасувати, постановиту нову.

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства КБ " Приват Банк" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення його до виконання відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства КБ « ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, а саме: за надання правової допомоги 1700 грн. та сплату судового збору в сумі 352,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Заявник: Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 « ПриватБанк», місцезнаходження юридичної особи:01001, м. Київ,вулиця Грушевського, будинок 1Д,

Відповідач: ОСОБА_2, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт: КО 067530, виданий Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 03.03.2000р., РНОКПП: НОМЕР_1.

Повний текст постанови складений 02 серпня 2018 року.

Головуючий суддя: / підпис/ ОСОБА_1

Судді: / підпис/ ОСОБА_5 / підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська