30 листопада 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі
головуючого судді - Галінської В.В.
секретар судового засідання - Калетинець Т.В.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , яка діє від власного імені та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ,
відповідач - Російська Федерація,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє від власного імені та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,
представник позивача - Ганчук Павло Ярославович,-
В обгрунтування позовних вимог вказують, що ОСОБА_1 є вдовою загиблого українського військовослужбовця - ОСОБА_5 , від шлюбу з яким народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється матір"ю загиблого ОСОБА_5
26.08.2014 року згідно Указу Президента України від 21.07.2014 року №607 "Про часткову мобілізацію", Гощанським ОРВК ОСОБА_5 призвали на військову службу, прийняли на посаду механіка-водія 2-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу 12-ї механізованої роти 4-го механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , військовослужбовці якої були залучені до складу сил та засобів, що беруть участь в боях за захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в зоні проведення бойових дій на сході України.
Внаслідок втрати ОСОБА_5 , який загинув у результаті військової агресії Російської Федерації проти України, а також з огляду на особливий цинізм, з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні, вона, її діти - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та мати загиблого, ОСОБА_4 , відчувають безперервний, невгамовний душевний біль та страждання, вона втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування. ЇЇ діти втратили батька і біль від цієї втрати не пройде ніколи. Його мати, ОСОБА_4 , досі не може змиритися із фактом загибелі сина, внаслідок чого відчуває сильні дешевні страждання. Через загибель ОСОБА_5 , вони втратила сенс життя та віру в майбутнє, постійно відчувають страждання від втрати рідної їм людини, що не дає їм можливості нормально спілкуватися з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб життя, оскільки постійно знаходяться у стресовому стані, що супроводжуються періодичними депресіями. Діти та мати загиблого ОСОБА_5 також не можуть повернутися до свого психологічного стану, який існував до загибелі ОСОБА_5 . Безпосереднім суб"єктом, внаслідок дій якого їм завдано моральну шкоду, є Російська Федерація, її Збройні сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та мають на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих.
Вважають, що незаконними діями з боку Російської Федерації порушено невід"ємне право ОСОБА_5 , на життя, гарантоване ст. 2 Європейської Конвенції, їх право на повагу до сімейного життя, встановлене статтею 8 Європейської Конвенції, що свідчить про множинність порушень Російською Федерацією їх законних прав, а отже, згідно із "Правилами суду - компенсація шкоди" ЄСПЛ, такі множинні порушення Європейської Конвеції з боку Російської Федерації є підставою для відшкодування Російською Федерацією моральної шкоди, завданою їх родині.
Ухвалою суду від 17 жовтня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 14 листопада 2018 року з повідомленям (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень.
Ухвалою суду від 14 листопада 2018 року підготовче судове засідання у справі закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30 листопада 2018 року з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні 30 листопада 2018 року представник позивача підтримав вимоги викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.
Відповідач, який про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся через Посольство Російської Федерації, в підготовче судове засідання 15 листопада 2018 року та судове засідання 30 листопада 2018 року не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Таким чином, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 , виданого Бабинською сільською радою Гощанського району Рівненської області, актовий запис №11, між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , укладено шлюб, останній присвоєно прізвище " ОСОБА_7 " (а.с. 15).
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис №08, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис №11, підтверджується, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 16, 20).
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , актовий запис №10 підтверджується, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а.с. 24).
Відповідно до довідки №2891 від 23 грудня 2014 року виданої ТВО військового комісара Гощанського об"єднаного районного військового комісаріату капітаном Р.Є.Гладчук, рядовий ОСОБА_5 , 1976 року народження, дійсно проходив строкову службу з 23 листопада 1994 року по 28 червня 1996 року та проходив військову службу по мобілізації призваним Гощанським ОРВК з 26 серпня 2014 року по 10 листопада 2014 року згідно Указу Президента України №607 від 21.07.2014 року "Про часткову мобілізацію" (а.с. 25).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 листопада 2014 року №163, рядового ОСОБА_5 , механіка-водія 2-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу 12-ї механізованої роти 4-го механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , який загинув 10 листопада 2014 року в результаті несумісної з життям вибухової травми голови, ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій, було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв"язку зі смертю (а.с. 26).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого 17 листопада 2014 року виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області вбачається, що ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в селі Кримське Лісічанського району Луганської області Україна, про що складено відповідний актовий запис №38 (а.с. 30).
Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв"язку захворювань, поранень контузій, травм, каліцтв від 16.01.2015 року №121, вибухова травма (ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій) рядового ОСОБА_5 , 1976 року народження, яка послужила причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 . Крім того, даний витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії встановлює, що таке поранення і вищевказана причина смерті пов"язані з виконанням обов"язків військової служби (а.с. 31).
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області суду від 23.07.2018 року у справі №569/11882/18 було встановлено факт загибелі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , при виконанні обов"язку військової служби 10 листопада 2014 року поблизу села Кримське Новоайдарівського району Луганської області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України (а.с. 32-41).

За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В силу ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

Аналізуючи наведені обставини та докази у справі, суд прийшов до висновку, що наслідком саме збройної агресії Російської Федерації відносно України (що є і загальновідомими фактами, а тому не підлягають доказуванню також і за нормами ч.4 ст.82 ЦПК України), стала окупація частини території України, а саме в т.ч. Луганської області, де загинув син позивача.

Згідно з ч.2 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші суб"єкти публічного права.

За вимогами ч.6 ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об"єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.

З матеріалів справи вбачається, також і встановлено судом, що внаслідок збройної (військової) агресії Російської Федерації, поблизу села Кримське, Новоайдарівського району, Луганської області, загинув ОСОБА_5 , що завдало позивачам значної моральної шкоди, що виражається в основному - це втратою в їх житті рідної людини, що не дає можливості нормально спілкуватися з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний соціальний спосіб життя, оскільки постійно знаходяться у стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

Згідно з ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров"я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом ст.ст. 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в т.ч. у випадках, встановлених законом.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім"єю.

Право на життя передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р., ІУ Женевською конвенцією 1949р. про захист цивільного населення під час збройного конфлікту, розділу ІІ Конституції України.

Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум (п.1,2), Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі 01.08.1975р., договори укладені між Україною та Росією в т.ч. про українсько-російський державний кордон, Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст.2 Статуту ООН, а тому є на переконання суду державою-агресором, що в свою чергу свідчить про відсутність у неї судового імунітету.

Вирішуючи питання щодо розміру такої компенсації за спричинену позивачам моральну шкоду, суд виходить із розміру задоволених вимог заявників по аналогічним спорам, що розглядалися Європейським судом з прав людини та становить в середньому 60 000 Євро за загибель однієї особи. Зокрема, такі рішення виносились Європейським судом з прав людини у справах "Хачукаевы против России" (Khachukayev v. Russia (23/04/2009)), "Сагаева и Другие против России" (Sagayeva and Others v. Russia (08/12/2015)), "Исламова против России" (Islamova v. Russia (30/04/2015)), "Султыгов и Другие против России" (Sultygov and Others v. Russia (09/10/2014)).

Таким чином, враховуючи характер та обсяг завданих позивачам моральних страждань, істотних порушень їх прав, умисного характеру дій Російської Федерації, а також душевного болю від втрати рідної людини, почуття безпорадності, які вони відчувають роками через втрату рідної людини, суд вважає достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну позивачам моральну шкоду в сумі 1 962 240 грн., що на день подання позову до суду за офіційним курсом НБУ складає 60 000 Євро кожному із позивачів, і саме такий розмір компенсації був визначений Європейським судом з прав людини при розгляді аналогічних вимог фізичних осіб щодо стягнення компенсації за моральні страждання через смерть фізичної особи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб"єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК).

Частиною ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи те, що представником позивача та позивачами наведені обґрунтовані правові докази вини відповідача у завданні останнім моральної шкоди через загибель ОСОБА_5 внаслідок збройної агресії, а відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для ухвалення рішення про стягнення моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє від власного імені та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Російської Федерація про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України - задовольнити повністю.

Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1962240,00 (один мільйон дев"ятсот шістдесят дві тисячі двісті сорок) гривень, що є еквівалентом 60000,00 (шістдесят тисяч) євро за офіційним курсом Національного Банку України на день подання позову.

Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1962240,00 (один мільйон дев"ятсот шістдесят дві тисячі двісті сорок) гривень, що є еквівалентом 60000,00 (шістдесят тисяч) євро за офіційним курсом Національного Банку України на день подання позову.

Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 1962240,00 (один мільйон дев"ятсот шістдесят дві тисячі двісті сорок) гривень, що є еквівалентом 60000,00 (шістдесят тисяч) євро за офіційним курсом Національного Банку України на день подання позову.

Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1962240,00 (один мільйон дев"ятсот шістдесят дві тисячі двісті сорок) гривень, що є еквівалентом 60000,00 (шістдесят тисяч) євро за офіційним курсом Національного Банку України на день подання позову.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_7 виданий Гощанським РВ УМВС України в Рівненській області 22 жовтня 1999 року,

ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий Гощанським РС УДМС України в Рівненській області 30 жовтня 2014 року,

ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_9 виданий Гощанським РВ УМВС України в Рівненській області 03 липня 1996 року,

відповідач - Російська Федерація.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2018 року.

Суддя -