Провадження № 22-ц/780/1645/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 12.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який мотивував тим, що йому належить на праві власності квартира № 46 в будинку по вул.Вишневій 17 у с.Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Вказував, що у червні 2017 року відбулося залиття його квартири внаслідок забиття каналізаційного стояка під час проведення будівельниками ремонтних робіт у квартирі № 66 цього ж будинку, яка розташована поверхом вище і належить відповідачу ОСОБА_3, що стверджується актом комісії ОСББ № 1 від 27 червня 2017 року. У звязку із забиттям каналізаційного стояка приміщення санвузла, ванної кімнати, коридору і житлової кімнати в його квартирі були залиті фекаліями і будівельними відходами, у коридорі та кімнаті здулося ламінатне покриття і квартира потребує негайного ремонту, в тому числі заміни покриття на підлозі.

Вказував, що згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 01/08-17 від 10 серпня 2017 року вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню його квартири становить 27790 грн. За проведення експертизи він сплатив 1500 грн. Відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду попри його неодноразові звернення. У звязку із наведеним просив стягнути із відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 29290 грн. та судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його позов задоволити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що висновки суду про відсутність доказів вини відповідача у залитті його квартири спростовуються наданими ним доказами, зокрема актом комісії ОСББ № 1 від 27 червня 2017 року про залиття квартири. Крім того, ухвалюючи рішення суд не врахував встановлену ст.1166 ЦК України презумпцію вини заподіювача шкоди, на якого законодавство покладає обовязок довести свою невинуватість, чого той не зробив.

Відповідач ОСОБА_3 отримав копію ухвали про відкриття провадження із копією апеляційної скарги ОСОБА_2, що стверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого відправлення, відзив на апеляційну скаргу до суду не подав.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 29290 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири № 46 в будинку по вул.Вишневій 17 у с.Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири № 66 в цьому ж будинку, яка розташована поверхом вище, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.58-59).

Також судом встановлено, що відповідно до акту комісії ОСББ № 1 від 27 червня 2017 року відбулося залиття належної позивачу квартири № 46 із вище розташованої квартири під № 66. Залиття відбулося внаслідок проведення ремонту у квартирі № 66 власником із залученням будівельників, які на порушення технічних норм викидали відходи оздоблювальних сумішей (сатенгіпс, шпаклівка та ін.) у туалетний каналізаційний стояк, який забився, внаслідок чого у квартирі позивача відбулося залиття фекаліями і будівельними відходами приміщення санвузла, ванної кімнати, коридору і житлової кімнати. У коридорі та кімнаті здулося ламінатне покриття, яке потребує заміни.

Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 01/08-17 від 10 серпня 2017 року вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню належної ОСОБА_2 квартири № 46 в будинку по вул.Вишневій 17 у с.Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області становить 27790 грн.

Наведені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обгрунтовував свої висновки тим, що позивач не довів наявність вини відповідача у завданні шкоди, як одну із підстав відповідальності у деліктних правовідносинах.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки суд на порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

З матеріалів справи вбачається, що шкода завдана позивачу в результаті залиття його квартири. Спірні правовідносини регулюються ст.1166 ЦК України, згідно ч.1 якої майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Посилаючись на те, що позивач не довів вину відповідача у спричиненні йому матеріальної шкоди, суд не звернув уваги на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Тобто, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, не позивач доводить наявність вини відповідача, а саме на відповідача закон покладає обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

На порушення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, ст.1166 ЦК України суд поклав обов'язок доведення підстав позову (вини відповідача) на позивача, що є помилковим.

Вказані порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог та наданих доказів, колегія суддів вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1167 моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Судом встановлено, що залиття квартири позивача фекаліями та будівельним сміттям сталося внаслідок винних дій відповідача, які виразилися у засміченні каналізаційного стояка при проведенні відповідачем ремонту у власній квартирі № 66, що стверджується актом комісії ОСББ № 1 від 27 червня 2017 року у складі голови ОСББ ОСОБА_4, сантехніка будинку ОСОБА_5 та власника кв.74 ОСОБА_6, які обстежили як квартиру № 46, так і належну відповідачу квартиру № 66.

Ураховуючи, що у правовідносинах із відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, а також беручи до уваги, що відповідач відсутність своєї вини, що є його процесуальним обов'язком згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України і ст.1166 ЦК України, не довів (доказів взагалі не подавав), колегія суддів прийшла до висновку, що відповідальність за завдану шкоду має нести саме відповідач.

При цьому колегія враховує, що відповідач ОСОБА_3І мав можливість спростувати доводи позивача і надати докази, бо отримав копію ухвали про відкриття провадження із копією апеляційної скарги, що стверджується повідомленням про вручення рекомендованого відправлення (а.с.64), однак ні відзиву на апеляційну скаргу, ні доказів на спростування доводів позивача до суду не надав.

Колегія суддів вважає, що відшкодуванню підлягає матеріальна шкода в розмірі 27790 грн., що відповідає вартості ремонту пошкодженої квартири відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 01/08-17 від 10 серпня 2017 року, який відповідно до ст.ст.77,102 ЦПК України є належним доказом, відповідачем не спростований.

Також суд стягує на користь позивача вартість оплати за проведення експертизи в розмірі 1500 грн.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України у звязку із задоволенням позову в повному обсязі суд покладає на відповідача судові витрати.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 січня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задоволити. Стягнути із ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 03151) на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 03179, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) завдані збитки в розмірі 29290 гривень та судовий збір в розмірі 1600 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: