Суддя-доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/871/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В,Б, Тимченко О.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу № 234/19467/16-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року (суддя Демидова В.К.),

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 252 218,70грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.05.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №50004417, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 109 266, 48грн., що еквівалентно на дату укладання кредитного договору 13 560 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Polo Sedan, кузов НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012.

02.07.2013р. була укладена додаткова угода до кредитного договору №50004417 від 14.05.2012р.

Крім того, 16.12.2014р. між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду до кредитного договору №50004417 від 14.05.2012р., відповідно до якої було збільшено строк кредиту до 63 місяців та викладено Графік погашення кредиту в новій редакції.

Відповідно до положень п.1.3.1. Загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину договору, розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту, визначено в гривні станом на день укладення договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору. В подальшому відповідач зобов'язався сплачувати платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у договорі (ПАТ «КредіАгріколь Банк»).

З метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором був укладений договір застави автомобіля.

З березня 2014 року відповідачка перестала виконувати зобов'язання за договором щодо сплати щомісячних платежів. Вона частково не сплатила щомісячний платіж за березень 2015 року та не сплатила у повному обсязі щомісячні платежі за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2015 року, загальна сума заборгованості за щомісячними платежами за вказаний період становить 46 850, 32 грн..

Пунктом 3.3. договору кредиту передбачено обов'язок відповідача повернути у повному обсязі суму кредиту та додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь - яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

14.03.2016 року працівниками кур'єрської служби «Експрес Мото Україна» було здійснено спробу доставки відповідачці вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості. Таким чином, останнім днем повернення кредиту та заборгованості було 13 квітня 2016 року.

Станом на 06 грудня 2016 року сума кредиту, що підлягає поверненню, за виключенням заборгованості за щомісячними платежами, становить еквівалент 5 455,21 доларів США, що відповідно до обмінного курсу валют ПАТ «Креді Агріколь Банк», чинного на 05.12.2016 року складає 142 380,98 грн.. Проценти у обумовленому договором розмірі 9,9% річних за користування цими коштами за період з 01.11.2015 року по 06.12.2016 року (401 день) становлять 15 701,06 грн.. Загальна сума невиконаних грошових зобов'язань щодо повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом становить 158 082,04 грн., а з урахуванням заборгованості за щомісячними платежами, за якими були виставлені рахунки в сумі 46 850,32 грн. загальна сума основного боргу становить 204 932,39 грн..

Крім того, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем договору позивач поніс збитки у розмірі 40 434,82 грн., з яких 8 400 грн. - витрати у зв'язку із зверненням до ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» за супроводженням процесу стягнення заборгованості та 32 034,82 грн. - страхові платежі, які позивач сплатив на підставі пунктів 5.5, 5.6 кредитного договору від імені і за рахунок позичальника страховій компанії за період з червня 2015 року по липень 2016 року включно.

На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати через невиконання зобов'язань за кредитом становлять 6 851,49 грн..

Також позивач вимушений був звертатись за правовою допомогою до ТОВ «Юридична фірма «Вернер» для надання послуг по юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів та участі в судових засіданнях та поніс витрати на правову допомогу в сумі 6 000 грн..

З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом в сумі 204 932,39 грн., збитки у розмірі 40 434,82 грн., інфляційні витрати в розмірі 6 851,49 грн., всього 252 218,70 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 50004417 від 14.05.2012 року в розмірі 252 218, 70 грн., судові витрати у розмірі 6 000 грн. та 3 783, 28 грн..

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 28 лютого 2018 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення від 30 березня 2017 року та винести постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на порушення судом вимог матеріального та процесуального права. Зазначає, що вона не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не отримувала судових повісток, а також позовної заяви позивача з додатками до неї, внаслідок чого вона не мала можливості реалізувати свої процесуальні права і доводити неправомірність вимог позивача. Ухвалення заочного рішення було незаконним, оскільки підставою для його ухвалення згідно ст. 224 ЦПК України є неявка в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Про існування заочного рішення по справі вона дізналась лише 02 лютого 2018 року від юристів ЮК «Касьяненко і Партнери», які займаються супроводом її судового процесу щодо оскарження виконавчого напису, що вчинений 28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на автомобіль, що є предметом застави, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним 14 травня 2012 року з позивачем. Але ухвалою суду 1 інстанції від 28 лютого 2018 року їй було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Також зазначає, що вона дізналась про те, що переданий в заставу позивачу автомобіль знаходиться під арештом та в розшуку у Слов'янському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Донецькій області на підставі постанови від 02.07.2016 року, так як представниками поліції на підставі вказаної постанови у виконавчому провадженні № 51362314 було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.01.2018 року, переданого в заставу позивачу та автомобіль був у неї вилучений. Саме з даного моменту їй стало відомо про наявність виконавчого провадження, що здійснюється на підставі виконавчого напису № 856 від 28.04.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною.

Під час розгляду даної судової справи позивач не повідомив суд про наявність виконавчого напису нотаріуса про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, який є предметом розгляду справи в даному процесі. У даному випадку відсутні належні правові підстави для стягнення з неї заявленої позивачем заборгованості за кредитним договором, яка була визначена безпосередньо позивачем з урахуванням умов укладеного між сторонами договору у виконавчому написі нотаріуса від 28.04.2016 року за реєстровим номером 856, а відтак останній, у зв'язку з фактичним припиненням зобов'язання належним його виконанням, не має правових підстав для донарахування визначеної на власний розсуд заборгованості за кредитним договором та, відповідно, й нарахування 3 відсотків річних і інфляційних втрат за ст. 625 ЦК України.

20 лютого 2018 року на адресу представника ОСОБА_3 надійшов лист державного виконавця від 14.02.2018 року за вих. № 14.19-21/5246, в якому останній повідомив про те, що виконати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30.01.2018 року по справі № 755/1346/18 неможливо, оскільки 17.01.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

Позивачем не було надано суду жодних доказів на підтвердження розрахунків суми нарахованої заборгованості за кредитним договором. Зокрема, позивач не надав суду ані детального розрахунку заборгованості від дати до дати згідно графіку погашення кредитної заборгованості по тілу кредиту (поточному та простроченому), відсоткам за користування кредитом (поточним і простроченим), ані доказів видачі кредиту у сумі, вказаній в позовній заяві по основному кредиту та додатковому кредиту, ані доказів наявності у позичальника взагалі будь-якої заборгованості за кредитним договором. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи (виписки з оборотних відомостей по рахунках, що відкриті у кредитора для обслуговування зобов'язань за кредитним договором), оформлені у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Щодо боргу по тілу кредиту, який становить 142 380, 98 грн., вважає, що вказаний розрахунок здійснений позивачем без дотримання положень п. 1.3.1 Загальних умов кредитування за кредитним договором, відповідно до якого розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення Кредиту визначено у гривні на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних в графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі. Позитивне або від'ємне значення різниці, якам виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення Кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Курс для обчислення згідно умовам кредитного договору від 14.05.2012 року та п. 1.3.1 загальних умов кредитування складає 8058 грн. = 1 дол. США. Виходячи з умов п. 1.3.1 Загальних умов кредитування до Кредитного договору від 14.05.2012 року, навіть якщо припустити, що з моменту видачі кредиту Позичальник не погасив Кредитору жодного платежу, сума боргу по тілу кредиту взагалі не може перевищувати суми виданого кредиту у розмірі 109 266, 48 грн., оскільки згідно умов Кредитного договору курсова різниця по тілу кредиту зараховується у відсотки за користування кредитними коштами.

Щодо стягнення інфляційних витрат у розмірі 6 851,49 грн. вважає, що ця вимога позивача є незаконною. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні. А між сторонами було укладено Кредитний договір з прив'язкою платежів до іноземної валюти. А відтак, вимоги про стягнення суми боргу з урахуванням рівня інфляції не підлягають задоволенню в повному обсязі (аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 24 березня 2010 року та від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15).

В засіданні апеляційного суду представник відповідачки адвокат ОСОБА_6 підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, представник позивача адвокат Чередніченко М.М. проти скарги заперечував та просив рішення залишити без змін.

Відповідачка ОСОБА_3 в засідання апеляційного суду не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення їй поштового відправлення - судової повістки 25 червня 2018 року.

Згідно із ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду слід скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» з наступних підстав.

Згідно з частинами 1,2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 за місцем її перебування на обліку, як внутрішньо переміщеної особи, за адресою: АДРЕСА_2. Інформація щодо реєстрації відповідачки як внутрішньо переміщеної особи за вказаною адресою взята позивачем з ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 листопада 2016 року, якою було повернуто позовну заяву ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором для подання до належного суду (а.с.150, 156 том1).

У даній справі суд зробив запит щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та отримав відповідь у вигляді довідки №175 від 17.01.2017 року про те, що за відомостями Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради ОСОБА_3 станом на 17 січня 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрована (а.с.159 т.1).

23 січня 2017 року суд відкрив провадження у даній цивільній справі та призначив попереднє судове засідання на 17 лютого 2017 року (а.с.160 том 1).

17 лютого 2017 року підготовку до судового розгляду справи визнано закінченою та справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 9.30 год. 24 лютого 2017 року (а.с.161 том1).

24 лютого 2017 року у зв'язку із неявкою сторін розгляд справи відкладено на 9.30 год. 30 березня 2017року та в цей день ухвалено оскаржуване заочне рішення ( а.с.168, 175 -177 том1).

Судова повістка на ім'я відповідачки на 24 лютого 2017 року повернулась не врученою за закінченням терміну зберігання, sms -повідомлення щодо документу «повістка про виклик до суду у цивільній справі», сформоване 26.01.2017 року одержувачу ОСОБА_3 не доставлена з причини некоректно вказаного номеру телефону (а.с.163-165 том 1).

Судова повістка на ім'я відповідачки на 30 березня 2017 року повернулась не врученою за закінченням терміну зберігання (а.с.169-170 том 1).

13 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернулась із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що вона не отримувала судових повісток, про час та місце розгляду справи повідомлена не була, також посилалась на недоведеність позовних вимог та не повідомлення позивачем суду про наявність виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за кредитним договором, на підставі якого стягується заборгованість у даній справі.

Ухвалою від 28 лютого 2018 року суд відмовив у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, оскільки відповідачка у відповідності до ч.6 ст. 128 ЦПК України була належним чином повідомлена про судові засідання у цивільній справі та у заяві відсутні посилання на докази, які мають істотне значення для справи, що не були досліджені судом при винесенні заочного рішення (а.с.224 том 1).

Однак статтею 128 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення заочного рішення було врегульовано заперечення відповідача проти позову. ЦПК України в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року містить ст. 128 «Судові повістки», однак, суд не міг повідомити відповідачку про судові засідання у відповідності до цієї статті, яка ще не існувала станом на час розгляду справи судом.

Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України в редакції, що діяла станом на час ухвалення судом заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 6 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини перша та друга статті 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом).

Відповідно до частини п'ятої статті 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу.

Відтак, під час розгляду справи у суді першої інстанції належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою, було, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Відповідно до абзацу 5 частини п'ятої статті 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом, лише у разі відсутності відповідача за зареєстрованою адресою її проживання (перебування), вважалося, що судовий виклик або судове повідомлення вручені належним чином.

Однак, у даній справі судом встановлено, що ОСОБА_3 станом на 17 січня 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрована (а.с.159 т.1).

Поштові конверти, адресовані судом відповідачці, разом із повідомленням про вручення поштового відправлення, повернуті відділенням поштового зв'язку за закінченням строку зберігання, а не через відсутність відповідачки за місцем проживання.

Отже, суд першої інстанції, не взявши до уваги вимоги частини п'ятої статті 74 чинної на час ухвалення заочного рішення редакції ЦПК України, порушив право відповідачки знати про час і місце судових засідань (частину другу статті 6 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом).

Відповідно до частини першої статті 232 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом) заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій) суд зобов'язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Рішенням суду першої у цій справі порушено принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів" ("Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands") від 27 жовтня 1993 року, заява N 14448/88, § 33).

Суд першої інстанції, не повідомивши відповідачку належним чином про час і місце розгляду справи, фактично позбавив її права на подання заперечень проти позову та доказів на обґрунтування заперечень. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Вказане порушення суд першої інстанції міг виправити, задовольнивши заяву про перегляд заочного рішення. Проте в ухвалі від 28 лютого 2018 року суд не встановив причини неявки відповідачки на судові засідання через неналежність її повідомлення про час і місце розгляду справи.

За вказаних обставин, оскільки справу розглянуто за відсутності відповідачки, не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання суду та оскільки вона обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, вказане порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України.

Розглядаючи позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» колегія суддів виходить із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14.05.2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №50004417, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 109 266, 48грн., що еквівалентно на дату укладання кредитного договору 13 560 доларів США, строком на 60 місяців, процентна ставка 9,90%, змінна відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Polo Sedan, кузов НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2012. Спосіб надання кредиту - перерахування на рахунок НОМЕР_3 у банку Укрсиббанк, одержувач Тріол - Авто, призначення платежу за придбання автомобіля. Договір між сторонами складають цей кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами (а.с.12 том1).

02.07.2013р. була укладена додаткова угода до кредитного договору №50004417 від 14.05.2012року, згідно з якою сторони домовились доповнити статтю 3.1 Загальних умов кредитування положенням щодо автоматичної рекалькуляції (зменшення) суми кредиту у випадку здійснення позичальником платежів протягом відповідного календарного місяця у сумі окремого платежу, що перевищує місячний платіж більше ніж на 1 000 грн. або дорівнює цій сумі (а.с.20-21).

16.12.2014р. між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду до кредитного договору №50004417 від 14.05.2012р., відповідно до якої було збільшено строк кредиту до 63 місяців, сторони домовились на період з 01.12.2014 року по 28.02.2015 року надати позичальнику відстрочку по сплаті основного боргу за кредитом та процентів, протягом періоду, зазначеного у п.2 додаткової угоди штрафні санкції (штраф, пеня, неустойка) за невиконання умов кредитного договору не застосовуються та викладено Графік погашення кредиту в новій редакції (а.с.22 -25 том 1).

Згідно з пунктом 1.2 Загальних умов кредитування, що є додатком до кредитного договору, укладеного між сторонами позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Зо¬бов'язання від¬по¬ві¬да¬чки пе¬ред ТОВ «Пор¬ше Мо¬бі¬лі¬ті» за вказаним кре¬дит¬ним до-го¬во¬ром за¬без¬пе¬че¬но¬ до¬го¬во¬ром за¬ста¬ви транс¬порт¬но¬го за¬со¬бу № 50004417 від 26.05.2012 ро-ку, пос¬від¬че¬ним при¬ват¬ним но¬та¬ріу¬сом Донецького міського но¬та¬рі¬аль¬но¬го ок¬ру¬гу, згід¬но умов яко¬го від¬по¬ві¬дач на¬дав в за¬ста¬ву ав¬то¬мо¬біль VOLKSWAGEN POLO, кузов НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598, рік виробництва 2012, державний номер НОМЕР_2, колір сірий (а.с.26 том1).

Від¬по¬від¬но до кре¬дит¬но¬го до¬го¬во¬ру, між приватним ак¬ціо¬нер¬ним то¬ва¬ри¬ст¬вом «Стра-хо¬ва ком¬па¬нія «УНІКА», як стра¬хо¬ви¬ком та ОСОБА_3, як стра¬ху¬валь¬ни¬ком, ук¬ла¬де¬но До¬го¬вір доб¬ро¬віль¬но¬го комплексного стра¬ху¬ван¬ня на транс¬пор¬ті № 245002/4098/0000506 від 23.05.2012 ро¬ку. Ви¬го¬до¬на¬бу¬ва¬чем за до¬го¬во¬ром стра¬ху¬ван¬ня ви¬сту¬пає ТОВ «Пор¬ше Мо¬бі¬лі-ті» (а. с. 65-73).

Кредитним договором визначено, що усі платежі за ним повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом Філії КБ «ПАТ «Креді Агріколь Банк», що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування.

Відповідно до підпункту 1.3.1 пункту 1.3 Загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину договору, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанію рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше, ніж на 2% , різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.

Згідно з пунктом 1.4.2 Загальних умов кредитування повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі у терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.

Пунктом 1.4.3 Загальних умов кредитування визначено, що до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіку погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіку погашення кредиту у разі, якщо позичальник не отримав рахунок для сплати ь чергового платежу. Позичальник не пізніше ніж за 3 робочих дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів у повернення кредиту. Компанія має право надсилати рахунки за поштовою адресою позичальника, а також електронною поштою, а позичальник зобов'язується забезпечити отримання рахунків та їх своєчасну сплату.

Згідно з п. 1. 4. 4 Загальних умов кредитування кредит (платежі у повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій) вважається повернутим, а відповідний обов'язок позичальника з повернення/сплати коштів - виконаним з моменту зарахування грошових коштів у відповідному розмірі на банківський рахунок компанії, вказаний в кредитному договорі або повідомлений компанією позичальнику додатково. Позичальник повинен забезпечити, щоб у платіжному дорученні на перерахунок грошових коштів було вірно зазначено номер та дату кредитного договору.

Пунктом 2.4 Загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту.

Відповідно до п. 2.5 Загальних умов кредитування термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів.

Пунктами 5.5, 5.6 Загальних умов кредитування визначений обов'язок позичальника забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором на протязі усього терміну дії кредитного договору у страховій компанії, яка авторизована компанією. У тому випадку, якщо позичальник не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, вказаним у п.5.5 цього кредитного договору, цим кредитним договором позичальник дає згоду і доручає компанії здійснити від імені і за рахунок позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором страхування на користь страхової компанії. Позичальник компенсує компанії витрати, понесені останньою у зв'язку із виконанням цього доручення, в порядку, передбаченому пунктом 1.7.3 цього договору.

Пунктом 1.7 Загальних умов кредитування визначено черговість зарахування коштів, отриманих від позичальника, у третю чергу, згідно з п.1.7.3 зараховуються кошти в рахунок сплачених компанією страхових платежів, в порядку, передбаченому пунктом 3.6.

При укладенні кредитного договору сторони погодили, що цей договір складають, у тому числі, і Загальні умови кредитування, які підписані відповідачкою (а.с.13.-16 том 1).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка, в порушення умов договору не здійснювала сплату щомісячних платежів в повернення кредиту, зокрема, рахунки, виставлені позивачем в період з березня 2015 року по жовтень 2015 року нею не сплачені, виникла заборгованість за поточними платежами за вказаний період в сумі 46 850, 32 грн. (а.с.32 -39 том1).1

Згідно з підпунктом 3.2.1 пункту 3.2 Загальних умов кредитування компанія має право визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав, зокрема, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь - якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць.

Відповідно до п.3.3 Загальних умов кредитування позичальник зобов'язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позичальником розраховується компанією і вказується у повідомленні компанії) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь - яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Оскільки відповідачем порушено терміни сплати платежів за кредитним договором протягом більше ніж одного місяця, позивач надіслав відповідачу вимогу від 05.10.2015 року про дострокове повернення кредиту, у якій вимагав достроково повернути несплачену суму кредиту, що становить еквівалент 5 445,21 доларів США і, відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк», складає 115 290,41 грн. та несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) в сумі 46 850,32 грн., компенсацію страхових платежів та штраф. Вимога направлена за адресою, зазначеною у кредитному договорі: АДРЕСА_1. Згідно з повідомленням ТОВ «Експрес Мото Україна» вимога разом з рахунками не доставлена за адресою відповідача, оскільки за місцезнаходженням одержувача осіб для вручення не знайдено, за вказаним телефоном ніхто не відповів. (а. с.40-42 том 1).

У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача:

- прострочену заборгованість по сплаті чергових платежів за кредитним договором на підставі виставлених рахунків, що включають повернення тіла кредиту та процентів, за період з березня 2015 року по жовтень 2015 року в сумі 46 850,32 грн., інфляційні втрати за час прострочення цих платежів 6 851,49 грн.;

- за¬бор¬го¬ва¬ність з до¬ст¬ро¬ко¬во¬го по¬вер¬нен¬ня кре¬ди¬ту в су¬мі 5 455,21 доларів США, що відповідно до обмінного курсу валют - 26,10 грн./долар США ПАТ «Креді Агріколь банк» чинного станом на 05.12.2016 року становить 142 380,98 грн.;

- проценти за користування кредитом за період з 01.11.2015 року по 06.12.2016 року в сумі 15 701,06 грн. із розрахунку 9,9% річних, що обумовлено договором за 401 день (142 380,98 х9.90%х401/360);

- збитки в сумі 8 400 грн., понесені позивачем у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, що полягають у витратах, понесених позивачем за договором з ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» для супроводження процесу стягнення заборгованості;

- збитки, завдані позивачу у зв'язку із здійсненням замість відповідачки страхових платежів за договором страхування у червні 2015 року 3 880,55 грн., у липні 2015 року 1 985,29 грн., у серпні 2015 року 1 996,10 грн., у вересні 2015 року 1 958,28 грн., у жовтні 2015 року 1 978,09 грн., у листопаді 2015 року 2 087,04 грн., у грудні 2015 року 2 066,33 грн., у січні 2016 року 2 210,39 грн., у лютому 2016 року 2 422,87 грн., у березні 2016 року 2 416,57 грн., у квітні 2016 року 2 290,51 грн., у травні 2016 року 2 269,81 грн., у червні 2016 року 2 239,20 грн., у липні 2016 року 2 333,79 грн., всього 32 034,82 грн. (рахунки та платіжні доручення щодо сплати позивачем платежів за договором страхування на а. с. 74 -129 том 1),

- судові витрати по сплаті судового збору та 6 000 грн. за надання юридичних послуг ТОВ «Юридична фірма «Вернер».

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Оскільки відповідачкою в порушення умов договору не сплачено платежі відповідно до графіку погашення кредиту позовні вимоги про стягнення поточних платежів за кредитним договором на підставі виставлених рахунків, що включають повернення тіла кредиту та процентів, за період з березня 2015 року по жовтень 2015 року в сумі 46 850,32 грн., про дострокове повернення кредиту в сумі 142 380,98 грн.; процентів за користування кредитом в сумі 15 701, 06 грн. та збитків, пов'язаних зі сплатою позивачем платежів за договором страхування, укладеним відповідачкою з ПрАТ то¬ва¬ри¬ст¬вом «Стра¬хо¬ва ком¬па¬нія «УНІКА» у розмірі 32 034,82 грн. підлягають задоволенню. Розмір заборгованості підтверджено графіком погашення заборгованості, копіями рахунків, платіжних доручень.

Позовні вимоги про стягнення втрат від інфляційних процесів в сумі 6 851,49 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

З кредитного договору та умов кредитування вбачається, що сума кожного наступного платежу нараховувалася позивачем у доларах США та визначалася у гривневому еквівалентні, тому підстав для застосування індексу інфляції до вказаної заборгованості немає.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15.

Також не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення збитків в сумі 8 400 грн., що обґрунтована позивачем зверненням до ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» для супроводження процесу стягнення заборгованості. На підтвердження вказаних збитків позивачем надано копії рахунків - фактур №155 від 29 квітня 2016 року та №244 від 06.07.2016 року, акти наданих послуг №155 від 29 квітня 2016 року та №244 від 06.07.2016 року, платіжні доручення від 29.04.2016 року про сплату 136 500 грн., від 06.07.2016 року 77 000 грн. (а.с.51-64 том1).

Однак, з актів наданих послуг вбачається, що агентством надані юридично - консультаційні послуги відповідно до п.3.5.2 договору між позивачем та ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» та перелічено 39 клієнтів та 22 клієнта у двох актах, вартість послуг відносно кожного клієнта 3 500 грн.. При цьому позивачем не надано доказів, які конкретно послуги надані щодо заборгованості відповідача, який результат цих послуг. Тому у задоволенні вимог про стягнення збитків в сумі 8 400 грн. слід відмовити через недоведеність.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів надання кредиту безпідставні. Договором визначено спосіб надання кредиту шляхом перерахування на рахунок НОМЕР_3 у банку Укрсиббанк, одержувач Тріол - Авто, призначення платежу - за придбання автомобіля. Відповідчака у апеляційній скарзі посилається на те, що автомобіль, придбаний за рахунок кредиту на підставі договору, за яким позивач просить стягнути заборгованість у даній справі, вилучений у неї на підставі виконавчого провадження, у якому виконується виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави, тобто визнає, що автомобіль придбано за рахунок кредиту, наданого позивачем.

Посилання у апеляційній скарзі на недоведеність розміру заборгованості не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, як про це просить заявник апеляційної скарги. Позивачем на підтвердження наявності заборгованості та її розміру надано розрахунок заборгованості, приведений у позовній заяві, рахунки, виставлені позивачем в період з березня 2015 року по жовтень 2015 року, графік погашення заборгованості, розрахунок процентів, рахунки та платіжні доручення щодо сплати позивачем платежів за договором страхування.

Натомість відповідачкою не надано доказів на спростування наведеного позивачем розрахунку заборгованості або доказів повної сплати нею заборгованості чи наявності заборгованості у іншому розмірі.

Посилання відповідачки у апеляційній скарзі на наявність виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль та про відсутність підстав для стягнення заборгованості у зв'язку з фактичним припиненням зобов'язання належним його виконанням також не є підставою для відмови у позові.

Із доданої до апеляційної скарги копії виконавчого напису вбачається, що 28 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис про стягнення із заставодавця ОСОБА_3 на користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави легкового автомобіля VOLKSWAGE, модель - POLO, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, рік випуску 2012, колір сірий, державний номер НОМЕР_2, що за договором застави транспортного засобу №50004417, посвідченого Тюріною В.Б., приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу 24 травня 2012 року за реєстровим номером 1676 забезпечує вимоги заставодержателя за кредитним договором №50004417 від 14 травня 2012 року, за яким заставодержатель видав заставодавця кредит в сумі 109 266,48 грн., що складає еквівалент 13 560 доларів США, а заставодавець зобов'язався його використовувати за цільовим призначенням за згідно зі встановленим строком використання, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом, а також своєчасно повернути кредит. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, пропонує задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 14 травня 2012 року по 05 жовтня 2015 року, сума поточної заборгованості станом на 05 жовтня 2015 року: - несплачені чергові платежі - (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 46 850, 32 грн.; штрафна санкції за вимоги щодо сплати - 8 782,20 грн.; компенсація страхових платежів - 9 820,22 грн.; сума кредиту до повернення - 137 536,75 грн.; штраф у розмірі 20% від суми кредиту - 21 853,30 грн.. Сума до стягнення 224 842,79 грн., а також відшкодування витрат заставодержателя, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису - на суму таких витрат ( а.с.194 том1).

Згідно з копіями постанов у червні 2016 року у Слов'янському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ в Донецькій області відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису; 02.07.2016 року оголошено розшук майна - автомобіля VOLKSWAGE, модель - POLO, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, рік випуску 2012, колір сірий, державний номер НОМЕР_2 (а.с.195,196 том1).

15.01.2018 року автомобіль був тимчасово затриманий та переданий державному виконавцю ( а.с.198 том 1).

17.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову про зміну зберігача у зв'язку з передачею автомобіля представнику стягувача Поліщуку А.Л. (а.с.197 том 1).

У апеляційній скарзі відповідача міститься посилання на те, що виконавчий напис нею оспорений в судовому порядку, представник відповідачки в засіданні апеляційного суду повідомив, що справа перебуває в суді, рішення не прийняте. За повідомленням сторін відомості щодо реалізації автомобіля відсутні.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання.

Як вбачається із договору застави вартість предмету застави - автомобіля сторони визначили у 136 583,10 грн., заборгованість за кредитом становить 236 967,18 грн..

У разі продажу автомобіля з метою погашення заборгованості сума, виручена від реалізації автомобіля підлягає зарахуванню в порядку виконання рішення.

Згідно з частинами 1,2 п.3,13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем за подання позову сплачено 3 783,29 грн. . (а.с.1 том 1).

Також позивачем надано докази понесених судових витрат у розмірі 6 000 грн. за юридичні послуги, надані ТОВ «Юридична фірма Вернер» щодо юридичного консультування, підготовки процесуальних документів та участі в судовому засіданні (а. с. 130 - 146 том 1).

З урахуванням часткового задоволення позову підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 554,29 грн., на правову допомогу у сумі 5 637 грн..

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 березня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором №50004417 від 14.05.2012 року станом на 06 грудня 2016 року, яка складається з: несплачених щомісячних платежів за період з березня 2015 р. по жовтень 2015 року 46 850, 32 грн., суми заборгованості кредиту за щомісячними платежами 142 380, 98 грн., суми процентів за користування кредитом 15 701, 06 грн., збитків у розмірі 32 034,82 грн., всього 236 967,18 грн. (двісті тридцять шість тисяч дев'ятсот шістдесят сім гривень вісімнадцять копійок), а також судові витрати на правову допомогу у сумі 5 637 грн. та на сплату судового збору 3 554,29 грн..

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 про стягнення збитків в сумі 8 400 грн. та інфляційних втрат в сумі 6 851,49 грн. відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлено 30 липня 2018 року.

Суддя - доповідач: Н.С. Краснощокова