Провадження № 2/752/1294/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

16.11.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Павлюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

у червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обгрунтування свої вимог зазначає, що 02 березня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якої відповідач отримала у борг грошові кошти у сумі 10 300 доларів США та зобов"язувалася повернути грошові кошти позивачці за першою вимогою. 02 лютого 2017 року позивач вручила особисто відповідачці лист з вимогою сплатити суму боргу до 10 лютого 2017 року, проте відповідач взяті на себе зобов"язання не виконала. Листом від 02 лютого 2017 року ОСОБА_2 підтвердила наявність боргу згідно вказаної розписки та повідомила про неспроможність повернення суми позики.

Станом на 13 червня 2017 року розмір заборгованості за договором позики становить 10 300 доларів США, що є еквівалентом 268 521,00 грн., які позивач просила стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 20)

21.11.2017 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог. (а.с. 28)

В обґрунтування заяви про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до змісту розписки від 02 березня 2001 року позивач передала відповідачу грошові кошти у сумі 10 300 доларів США для придбання будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. На час придбання вказаного будинку, а саме 06 березня 2001 року відповідач ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, а тому, на думку позивача, вказаний житловий будинок, є майном, набутим подружжям за час шлюбу, та належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Грошові зобов"язання одного із подружжя, які виникли внаслідок придбання та користування вищевказаним житловим будинком, також є спільним майном подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі у вигляді 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 Спадщину після смерті ОСОБА_6 у встановленому законом порядку в рівних частках прийняли: син спадкодавця ОСОБА_5, дочка спадкодавця - ОСОБА_3, син спадкодавця - ОСОБА_4 та дружина спадкодавця - ОСОБА_2.

За таких підстав, позивач просить:

- стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 02 березня 2001 року в розмірі 167 825,63 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 02 березня 2001 року в розмірі 33 565,13 грн.;

- стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 02 березня 2001 року в розмірі 33 565,13 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 02 березня 2001 року в розмірі 33 565,13 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі, не заперечував проти постановлення заочного рішення по суті спору.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися та не забезпечили явку свого представника.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

02 березня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якої відповідач отримала у борг грошові кошти у сумі 10 300 доларів США та зобов"язувалася повернути грошові кошти позивачці за першою вимогою.

Відповідно до змісту розписки від 02 березня 2001 року позивач передала відповідачу грошові кошти у сумі 10 300 доларів США для придбання будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 13)

02 лютого 2017 року ОСОБА_1 вручила особисто відповідачу ОСОБА_2 лист з вимогою сплатити на її користь суму боргу за розпискою від 02 березня 2001 року у строк до 10 лютого 2017 року. (а.с. 14)

Проте, ОСОБА_2 у встановлений строк, свої зобов'язань за розпискою не виконала і суму боргу не повернула.

За змістом статтей 526, 527, 530, 532, 532 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

Звертаючись у суд з заявою про уточнення позовних вимог, ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до змісту розписки від 02 березня 2001 року позивач передала відповідачу грошові кошти у сумі 10 300 доларів США для придбання будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. На час придбання вказаного будинку, а саме 06 березня 2001 року, відповідач ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, а тому, на думку позивача, вказаний житловий будинок, є майном, набутим подружжям за час шлюбу, та належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Грошові зобов"язання одного із подружжя, які виникли внаслідок придбання та користування вищевказаним житловим будинком, також є спільним майном подружжя.

З матеріалів справи також вбачається, що з 12 грудня 1998 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6

В період перебування ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 був придбаний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний будинок зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть від 04 грудня 2016 року, виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 є: його діти - ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та дружина спадкодавця - ОСОБА_2.

У встановленому законом порядку та строк вони звернулися із заявами про прийняття спадщини, у зв"язку з чим приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М. завела спадкову справу № 10/2016 щодо майна ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В силу ст. 1282 ЦК спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні.

З матеріалів спадкової справи № 10/2016 вбачається, що після смерті ОСОБА_6 всі спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом в рівних частах.

Судом встановлено, що на вимогу позивача від 02 лютого 2017 року борг за розпискою від 02 березня 2001 року не було повернуто.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, розмір заборгованості становить 10 300 доларів США, що є еквівалентом 268 521,00 грн.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

На підставі статті 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача понесені нею судові витрати у рівних частинах.

Керуючись статтями 536, 1046, 1048 Цивільного кодексу України, ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 280 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженка м. Носівка Чернігівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 02 березня 2001 року у розмірі 167 825 (сто шістдесят сім тисяч вісімсот двадцять п'ять ) гривень 63 копійки та 1 342 грн. 61 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 02 березня 2001 року у розмірі 33 565 (тридцять три тисячі п'ятсот шістдесят п'ять) гривень 13 копійок та 447,54 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 02 березня 2001 року у розмірі 33 565 (тридцять три тисячі п'ятсот шістдесят п'ять) гривень 13 копійок та 447,54 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 02 березня 2001 року у розмірі 33 565 (тридцять три тисячі п'ятсот шістдесят п'ять) гривень 13 копійок та 447,54 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Голосіївським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: