Справа № 583/1027/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Плотникової Н.Б.

за участю секретаря Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Охтирка скаргу ОСОБА_1 в порядку судового контролю за виконанням судових рішень щодо повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2018 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, в якій просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 по прийняттю 07.03.2018 р. рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання відповідно до повідомлення за вих. № 8973 та повернення виконавчого документу у виді виконавчого листа № 583/1826/17 (2/583/868/17), виданого Охтирським міськрайонним судом 15.02.2018 р. на виконання заочного рішення Охтирського міськрайонного суду від 23.11.2017 р. по справі № 583/1826/17 (2/583/868/17) про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 9789,45 грн.; визнати незаконним та скасувати повідомлення державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_2 від 07.03.2018 р. за вих. № 8973 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; зобовязати державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_2 прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 583/1826/17 (2/583/868/17), виданий Охтирським міськрайонним судом 15.02.2018 р. на виконання заочного рішення Охтирського міськрайонного суду від 23.11.2017 р. по справі № 583/1826/17 (2/583/868/17) про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 9789,45 грн. та прийняти рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі поданого на примусове виконання виконавчого листа № 583/1826/17 (2/583/868/17).

Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду від 23.11.2017 року у справі № 583/1826/17 (2/583/868/17), залишеним без змін постановою Апеляційного суду Сумської області від 08.02.2018 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 9789,45 грн. 23.02.2018 року ОСОБА_1 направила до Охтирського ВДВС заяву про примусове виконання судового рішення з оригіналом виконавчого листа. Однак, 17.03.2018 року поштою отримала повідомлення державного виконавця від 07.03.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання в звязку з не наданням підтвердження про оплату авансового внеску. З даним рішенням державного виконавця вона не згодна, вважає, що пеня зі стягнення заборгованості по аліментах уявляє собою різновид відповідальності за наслідками стягнення аліментів та стягувач не повинен сплачувати авансовий внесок при зверненні до ВДВС з виконавчим листом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. У звязку з чим звернулася до суду зі скаргою.

Заявник ОСОБА_1, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена в установленому законом порядку, в судове засідання не зявилася.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Державний виконавець Охтирського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 05.03.2018 р. на виконання до Охтирського міськрайонного відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області надійшов виконавчий лист у справі № 583/1826/17 (2/583/868/17) про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 9789,45 грн. В звязку з не наданням стягувачем підтвердження сплати авансового внеску у розмірі 2% від загальної суми боргу, на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» 07.03.2018 року виконавчий лист по справі № 583/1826/17, виданий 15.02.2018 року Охтирським міськрайонний судом Сумської області, був повернутий стягувачу без прийняття до виконання. В задоволенні скарги просить відмовити, так як статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено чіткий перелік випадків звільнення стягувачів від сплати авансового внеску , до якого не відносяться рішення суду про стягнення пені по аліментам.

Боржник ОСОБА_3, будучи своєчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухав пояснення представника заявника та державного виконавця, дослідивши матеріали виконавчого провадження, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.11.2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 9789,45 грн.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 08.02.2018 року заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 листопада 2017 року залишено без змін.

15.02.2018 року Охтирським міськрайонний судом Сумської області видано виконавчий лист у справі № 583/1826/17 2/583/868/17 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 9789,45 грн.

05.03.2018 р. до Охтирського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття на примусове виконання виконавчоголиста у справі № 583/1826/17 2/583/868/17 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 9789,45 грн. разом з вказаним виконавчим листом.

Встановлено, що 07.03.2018 року державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з не наданням стягувачем підтвердження сплати авансового внеску у розмірі 2 % від загальної суми боргу, виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання.

Порядок виконання рішень судів визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, а також Інструкцією з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Таким чином, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Крім того, суд враховує, що зі змісту рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, випливає однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, стягувачем не було додано до заяви про примусове виконання рішення квитанції про сплату авансового внеску за рішенням суду про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Статтею 196 СК України передбачено відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину.

Так, згідно ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції, що діяла на час дії спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Так, аліментні зобовязання це майнові правовідносини, які регулюються нормами сімейного права. Відповідно неустойка (пеня) за несвоєчасну плату аліментів як санкція у зобовязанні є елементом самого забезпечуваного зобовязання, тобто є похідним від аліментів. Пеня за несвоєчасну сплату аліментів виступає способом забезпечення виконання обовязку щодо утримання дитини у виді аліментів та мірою відповідальності у разі невиконання чи неналежного виконання обовязку сплачувати аліменти

А отже, в даному випадку стягувач звільняється від сплати авансового внеску на підставі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, виходячи зі змісту скарги, аналізу положень чинного законодавства України та враховуючи, що права ОСОБА_1 були порушені, суд вважає, що скарга є обґрунтованою, що є підставою для часткового її задоволення та визнання неправомірними дій державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 щодо прийняття 07.03.2018 р. рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання відповідно до повідомлення за вих. № 8973 та повернення виконавчого документу у виді виконавчого листа № 583/1826/17 (2/583/868/17), виданого Охтирським міськрайонним судом 15.02.2018 р. на виконання заочного рішення Охтирського міськрайонного суду від 23.11.2017 р. по справі № 583/1826/17 (2/583/868/17) про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 9789,45 грн.; визнати незаконним та скасувати повідомлення державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_2 від 07.03.2018 р. за вих. № 8973 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України 14 від 26.12.2003 р. „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернення учасників виконавчого провадження у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

А тому, вимоги щодо зобовязання державного виконавця прийняти до примусового виконання виконавчий лист та прийняти рішення про відкриття виконавчого провадження задоволенню не підлягають.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 в порядку судового контролю за виконанням судових рішень щодо повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 по прийняттю 07.03.2018 р. рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання відповідно до повідомлення за вих. № 8973 та повернення виконавчого документу у виді виконавчого листа № 583/1826/17 (2/583/868/17), виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 15.02.2018 р. на виконання заочного рішення Охтирського міськрайонного суду від 23.11.2017 р. № 583/1826/17 (2/583/868/17) про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 9789,45 грн.

Визнати незаконним та скасувати повідомлення державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_2 від 07.03.2018 р. за вих. № 8973 про повернення виконавчого документу у виді виконавчого листа № 583/1826/17 (2/583/868/17), виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області 15.02.2018 р. на виконання заочного рішення Охтирського міськрайонного суду від 23.11.2017 р. № 583/1826/17 (2/583/868/17) про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 9789,45 грн., стягувачу без прийняття до виконання.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_5