Справа № 344/7941/17
Провадження № 2/344/959/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки, мотивуючи тим, що з 15.02.2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем та рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.04.2017 року їхній шлюб розірвано. Малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на проживання з матір»ю. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.03.2017 року присуджено стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі по 850 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. При прийнятті вищезазначеного рішення судом брались до уваги пояснення відповідача про його мінімальний розмір заробітньої плати та його неофіційне працевлаштування в Україні. На даний час позивачці відомо, що відповідач офіційно виїхав за кордон у Ізраїль, місто Ейлат, де офіційно працевлаштований та отримує регулярний стабільний дохід, набагато вищий ніж в Україні. Тобто, в даний час матеріальне становище батька дитини ОСОБА_3 суттєво покращився. Крім цього, відбулось підвищення життєвого рівня та прожиткового мінімуму на одну особу, а тому, просила збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття.

Позивачка в судове засідання не з»явилась, представник позивачки попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила задоволити (а.с.34).

Відповідач в судове засідання не з»явився, попередньо надіслав до суду заперечення проти позову (відзив) відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо збільшення розміру аліментів на утримання доньки до 930,00 грн., мотивуючи тим, що перебував за кордоном в Ізраїлі (відвідував святі місця) на запрошення друзів та родичів, з їхньою матеріальною допогою. Жодного офіційного чи стабільного заробутку у вказаній країні не мав і не має на даний час. Позивачка жодним чином не підтвердила можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі по 2 000,00 грн. щомісячно. Крім цього, згідно вимог СК України обоє батьків зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а тому, позивачка в такому випадку також повинна нести витрати на утримання доньки в щомісячно по 2 000,00 грн. В позовній заяві не має жодних обгрунтувань належними доказами необхідності витрат на дитину щомісячно в розмірі по 4 000,00 грн. При стягненні аліментів просив виходити з того, що державою прораховано прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме 1 860,00 грн. щомісячно. Тобто, на думку експертів, статистів та держави, саме сума 1 860,00 грн. є достатньою для утримання дитини відповідного віку, забезпечення її всім необхідним. Вказану суму слід розділити між батьками відповідно до вимог ст. 180 СК України порівну. На підставі наведеного, просив позовні вимоги задоволити частково.

Дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та обєктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

24.09.2009 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_3 (а.с.6).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.04.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з матірю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 3-5).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.03.2017 року присуджено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 щомісячно в розмірі по 850 (вісімсот пятдесят) гривень до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 19.09.2016 року (а.с.7, 8).

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вирішуючи питання визначення суми аліментів суд враховує положення ст. ст. 182, 184 СК України та вважає, що визначена позивачкою сума аліментів 2 000,00 грн. є завищеною, необгрунтованою належними та допустимими доказами, оскільки, нею не надано суду жодних доказів про можливість відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі, та що витрати позивачки на малолітнью доньку ОСОБА_3 є настільки значними, а стягнення із ОСОБА_2 аліментів в користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі по 1 000,00 гривень щомісячно є достатнім для забезпечення належних умов для її фізичного, духовного та культурного розвитку, буде відповідати вимогам чинного законодавства та не порушуватиме прав як позивачки так і відповідача, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Тому стягнення аліментів в зміненому розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. .

А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 640,00 гривень судового збору.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 258, 259 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 щомісячно в розмірі по 1 000 (одній тисячі) гривень до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів в зміненому розмірі розпочати з дня набрання цим рішенням законної сили.

Припинити стягнення аліментів по виконавчому листу виданому Івано-Франківським міським судом на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 15.03.2017 року справа №344/11949/16-ц, провадження №2/344/737/17.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 - на користь стягувача Державної судової адміністрації України, місце знаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, , з зарахуванням на рахунок 0001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача ГУДКС України в м.Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106 - 640 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 12.04.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.