Справа № 495/8668/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

12 квітня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючої - судді Прийомової О.Ю.

при секретарі Савенко М.В.,

за участю: від позивача особисто позивач ОСОБА_1,

від відповідача особисто відповідач ОСОБА_2,

представник відповідача адвокат ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та стягнення додаткових витрат, відповідно до ст. 150, 182, 185 , 188, 194 ч.3,4, 196, 199, 200, 201 СК України, змінивши підставу та предмет позову просить суд: стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання, з моменту подачі позову до 31.08.2018 року у розмірі 2636 грн., з 01.09.2018 року по 31.08.2019 року у розмірі 2787 грн., з 01.09.2019 року по 31.08.2020 року у розмірі 2946 грн., з 01.09.2020 року і до досягнення дитиною 23-річного віку (але припинити виплати в день завершення навчання) -3074 грн. щомісячно; стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь додаткові витрати на утримання повнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 510 грн. одноразово та надалі в твердій грошовій сумі по 200 грн. у місяць, починаючи з 27.10.2017 року до 27.10.2022 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у неї на утриманні знаходиться їх спільна з відповідачем дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка поступила до Одеської національної академії харчових технологій та факультет інноваційних технологій харчування та ресторанно-готельного бізнесу, з денною формою навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021 року, згідно договору про надання освітніх послуг від 11.08.2017 № 499.

Нею за навчання доньки за навчальний 2017-2018 рр. відповідно до договору від 11.08.2017 року № 499 було сплачено кошти у розмірі 13990 грн., також було сплачено за проживання дочки у гуртожитку № 5 кімнати № 422 за 6 місяців у розмірі 2580 грн.

Згідно розрахунку листка проживання за період з 01.08.2017 по 31.12.2017 та калькуляції вартості 1-го койко місця для студентів, які проживають у гуртожитку № 5 ОНАХТ з 01.03.2017 року та з 01.12.2017 року вартість проживання дитини зросла з 430 грн. на 507 грн. Тобто за другий семестр проживання в гуртожитку дитини необхідно сплатити 507*6 місяців = 3042 грн. Річна вартість проживання у гуртожитку складає 507*12 місяців = 6084 грн.

Крім витрат на навчання та проживання в гуртожитку дитині ще також необхідно харчуватись, одягатись, також необхідно витрачати кошти на проїзд, підручники, навчальні посібники, канцтовари, предмети гігієни та інші витрати студента.

За мінімальними підрахунками витрати на харчування для дочки на добу у розмірі 100 грн., на місяць це становить 3000 грн., на рік 3000*12=36000 грн.; на підручники, посібники, інтернет, ксерокопії, спецодяг та інші учбові витрати 500 грн. на місяць*12 = 6000 грн. на рік; на проїзд 100 грн. в місяць *12=1200 грн. на рік.

Таким чином, лише вартість проживання дитини у гуртожитку та витрат на харчування, підручники, посібники, та інші учбові витрати та проїзд становитиме 49284 грн. на рік.

Вважає, що витрати на утримання доньки, включаючи вартість контракту необхідно розраховувати у розмірі виплати аліментів на утримання повнолітньої дитини з розрахунку ? частини витрат.

Так, оплата вартості контракту за 2017-2018 рр. у розмірі 13990 грн. та мінімальна сума утримання дитини на рік складає загалом 13990+49284=63274 грн., яку необхідно розділити на обох батьків 63274/2=31637 грн. та поділити на 12 місяців = 2636,42 грн. це вартість аліментів, які повинен сплатити відповідач за перший навчальний рік.

Як вбачається з контракту на навчання від 11.08.2017 року № 499, вартість навчання доньки становить: 2017/2018-13990 грн., 2018/2019 рр. 17600 грн., 2019/2020 рр. 21410 грн., 2020/2021 рр. 24500 грн. Отже, витрати на навчання доньки з кожним роком збільшується, а тому вона вважає за необхідне одразу визначити розмір аліментів за кожен рік окремо. Так, за 2017/2018 рр. у розмірі 2636 грн., за 2018/2019 рр. у розмірі 17600+49284=66884/2/12=2787 грн., за 2019/2020 рр. у розмірі 21410+49284=70694/2/12=2946 грн., за 2020/2021 рр. у розмірі 24500+49284=73784/2/12=3074 грн.

Вважає, що саме у такому розмірі та у такому порядку має сплачувати відповідач на її користь на утримання їх спільної дитини, яка продовжує навчання аліменти.

Також дитині періодично необхідно здійснювати медичне обстеження та лікування.

Так, за одне із обстежень нею було сплачено 1020 грн., що підтверджує квитанцією наявною в матеріалах справи.

Отже, відповідно до ст. 185 СК України має право вимагати стягнення з відповідача на користь дочки додаткові витрати на її обстеження в твердій грошовій сумі у розмірі 1020/2=510 грн. одноразово та надалі для наступних обстежень та лікування у розмірі 200 грн. на місяць.

Розмір аліментів, що стягувався з відповідача на утримання їх дитини до досягнення нею повноліття був недостатнім для розвитку дитини, значно меншим мінімального розміру аліментів на одну дитину, відповідач порушував виконання рішення суду, а саме сплачував аліменти не з усіх його доходів (приховуючи доходи МПП « Марію» та Білгород-Дністровського будівельного ліцею). На момент повноліття дитини він з власної вини утворив заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 4718,38 грн., приховуючи додаткові джерела своїх доходів та навмисно занижуючи офіційну інформацію про заробітну плату.

Заборгованість відповідачем і досі не погашена. В той же час як вона має інвалідність 3 групи, стан її здоровя з того часу не покращується, з 1990 року вона хвора на цукровий діабет 1 типу і вимушена витрачати чимало коштів на його підтримання, основна хвороба з роками дала ускладнення на стан зору, зокрема в Одеській клініці очних хвороб їй вже зробили 2 операції в 2006 році та в 2015 році.

Вона не має власного житла, разом з чоловіком має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3. Її чоловік немає постійного місця роботи та має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_4 від попереднього шлюбу.

Зважаючи на такі обставини, їй дуже важко забезпечити подальше навчання доньки для того, щоб вона отримала вищу освіту за бажаним фахом.

При цьому від рідного батька дитини вона просить допомоги лише в ? частці всіх витрат, іншу половину з теперішнім чоловіком бере на себе.

На підставі усього вищенаведеного, вона і звернулась до суду з вказаною позовною заявою.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог частково заперечували, зазначаючи, що відповідач, як батько дитини ОСОБА_4 наразі не відмовляється сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, щоправда у розмірі 466,20 грн.

Свою позицію виклав у наданих до суду письмових запереченнях та відзиві на позовну заяву, відповідно до яких дійсно він, як люблячий батько, у відповідності до ст.199 СК України не відмовляється надавати допомогу своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Проте після закінчення загальноосвітньої школи в нього відбулась бесіда з донькою за участю колишньої дружини позивача стосовно подальшого навчання доньки, отримання нею освіти.

Він запропонував доньці вступити навчатися до навчального закладу, у якому сам працює, знаючи, що там наявна така спеціальність, яка їй подобається, вартість освіти у ньому для неї буде невисокою, крім того навчання в м. Білгород-Дністровський не потребує витрат на найм житла. Нажаль позивач, у наведеному вище батька не підтримала і була ініціатором навчання доньки у тому закладі, який відповідачу особисто не під силу фінансово забезпечити.

В той же час, позивач була обізнаною, що вартість навчання і вартість проживання будуть дуже високі, і тому не могла не враховувати, що в неї поганий стан здоровя, інвалідність 3 групи, наявна на утриманні ще одна дитина.

В нього немає будь-яких інших джерел здобутків ніж викладацька діяльність у Білгород-Дністровському економіко-правовому коледжі і періодична робота за сумісництвом, середньомісячна заробітна плата його становить 2331,31 грн.

05.11.2004 року він знов одружився, та у новому шлюбі 13.10.2008 року в нього народилась донька, ОСОБА_5, яка також потребує від нього утримання.

Крім того, у нього, як і у позивача дуже погіршився зір, адже ще у 1995 році він складав 3,5 Д, що відповідало поганому стану зору. 09.02.2014 року було проведено чергове обстеження, згідно якого його гострота зору складає у правому оці 5,0 Д, а у лівому 11,0 Д, тобто на одне око він майже сліпий.

Сукупний дохід його сім`ї є дуже невеликий, що примушує його звертатись за отриманням субсидії на відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги до органу праці та соціального захисту населення. А тому, оскільки позивач не довів належними і допустимими доказами ту обставину, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини у тому розмірі, який вона зазначає у позові, просить суд: стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі, яка складає 466,20 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка станом на 26.10.2017 року є повнолітньою. /л.с. 6-8/

На підставі виконавчого листа, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 16.01.2012 року, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 стягувались аліменти на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28.02.2001 року та до повноліття дитини, тобто до 27.10.2017 року. /л.с. 13/

11.08.2017 року наказом № 574-03 ОСОБА_4 зараховано на денну форму навчання до 1 курсу ІТХіРГБ. Запланований термін закінчення навчання за ОКР «Бакалавр» згідно довідки-повідомлення від 28.08.2017 року з Одеської національної академії харчових технологій 30.06.2021 рік. /л.с. 14/

За перший навчальний рік згідно договору № 499 від 11.08.2017 року про надання освітніх послуг між Одеською національною академією харчових технологій та фізичною особою ОСОБА_4, останньою сплачено 13990 грн., згідно квитанції № QS51409001 від 03.08.2017 року. /л.с. 15-16/

Згідно квитанції № СВ00257117 від 29.08.2017 року, ОСОБА_4 сплачено за проживання у гуртожитку №5, кімната № 422 на рахунок Одеської національної академії харчових технологій 2580 грн.

Позивач у своєму позові зазначає, що вказана вище сума була сплачена лише за пів року проживання у гуртожитку.

Згідно калькуляції вартості 1-го койко місця для студентів, які проживають у гуртожитку №5 ОНАХТ, складеної 27.02.2017 року та затвердженої ректором ОНАХТ, з 01.03.2017 року вартість 1-го койко місця становила 430 грн.

Згідно калькуляції вартості 1-го койко місця для студентів, які проживають у гуртожитку №5 ОНАХТ, складеної 09.11.2017 року та затвердженої ректором ОНАХТ, з 01.12.2017 року вартість 1-го койко місця становила 507 грн.

Таким чином, вартість проживання дитини у гуртожитку за 6 місяців починаючи з 01.12.2017 року становить 507*6=3042 грн., за рік 6084 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договору № 499 від 11.08.2017 року про надання освітніх послуг між Одеською національною академією харчових технологій та фізичною особою ОСОБА_4, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 77500 грн., виходячи з наступного: 1 курс 13990 грн.; 2 курс 17600 грн., 3 курс 21410 грн., 4 курс 24500 грн.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач змінила прізвище у звязку із повторним укладанням шлюбу 11.08.2004 року.

У новому шлюбі має ще одну дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 003031. /л.с. 27/

Згідно пенсійного посвідчення ОСОБА_1 № НОМЕР_1, вона дійсно є інвалідом 3 групи з дитинства.

Позивач у своєму позові зазначає, що з 1990 року хворіє на цукровий діабет 1 типу , основна хвороба з роками дала ускладнення на стан зору, зокрема в Одеській клініці очних хвороб їй вже зробили 2 операції в 2006 році та в 2015 році. Незадовільний стан свого здоровя підтверджує медичними висновками наявними в матеріалах справи.

В той же час, вказує, що відповідач є працездатним, має трикімнатну квартиру (згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно) та здатен сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання у визначеному у позові розмірі.

У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі.

Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною.

Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов'язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов'язання.

Згідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

2. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В ч. 1 коментованої статті міститься відсильна норма, згідно з якою суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. В ч. 2 коментованої статті вказано, що суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина суд враховує такі обставини:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В ході судового розгляду справи встановлено, що дійсно 05.11.2004 року ОСОБА_8 повторно одружився, та від нового шлюбу має доньку ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 153881. /л.с. 55-56/

В обґрунтування незадовільного стану свого здоровя відповідач надав до матеріалів свого заперечення епікриз з історії хвороби № 6268, висновок компютерної томографії № 6231, довідку про гостроту зору та акт № 972.

Також матеріали справи містять повідомлення про призначення субсидії на ЖКП ОСОБА_2.

Згідно довідок про заробітну плату ОСОБА_2 вбачається, що його основним місцем роботи станом на 2016-2017 рр. була філія «Білгород-Дністровський економіко-правовий коледж» Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі», де він працював викладачем та із заробітної платні здійснювались відрахування. Середня заробітна платня є досить невисокою.

У період з 19.09.2016 року по 30.06.2017 року, та в період з 04.09.2017 року по 26.10.2017 рр. ОСОБА_2 працював в державному навчальному закладі «Білгород-Дністровський професійний будівельний ліцей» викладачем за сумісництвом. Середня заробітна платня є досить невисокою. Аліменти із заробітної плати викладача ОСОБА_2 не утримувались.

Таким чином, враховуючи усе вищенаведене, а саме те, що у сенсі розуміння статті 199 СК України ОСОБА_2, який є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка навчається в Одеській національній академії харчових технологій, має обовязок сплачувати аліменти на дитину, що продовжує навчання до досягнення нею 23-х річного віку за умови якщо він може надавати таку матеріальну допомогу, враховуючи заперечення та відзив на позовну заяву ОСОБА_2 про те, що він не заперечує надавати допомогу дитині у вигляді сплати аліментів у розмірі 466,20 грн, взявши до уваги матеріальне становище платника аліментів та стягувача аліментів, враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги у звязку із навчанням, а мати дитини не в змозі самостійно її утримувати, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини, взявши до уваги вартість контракту навчання дитини в Одеській національній академії харчових технологій та проживання у гуртожитку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліментів у твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання, з моменту подачі позову до 31.08.2018 року у розмірі 2636 грн., з 01.09.2018 року по 31.08.2019 року у розмірі 2787 грн., з 01.09.2019 року по 31.08.2020 року у розмірі 2946 грн., з 01.09.2020 року і до досягнення дитиною 23-річного віку (але припинити виплати в день завершення навчання) -3074 грн. щомісячно підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи характер даних правовідносин, необхідність максимального приближення рівності несення обовязку щодо утримання дитини на обох батьків, суд вважає доцільним стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання у розмірі 1500 грн. щомісячно, на період навчання дитини, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку, починаючи з 27 жовтня 2017 року і до закінчення строку навчання дитини, тобто до 30.06.2021 року включно, в іншій частині в задоволені вказаних вимог відмовити, оскільки позивач не надала доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки яка продовжує навчання у визначеному нею розмірі, чим порушені вимоги ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення на дитину додаткових витрат, суд приходить до наступного.

Так, у своєму позові позивач вказувала на те, що їх спільної з відповідачем дитині періодично необхідно здійснювати медичне обстеження та лікування. За одне із обстежень нею було сплачено 1020 грн, що підтверджує квитанцією з незалежної медичної лабораторії «Смартлаб» від 24.10.2017 року.

У відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесений разово, періодично або постійно.

Аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо.

Стаття 185 СК передбачає притягнення батьків до участі у додаткових витратах на дитину, а не до додаткового стягнення коштів на утримання, ставить обох батьків в однакове становище.

У Законі зазначено, що участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Особливими обставинами можуть бути: несподіване тяжке захворювання, для лікування якого необхідна велика сума грошей, наприклад, на оплату операції, на проїзд до місця лікування, проживання, харчування, після операційне видужування в санаторії; нещасний випадок дитина потрапила в ДТП і була тяжко травмована тощо.

Законодавець до особливих обставин відносить і позитивні чинники. Так, особливими позитивними обставинами називають розвиток здібностей дитини і, як приклад, наводять схильність дитини до музики, що викликало додаткові витрати з боку того батька, з ким проживає дитина, в необхідності придбати музичний інструмент, схильність може бути виявлена в спорті витрати на оплату тренерів, спортивного інвентарю, оренди залу, басейна тощо.

Отже, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою.

Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов'язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У пунктах 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Проте, ані направлення на обстеження лікаря, ані довідок про історію хвороби дитини, з яких можна було б встановити, що дитина дійсно потребує медичного обстеження, що зумовлено особливими обставинами її хвороби матеріали справи не містять.

З наданої квитанції здачі аналізів у незалежній лабораторії «Смартлаб» можна встановити лише те, що за звичайного ритму життя позивач самостійно вирішила обстежити дитину, або у профілактичних цілях, або з метою виявлення хвороби. Жодних підтверджень того, що здійснене обстеження дитини зумовлено саме особливими обставинами матеріали справи не містять, а тому позовні вимоги в цій частині задоволені бути не можуть. Так, само як і не можуть бути задоволені позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат у розмірі 200 грн. щомісячно на дитину для проходження майбутніх обстежень, оскільки вказані вимоги не підкріплені жодними належними доказами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1, в частині стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання у розмірі 1500 грн. щомісячно, на період навчання дитини, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку, починаючи з 26.10.2017 року, і до закінчення строку навчання дитини, тобто до 30.06.2021 року включно. В решті позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-184, 185, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ 882828, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії КМ 264275, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжує навчання у розмірі 1500 грн. щомісячно, на період навчання дитини, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку, починаючи з 26.10.2017 року і до закінчення строку навчання дитини, тобто до 30.06.2021 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ 882828, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7судовий збір у розмірі 704, 80 грн. на користь держави.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КЕ 882828, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: