Справа № 486/338/18
Провадження № 2/486/303/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Волкової О. І.

при секретарі Полуєвій Н.С.

за участі: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про зменшення розміру аліментів ,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування заявленого позову зазначив, що він з відповідачкою перебував у шлюбі, який рішенням Южноукраїнського міського суду від 21.09.2012 року розірвано. Від даного шлюбу у них є син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі виконавчого листа Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.09.2012 року сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 25% заробітку. 25.03.2016 року він уклав шлюб з ОСОБА_3, від якого народився син ОСОБА_5 22.02.2018 року. У звязку з тим, що в нього змінився матеріальний стан, просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 з 1/4 частини на 1/6 частину заробітку щомісячно, до його повноліття.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримав позов та суду пояснив, що у нього відбулися суттєві зміни у сімейному стані - він одружився та у нього народився син. На даний час він змушений утримувати малолітню дитину та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Крім того, на його думку народжена дитина потребує більше витрат. Тому він просить зменшити розмір стягнених аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 на 1/6 частину.

Відповідачка ОСОБА_2 до суду не з'явилася, причину неявки суду не повідомила про час і місце розгляду справи була повідомлена шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, проте направила до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25.09.2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12.09.2012 року і до повноліття дитини. (а.с.42)

Відповідно свідоцтв про шлюб що ОСОБА_1 25.03.2016 року уклав шлюб з ОСОБА_3 (а.с.10) та відповідно до свідоцтва про народження 22.02.2018 року у них народився син ОСОБА_6 (а.с. 11).

Відповідно до довідки про здійснені відрахування та виплати № 2514 від 25.07.2018 року, за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року ОСОБА_1 був нарахований сукупний дохід в сумі 228 708.098 грн. (а.с.35)

Позивачем в якості доказу до матеріалів справи долучена постанова державного виконавця відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції від 26.10.2012 року, якою відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2/1424/735/2012 від 22.09.2012 (а.с.8). Дана постанова не підтверджує на даний час стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Долучена позивачем довідка про здійснені відрахування та виплати № 2514 від 25.07.2018 року не містить інформацію про утримання з його заробітної плати будь-яких виплат за виконавчими документами.

Позивачем не надано будь-якого доказу на підтвердження того, що на час ухвалення рішення суду з нього стягуються в примусовому порядку аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, позивачем у судовому засіданні не доведено позовні вимоги та не надано жодного доказу на підтвердження його доводів, а сам факт зміни сімейного стану, а саме одруження та народження дитини, не може слугувати правовою підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В частині 1 ст. 3 Конвенції, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства»передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно дост.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу вимог ст. 182 СК України та роз'яснень, даних у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

За приписами ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що для вирішення питання про зменшення в даному випадку розміру аліментів, визначених за рішеннями судів, позивачу необхідно довести, що після ухвалення рішення і до звернення до суду з цим позовом у нього змінився матеріальний, сімейний стан чи стан здоров'я в бік погіршення, що об'єктивно впливає на можливість матеріального утримання неповнолітніх дітей.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зясувавши обставини справи, перевіривши належність та допустимість наведених доказів, враховуючи той факт, що позивач має стабільний дохід, оскільки працевлаштований на державному підприємстві ВП ЮУ АЕС, має задовільний стан здоровя, а також виходячи з вимог законодавства про охорону дитинства, якими передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, духовного і соціального розвитку, суд вважає що розмір доходу позивача є достатнім для належного утримання, як сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 так і сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. На думку суду розмір стягуваних з ОСОБА_1 аліментів є розумним та не суперечить чинному законодавству, інтересам сторін та неповнолітніх дітей.

У звязку з наведеним суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 181, 182, 192 СК України, ст. ст.12, 13, 76, 81, 141 ,258, 259, 265, 353, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Повний текст рішення складено 03 серпня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_8

0