Справа № 442/1437/18 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/783/1659/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.

з участю: апелянта ОСОБА_2, представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2-3609/07,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

В обґрунтування заяви зазначає, що 27.11.2007 року Дрогобицьким міськрайсудом було ухвалено рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку/доходу на утримання сина, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_4 (справа № 2-3609/2007), який був нею вчасно отриманий та предявлений до виконання до ВДВС Дрогобицького МРУЮ.

Вказує, що так як боржник аліментів не сплачував, знаходився за межами України, 09.04.2008 року ВДВС видав їй довідку про неотримання аліментів за період з 08.10.2007 року по 31.03.2008 року. В подальшому рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.07.2009 (справа № 2-123/09), залишеним без змін ухвалою колегії суддів Львівського апеляційного суду від 23.11.2009 року, розмір аліментів було змінено в сторону збільшення до 1/3 частини від усіх видів заробітку/доходу. Вказує, що у своєму рішенні суд зобовязав ВДВС Дрогобицького МРУЮ виконавчий лист № 2-3609 повернути до суду, але ВДВС цього не зробив, жодних пояснень не надав. При цьому наголошує, що боржник за період з 08.10.2007 року по 23.11.2009 року жодних аліментів не сплатив і до цього часу.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2-3609/07 відмовлено.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2018 року оскаржила ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, такою, що ухвалена без повного та всебічного зясування всіх обставин справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що 27.11.2007 року Дрогобицьким міськрайсудом було ухвалено рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку/доходу на утримання сина, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_4 (справа № 2-3609/2007). Нею вчасно був забраний виконавчий лист та предявлений до виконання до ВДВС Дрогобицького МРУЮ. В подальшому ВДВС встановив, що боржник за вказаною у листі адресою не проживає, постійно з 2000 року перебуває за межами України, що підтверджено долученою довідкою з Департаменту прикордонної служби. З тих підстав начальник ВДВС викликала апелянта та запропонувала написати заяву про закриття провадження, повернення виконавчого листа до суду, що його видав та передачу пакету документів для визнання та виконання на території Королівства Іспанії рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2007 року згідно Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, що апелянтом і було зроблено. Постанова про закриття виконавчого провадження та виконавчий лист були передані ВДВС до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, що підтверджено відповідними документами. Звертає увагу на те, що нею долучено довідку про часткове виконання або невиконання рішення на території України. Якщо б такої довідки не містилося в пакеті документів, то клопотання апелянта не було б прийняте Мінюстом України та передане до компетентних органів Іспанії, а повернуто назад. Все вище перелічене свідчить про те, що саме Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області був втрачений виконавчий лист, через недбалість працівників. Крім цього, нею до матеріалів справи долучено лист від 15 липня 2009 року № 4455 з Мінюсту Іспанії з державної адвокатури провінції ОСОБА_5 про те, що відповідними органами Іспанії 04.2009 року було оформлено звернення до боржника щодо виплати грошової допомоги, яке він мав задовольнити. Цей лист ще раз підтверджує, що виконавче провадження в Україні було закрито виключно через передачу документів для виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Крім цього, лист від 15 липня 2009 року ще раз підтвердив, що закриття виконавчого провадження відбулося задовго до прийняття 16 липня 2009 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області рішення про зміну розміру аліментів в сторону збільшення до 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, тому ВДВС не міг виконати зазначену в резолютивній частині дію повернути виконавчий лист № 2-3609/2009 в суд, так як на той час він уже як раз був повернений ВДВС до суду.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що 14 травня 2010 року судом першої інстанції була видана довідка про те, що рішення суду в Україні не виконувалося. Так, 11 березня 2011 року вона отримала виконавчий лист № 2-123 та повторно предявити до виконання у ВДВС, так як на засіданні органу опіки в лютому 2011 року адвокат боржника пояснив, що останній повертається на Україну. 18 січня 2013 року суд першої інстанції ОСОБА_5 Іспанія визнав та допустив до виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 липня 2009 року. Про стан виконання рішення від 27 листопада 2007 року нічого не зазначено, незважаючи на численні запити Мінюсту України до Мінюсту Іспанії повідомити про хід його виконання. Відповідач рішення суду не виконував, жодних аліментів не сплачував.

Просить ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2018 року скасувати, заяву про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Ноrnsbу V. Gгеесе) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що ...право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2007 року ухвалено стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.10.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з листа начальника відділу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 29.03.2018 року № 09-13/5943, згідно даних АСВП виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа, стороною боржника, по якому є ОСОБА_4, а стороною стягувача ОСОБА_2, виконавчий документ виконавчий лист № 2-3609 від 12.12.2007 року, завершене 22.04.2008 року (повернення виконавчого документу до суду) на підставі довідки № 3884/09-34 від 14.04.2008 року, що надійшла до відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ, стягувач ОСОБА_2 просить виконавчий лист № 2-3609, виданий 12.12.2007 року Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, повернути виконавчий лист без виконання, та знищено у 2012 році за закінченням трирічного строку зберігання, як завершене виконавче провадження, відповідно до положень Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби.

Крім того, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.07.2009 року № 2-123/09 ухвалено змінити розмір аліментів, що стягуються рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 27.11.2007 року з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, із 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно на 1/3 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, аліменти стягуються з моменту набрання чинності даним рішенням, і до досягнення ОСОБА_6 повноліття, зобовязано виконавчий лист № 2-3609/2007 повернути в суд.

Згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.11.2009 року державний виконавець Чухрій М.І. відкрила виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-123, виданого 23.10.2009 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

Згідно ч. 1 п. 17.4 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред»явлення виконавчого документа до виконання.

Із зазначеної норми закону випливає, що видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Стягувач, в свою чергу, має повідомити суду обставини, за яких обставин виконавчий лист був втрачений, подавши довідки органів зв'язку або державного виконавця.

Крім цього, з наведеного слідує, що вирішуючи питання обґрунтованості видачі дубліката виконавчого документа, суд фактично має зясувати, чи стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Зважаючи на те, що спірні правовідносини виникли в момент дії ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, саме такий застосовується при розгляді даної справи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції 1999 р.), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції 1999р.), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.

Дії державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду, як і боржника за виконавчим документом, здійснюються у спосіб і порядку, визначених виконавчим документом, а отже, рішенням суду. Обов'язок державного виконавця полягає у виконанні в повному обсязі рішення суду згідно із виконавчим документом, який містить формулювання, зазначене у резолютивній частині рішення.

Аналізуючи вказані норми закону в контексті наведених вище встановлених обставин, що мають значення, колегія суддів вважає, що виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2007 року, може бути пред'явлено для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

На наведене, суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до постановлення незаконної ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта в тій частині, що за даним виконавчим листом боржником добровільно проведено всі розрахунки і тому такий не підлягає до виконання, оскільки згідно довідки ДВС від 09.04.2008 року №09-34/6993 (а.с.28 зв.) в період з 08.10.2007 року по 31.03.2008 року аліменти в межах виконавчого провадження не стягувались, докази про виконання цього рішення на території королівства Іспанії в матеріалах справи також відсутні. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом розгляду у даній справі є не перевірка в якій частині виконавчий лист підлягає до виконання, а підстави та порядок видачі дубліката виконавчого листа.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частина 1 ст. 376 ЦПК України передбачає, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків , викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню або незастосування закону, який підлягає застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегіє суддів встановлено, що виконавчий документ було предявлено до виконання, такий перебував на виконанні відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ, разом з тим на даний час такий втрачено (а.с.33), строк предявлення виконавчого документу до виконання на час звернення ОСОБА_2 із заявою до суду не сплив, що не може створювати ОСОБА_2 перешкод в отриманні виплат, які присуджені їй судовим рішенням. А тому колегія суддів приходить до переконання, що заява є підставною і слід видати дублікат виконавчого документу по справі.

Враховуючи передбачені ч.1 ст. 376, п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2018 року підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення заяви ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 квітня 2018 року скасувати та постановити нову, якою заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Видати ОСОБА_2 дублікат виконавчого листа, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області згідно рішення від 27 листопада 2007 року про стягнення з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_2 аліментів на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі ? частини із всіх видів його заробітку щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 серпня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_8