Справа № 438/597/18
Номер провадження 2/438/313/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м.Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючої судді - Хемич О.Б.

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Бориславі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради Львівської області, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.06.2012 року помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку №25 по вул.Джерельній в м.Бориславі Львівської області та земельної ділянки, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,893 га, яка розташована по вул.Джерельній в м.Бориславі Львівської області. Вказуючи на те, що 03.02.2017 року державним нотаріусом Трускавецької ДНК (в.о. нотаріуса ОСОБА_3 ДНК) ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі №24, згідно якого спадщина складається житлового будинку №25 по вул.Джерельній в м.Бориславі Львівської області. При оформленні спадкових прав на вищевказану земельну ділянку 12 березня 2018 року нотаріусом було ухвалено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою відмови стало те, що заявником не було подано документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказане майно. Позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на вказане спадкове нерухоме майно після смерті свого батька.

Ухвалою судді від 01.06.2018 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 26.06.2018 підготовче засідання відкладено та залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог: ОСОБА_4.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, надав суду письмову заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність; позов підтримує повністю та просить його задоволити.

Представник позивача ОСОБА_7 в підготовче засідання не з»явилася, подала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності; позовні вимоги підтримує та просить задоволити в повному обсязі; просить сплачений позивачем судовий збір, у разі задоволення позову, із відповідача не стягувати.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Львівської області в підготовче засідання не зявився. В матеріалах справи є лист за підписом в.о.міського голови ОСОБА_8 про розгляд справи без участі представника міської ради; позов ОСОБА_2 відповідач визнає.

Третя особа ОСОБА_4 в підготовче засідання не з'явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Оскільки ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, тому розгляд справи був проведений у його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Розглянувши справу в підготовчому засіданні, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за заповітом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Після смерті ОСОБА_5 02.06.2012 р. (Свідоцтво про смерть, видане 05.06.2012р. відділом ДРАЦС ОСОБА_3 МУЮ Львівської області) відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на: житловий будинок №25 по вул.Джерельній в м.Бориславі Львівської області; грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться в ОСОБА_3 ТВТБ №10013/018 на рахунку №КВ2747 в сумі 5774,80 грн.; земельної ділянки, цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,893 га, яка розташована по вул.Джерельній в м.Бориславі Львівської області.

Згідно світлокопії заповіту АВР №332531 від 23.03.2001 №549, посвідченого державним нотарусом ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_5 заповів: 1/2 ідеальну частину житлового будинку №25 по вул.Джерельній в м.Бориславі Львівської області ОСОБА_2 (сину); 1/2 ідеальну частину житлового будинку №25 по вул.Джерельній в м.Бориславі Львівської області ОСОБА_4 (онуку);

Згідно договору про розподіл спадкового майна від 03.02.2017 року №22, посвідченого державним нотарусом Трускавецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6, спадкоємці в рівних частках померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 прийшли до згоди про розподіл спадкового майна, за яким переходять на праві власності: ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями №25 по вул.Джерельній в м.Бориславі Львівської області; ОСОБА_4 - грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходяться в ОСОБА_3 ТВТБ №10013/018 на рахунку №КВ2747 в сумі 5774,80 грн.

Після чого, 03.02.2017 року ОСОБА_2 було видано державним нотаріусом на вказаний будинок свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №24; ОСОБА_2 свідоцтво на право на спадщину за заповітом на грошовий вклад, зареєстроване в реєстрі №23.

Також, позивач ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріуса із заявою (додаткова) про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.2018 року на спадкове майно, а саме: земельну ділянку в м.Бориславі Львівської області по вул.Джерельній,25.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори (в.о. завідувача ОСОБА_3 ДНК) ОСОБА_10 вбачається, що нотаріус відмовив заявнику ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявником не було подано документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказане майно. У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на вказане майно, що стверджується інформаційною довідкою з ДРПП за 16671534, 116671682.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 був власником земельної ділянки площею 0,0893 га., розташованої на території м. Борислава по вул. Джерельна,25 і вказаний факт підтверджується доказами, дослідженими судом:

Як вбачається із світлокопії державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №308 від 27 лютого 1995року спадкодавець ОСОБА_5 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,0893 га., розташовану на території м. Борислава по вул. Джерельна,25, цільове призначення - обслуговування будинку згідно рішення ОСОБА_3 міської ради народних депутатів №613 від 13.10.1994 року.

Крім цього, світлокопією витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.09.2017 року стверджено, що земельна ділянка із кадастровим номером: :07:009:0096, місце розташування - Львівська область, м.Борислав, вул.Джерельна,25, за формою власності є приватною, власник ОСОБА_5, на підставі державного акту від 27.02.1995 року ЛВ 000308, площа 0,0893.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.09.2017 року, встановлено, що нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки, що розташована в м.Борислав, вул.Джерельна,25 становить 161910,98 грн.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_2 були батьком та сином. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.02.2017 року вбачається, що позивач прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5, а саме житловий будинок №25 по вул.Джерельній м.Борислав Львівської області.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ст.1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ч.2 ст.1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.2 даної статті до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до положень ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

З роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Відповідачем позовні вимоги визнаються в повному обсязі.

За вимогами ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на визнання позову відповідачем, думку третьої особи щодо задоволення позову, враховуючи, що позивач наполягає на задоволенні позову, оскільки вищевказане майно є спадковим, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1216, 1217, 1223, 1125, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст. 13, 19, 81, 82, ст.ст.197-200, ч.4 206, ч.2 ст.247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_2 (10.06.1962р.н., ІПН: НОМЕР_1, адреса: вул. Джерельна, 28/4 м.Борислав Львівська область) до ОСОБА_3 міської ради Львівської області (адреса: вул.Шевченка, 42 м.Борислав Львівська область, ), третя особа, яка не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_4 (16.02.1995р.н., ІПН: НОМЕР_2, адреса: вул. Джерельна, 28/4 м. Борислав Львівська область) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (10.06.1962р.н., ІПН: НОМЕР_1, адреса: вул. Джерельна, 28/4 м. Борислав Львівська область) право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :07:009:0096, розташовану за адресою: Львівська область м.Борислав, вул.Джерельна, 25, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0893 га в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_5, який помер 02 червня 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Б. Хемич