Справа № 352/453/18
Провадження № 22-ц/4808/169/18
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.,

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду у складі судді Хоминець М.М., ухвалене 29 серпня 2018 року в м.Івано-Франківськ,-

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що 13.08.2005 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб. У шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Тисменицького районного суду від 05.11.2012 року шлюб між сторонами розірвано, а неповнолітніх дітей залишено проживати з матір'ю - ОСОБА_1

Рішенням Тисменицького районного суду від 06.08.2012 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 у розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину.

Позивач зіслалась на те, що розмір аліментів, що їх відповідач сплачує згідно рішення суду, є меншим від мінімального розміру аліментів, який встановлений у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не може забезпечити розвиток дитини.

Крім того, внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов'язань утворилась заборгованість по аліментних платежах станом на 01.03.2018 р. у розмірі 53760 грн., що підтверджується наданим державним виконавцем розрахунком. Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, який умисно ухилявся від сплати аліментів, вона має право згідно з вимогами ч.1 ст.196 СК України на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Сума пені за період з 01.03.2017 р. по 01.03.2018 р. складає 174 873,60 грн., однак, враховуючи вимоги ч.1 ст.196 СК України стягненню з відповідача підлягає не більше 100 % заборгованості, а саме 53760 грн.

З наведених підстав ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів у твердій грошовій сумі з 400 грн. до 930 грн. щомісячно на кожну дитину до повноліття дітей та стягнути з відповідача на її користь вказану суму пені.

Рішенням Тисменицького районного суду від 29 серпня 2018 року в м.Івано-Франківськ позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей та стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено частково.

Вирішено стягувати із ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 50 (п'ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину на утримання дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вирішено розпочати стягнення з дня набрання рішенням законної сили і проводити до повноліття дітей.

Припинено стягнення за виконавчим листом №2/0915/1052/12 Тисменицького районного суду Івано-Франківської області шляхом відкликання вказаного виконавчого листа з Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області після остаточного погашення заборгованості за цим виконавчим листом.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2017 року до 01 березня 2018 року включно у розмірі 2920 (дві тисячі дев'ятсот двадцять) грн.

У решті позову на суму 50840 грн. відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України) в розмірі 1409 (одну тисячу чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду в частині стягнення пені з відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесульного права.

У скарзі апелянт вказала, що з проведеного судом розрахунку вбачається, що пеня у зв'язку з несплатою аліментів за кожен місяць простроченого платежу обмежена нарахуванням за період - один місяць та складена як сума нарахованої пені за кожен місячний період. При цьому суд послався на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц.

ОСОБА_1 вважає, що такі висновки суду не грунтуються на положеннях закону, оскільки ст.196 СК України предбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, на думку апелянта, в силу вимог ч.1 ст.196 СК України, пеня у зв'язку з несплатою аліментів нараховується від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Проте судом першої інстанції перерахунок пені проведено з порушенням вимог закону. При цьому суд, формально посилаючись на постанову Великої Палати Верховного суду, відійшов від такої позиції.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила скасувати оскаржуване рішення суду в частині стягнення пені по аліментах та ухвалити в цій частині нове рішення. Яким стягнути з відповідача на її користь 53 760,00 грн. пені у зв'язку із простроченням сплати аліментів на утримання двох дітей.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України сторонами не подавався.

В засідання апеляційного суду сторони не з»явилися.

Вислухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям. Рішенням Тисменицького районного суду від 05.11.2012 року шлюб між сторонами розірвано, а неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_6 залишено проживати з матір'ю (а.с.3).

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.08.2012 р. вирішено стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_5, та дочки ОСОБА_6 у розмірі 800 грн. щомісячно (по 400,0 грн. на кожну дитину) до досягнення дітьми повноліття.

На підставі вказаного рішення Тисменицький районний суд 09.08.2012 р. видав виконавчий лист № 2/0915/1052/12, який знаходиться на виконанні у Тисменицькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, який є правонаступником ВДВС Тисменицького районного управління юстиції.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментних платежах, наданого Тисменицьким РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківськй області, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.02.2018 року становить 52 960,02 грн., (а.с.6).

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов в частині збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.182,192 СК України. У цій частині рішення суду апелянтом не оскаржується, а тому в силу дії ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду в частині збільшення розміру аліментів не перевіряється.

Задовольняючи частково позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення з відповідача пені за несплату аліментів, суд першої інстанції зіслався на положення ст.196 СК України та правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року №572/1762/15-ц і визначив розмір неустойки (пені) у межах заявленої позивачем вимоги за період з 01.03.2017 р. до 01.03.2018 р. згідно розрахунку заборгованості по аліментах (а.с.6) у сумі 2920 грн., застосувавши таку формулу: (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 30=240) + (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 30=240) + (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 30=240) + (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 30=240) + (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 31=248) + (800 х 1%=8 х 28=224).

Переглядаючи спір в апеляційному порядку в частині стягнення з відповідача пені за несплату аліментів, колегія суддів частково погоджується із висновком суду першої інстанції та звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення суду), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанцій урахував, що відповідач неналежно виконує покладений на нього статтею 180 СК України обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із представленого позивачем розрахунку заборгованості по аліментних платежах, наданого Тисменицьким РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківськй області, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з липня 2012 року по 01.02.2018 року становить 52 960,02 грн. При цьому впродовж всього часу аліментні платежі відповідачем не сплачено жодного разу (а.с.6). Тому правильним є висновок суду першої інстанції про наявність передбачених статтею 196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів.

Обчислюючи розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача за прострочення сплати ним аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції зіслався на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц, згідно якого загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Однак, застосовуючи вищевказану формулу судом допущено помилку в обчисленні кількості днів прострочення, за які стягується пеня, а також в застосуванні норми матеріального закону, з огляду на редакцію статті 196 СК України, яка існувала на момент виникнення спірних правовідносин та на змінену редакцію статті 196 СК України станом на момент ухвалення судом рішення по справі.

Відповідно до ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

За правилами ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за рік, починаючи з березня 2017 року, тобто початком виникнення спірних правовідносин є березень 2017 року по березень 2018 року.

За правилами ст.196 СК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

В подальшому Законом України від 17.05.2017, № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" у статтю 196 СК України внесено зміни.

Відповідно до нової редакції ч.1 ст.196 СК України, яка діє з 08.07.2017 року та була чинна на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

В такий спосіб законодавець обмежив розмір пені, яку суд може стягнути з неплатника аліментів, на що апеляційний суд також звертає увагу.

Розраховуючи розмір пені в межах позовних вимог, апеляційний суд бере до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15ц, а також визначений позивачем період несплати відповідачем аліментних платежів, за який слід обчислити пеню (з огляду на вимоги ст.ст.13,367 ЦПК України).

Із розрахунку заборгованості по аліментних платежах, наданого Тисменицьким РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківськй області, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 у період з березня 2017 року по березень 2018 року був зобов'язаний щомісячно сплачувати по 800 грн. аліментів, однак не здійснив жодних проплат, тому розмір пені за вищевказаний період апеляційним судом обчислюється, виходячи з наступного:

- за березень 2017 - 800 грн. * 1% * 365 дн. (з 01.04.2017 по 31.03.2018)=2920,0 грн.

- за квітень 2017 - 800 грн. * 1% * 335 дн. (з 01.05.2017 по 31.03.2018)=2680,0 грн.

- за травень 2017 - 800 грн. * 1% * 304 дн. (з 01.06.2017 по 31.03.2018)=2432,0 грн.

- за червень 2017 - 800 грн. * 1% * 274 дн. (з 01.07.2017 по 31.03.2018)=2192,0 грн.

- за липень 2017 - 800 грн. * 1% * 243 дн. (з 01.08.2017 по 31.03.2018)=1944,0 грн.

- за серпень 2017 - 800 грн. * 1% * 212 дн. (з 01.09.2017 по 31.03.2018)=1696,0 грн.

- за вересень 2017 - 800 грн. * 1% * 182 дн. (з 01.10.2017 по 31.03.2018)=1456,0 грн.

- за жовтень 2017 - 800 грн. * 1% * 151 дн. (з 01.11.2017 по 31.03.2018)=1208,0 грн.

- за листопад 2017 - 800 грн. * 1% * 121 дн. (з 01.12.2017 по 31.03.2018)=968,0 грн.

- за грудень 2017 - 800 грн. * 1% * 90 дн. (з 01.01.2018 по 31.03.2018)=720,0 грн.

- за січень 2018 - 800 грн. * 1% * 59 дн. (з 01.02.2018 по 31.03.2018)=472,0 грн.

- за лютий 2018 - 800 грн. * 1% * 31 дн. (з 01.03.2018 по 31.03.2018)=248,0 грн.

Розраховуючи розмір пені, яку слід стягнути з відповідача за березень, квітень, травень та червень 2017 року, апеляційний суд застосовує положення статті 196 СК України, в редації, чинній на час виникнення спірних правовідносин, тобто на березень 2017 року, та виходить із вищеобчислених сум пені за відповідні місяці:

- за березень 2017 - 2920,0 грн.

- за квітень 2017 - 2680,0 грн.

- за травень 2017 - 2432,0 грн.

- за червень 2017 - 2192,0 грн., що в підсумку складає 10 224,0 грн.

Розраховуючи розмір пені, яку слід стягнути з відповідача за липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року та січень, лютий 2018 року, апеляційний суд застосовує положення статті 196 СК України, в редації, чинній на час ухвалення рішення суду, а саме виходить з суми вищеобчислених розмірів пені за відповідні місяці:

- за липень 2017 - 1944,0 грн.

- за серпень 2017 - 1696,0 грн.

- за вересень 2017 - 1456,0 грн.

- за жовтень 2017 - 1208,0 грн.

- за листопад 2017 - 968,0 грн.

- за грудень 2017 - 720,0 грн.

- за січень 2018 - 472,0 грн.

- за лютий 2018 - 248,0 грн., що в підсумку складає 8712,0 грн.

При цьому апеляційний суд застосовує правило, встановлене новою редакцією статті 196 СК України (чинна з 08.07.2017 року) про те, що розмір пені не може становити більше 100 відсотків заборгованості.

Оскільки 100% заборгованості боржника за період з липня 2017 року по березень 2018 року становить 6400,0 грн., а вищенарахована пеня за вказаний період становить 8712,0 грн. (що більше 100% заборгованості), то за цей період стягненню з відповідача підлягає сума 6400,0 грн.

В підсумку, загальний розмір пені, яку слід стягнути з відповідача за весь спірний період, становить 16 624,0 грн. (10224,0 грн. + 6400,0 грн.)

Суд, першої інстанції на зазначені обставини та положення закону уваги не звернув, тому судове рішення в частині стягнення з відповідача пені не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обгрунтованості, а зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення в цій частині з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382,383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 29 серпня 2018 року в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2017 року до 01 березня 2018 року включно у розмірі 2920 (дві тисячі дев'ятсот двадцять) грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2017 року до 01 березня 2018 року у розмірі 16 624 грн. (шістнадцять тисяч шістсот двадцять чотири гривні).

В решті рішення суду залишити без змін .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України) 704,80 грн. судового збору, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 грудня 2018 року.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Матківський Р.Й.