Cправа № 563/580/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі:головуючого судді Опришка П.З.

секретар судових засідань ОСОБА_1

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в місті Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Органу опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Корецької районної державної адміністрації,про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить розірвати шлюб, який 12 травня 2012 року зареєстрований Острозьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 37. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 122567 від 30 листопада 2016 року.

В позовній заяві просить шлюб з відповідачем розірвати, оскільки такий має лише формальний характер, адже між позивачем та відповідачем втрачено почуття любові та поваги, що в кінцевому рахунку призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Неповнолітнього сина просить залишити проживати з ним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Обґрунтовуючи свої вимоги, вказував, що після частих від'їздів матері за кордон син проживає разом із батьком, він належним чином виконує свої батьківські обов'язки, має самостійний дохід, належні умови для проживання дитини, піклується про його фізичне та духовне виховання, виховує сина в атмосфері турботи та любові.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Подала нотаріально засвідчену заяву про розгляд справи без її участі. В заяві просить неповнолітнього сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з батьком, ОСОБА_4.

Представник третьої особи в судовому засіданні надав суду висновок про доцільність залишення дитини після розірвання шлюбу з його батьком, ОСОБА_4.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно свідоцтва серії І-ГЮ №122567 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 12 травня 2012 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований Острозьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 37.

Під час шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 21 травня 2013 року народився син, ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №190321 від 31.05.2013 року.

Згідно висновку №01-17/2793/18 від 17.07.2018 року, Корецька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання, дитини, ОСОБА_5, 21.05.2013 рок ународження разом з батьком, ОСОБА_4.

Відповідно до положеньст.161СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Стаття 8 Конвенції включає як право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, так і обов'язок національних органів влади вживати такі заходи. Зазначене застосовується не лише у справах, пов'язаних із обов'язковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сім'ї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року та у справі «Фуска проти Румунії» від 13 липня 2010 року).

Крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов'язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов'язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Йохансен проти Норвегії» від 7 серпня 1996 року).

Також, презумпція на користь матері в справах щодо дітей, не підтверджується на рівні ООН, що випливає з Декларації або прецедентної практики Європейського суду з прав людини, а також не відповідає позиції Ради Європи та більшості держав - членів Ради Європи.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Разом з тим принцип «найкращих інтересів дитини», що випливає також і з Декларації, є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Зважаючи на наведене, беручи до уваги заяву відповідачки, суд вважає, що проживання сина з батьком відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Відповідно дост.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно дост.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

За ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Зважаючи на те, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 76-82, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.104,105,112,114 Сімейного Кодексу України суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Шлюб, укладений 20 травня 2012 року, між ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: 34700, АДРЕСА_1) та ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: 34700, вул.Володимирська. 15, к. 49, м. Корець, Рівненська область), який зареєстрований Острозьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 37 - розірвати.

Неповнолітню дитину, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити проживати з батьком, ОСОБА_4.

Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Рівненської області через Корецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Опришко П.З.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20 липня 2018 року