Справа № 2/331/739/18
№ 331/2348/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2018 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненко М.В.

за участю секретарі Мироненко О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач уклав шлюб з відповідачкою 28.09.2002 p., який було зареєстровано Владівською сільською радою Чернігівського району Запорізької області, актовий запис № 05, який було розірвано рішенням суду від 19.12,2003 p., та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 04.07.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23.09.2003 р. У свідоцтві про народженні батьком записано позивача.

Під час знаходження у шлюбі відповідачка порушила подружню вірність, про що позивач дізнався, заставши її саме за фактом зради у квітні 2003 p., коли вона знаходилась на шостому місяці вагітності. У зв'язку з цим, відповідачка написала позовну заяву про розірвання шлюбу. З огляду на народження дитини 04.09.2003 року і не бажання позивача розривати шлюб з огляду на прощення зради, Чернігівським районним судом Запорізької області було надано строк для примирення, під час якого позивач дізнався, що відповідачка продовжує порушувати подружню вірність. Після цього він твердо вирішив розірвати шлюб.

Під час останнього судового засідання яке відбулося 19.12.2003 року при розірванні шлюбу після оголошення судом рішення відповідачка повідомила позивача в присутності працівників суду, що дитина, ОСОБА_3, не має жодного відношення до позивача і її батьком є інший чоловік. Також відповідачка пообіцяла, що владнає цю ситуацію самостійно, і ніяких претензій до позивача не матиме. Отже, виходячи з її обіцянки, позивач не вчиняв жодних дій щодо оспорювання батьківства, а також у весь період часу з цього моменту і до 2018 р. позивач не спілкувався з дитиною, не брав участі у її житті.

У 2018 р. позивачеві подзвонила його мати, ОСОБА_4, повідомила, що його шукає представник третьої особи, Органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області з приводу дитини, ОСОБА_3. Поспілкувавшись з представником третьої особи, позивач дізнався, що відповідачка зовсім не займається вихованням дитини, не піклується про її долю, а, отже, третя особа хоче допомогти і вирішити цю ситуацію.

Позивач надав пояснення представнику третьої особи про те, що він не є батьком дитини, і не може нічого зробити, і при цьому дізнався, що відповідачкою не було здійснено жодних заходив для вирішення питання про виключення відомостей про позивача як батька дитини. Після цього позивач попередив представника третьої особи, що має намір подавати позовну заяву про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Після вищезазначеного спілкування позивач вирішив знайти відповідачку і нагадати їй про її обіцянку. Він дзвонив усім її родичам та знайомим, але жоден з них не змін надати відомостей ні про її місцезнаходження, ні навіть контактів.

У десятих числах лютого 2018 р. на телефон позивача поступив дзвінок від відповідачки і вона повідомила про те, що знаходиться у Запорізькому слідчому ізоляторі. Під час розмови позивач повідомив про свій намір подавати позов, і відповідачка сказала, що нехай подає, і цей позов вона визнає. Отже, відбулося намагання врегулювати спір у досудовому порядку, але дальше слів воно не пішло. Саме зважаючи на вищевикладене позивач і вирішив подати позовну заяву про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 та 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Заходи забезпечення позову та доказів не здійснювалися.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд виключити відомості про позивача як батька з актового запису про народження ОСОБА_3 № 13 від 23.09.2003 p., складеного Виконавчим комітетом Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердила обставини, викладені у позові.

Третя особа орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області надіслала суду письмову заяв про слухання справи у відсутність представника органу опіки та піклування. Зазначено, що проти позовних вимог третя особа не заперечує.

Згідно зі ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченим та оголошеними в судовому засіданні: свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 від 28.09.2002 р.; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 04.07.2006 р.; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23.09.2003 р.; рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області у справі № 2-429/2003 від 19.12.2003 р.

Згідно зі ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до статті 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини.

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Згідно п. 11 ППВСУ № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного ко-дексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 p., оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1,2 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вказує ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов"язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Оцінюючи надані позивачем належні та допустимі докази, визнання позову відповідачем ОСОБА_2, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 121, 122, 126, 127, 136 СК України, ст. ст. 3, 4, 11-13, 19, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини - задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1, як батька з актового запису про народження ОСОБА_3 № 13 від 23.09.2003 p., складеного Виконавчим комітетом Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: М.В. Антоненко