Справа № 569/7911/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на утримання дітей. В обгрунтування позовних вимог вказує, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 13 вересня 2003 року року. Від шлюбу мають малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з нею. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, в сімї відсутнє взаєморозуміння, позивач просить суд розірвати шлюб та стягувати аліменти з відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що з відповідачем спільно не проживають з лютого 2018 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, згоден на розірвання шлюбу, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 у розмірі по 900 грн. щомісячно на кожну дитину, а на утримання ОСОБА_5 просив призначити аліменти у меншому розмірі, ніж просить позивач, оскільки він офіційно не працевлаштований, не має постійних заробітків.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітніх дітей приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2003 року, від якого, згідно поданих свідоцтв про народження, мають малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вжив заходів щодо примирення подружжя. Наданий судом термін для примирення позитивних результатів не дав, сторони не примирились.

В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків з лютого 2018 року і бажають розлучитися.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 161 СК України місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою її батьків, а у випадку недосягнення такої згоди може бути визначене у судовому порядку. Батьками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дітей з матір»ю.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XIV) прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст. 7 «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць:

дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень;

для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень;

Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів існування обставин, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, та є підставою для призначення аліментів у розмірі меншому, ніж того просить позивач. Вказаний позивачем розмір аліментів відповідає вимогам законодавства з врахуванням обов»язку обох батьків щодо утримання дітей.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 111,112, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 82, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, зареєстрований 13 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 1297.

Після розірвання шлюбу малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити на проживання з матір»ю ОСОБА_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, 23.02.2014 року у розмірі 900 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який підлягає індексації відповідно до закону, на кожну дитину починаючи з 26 квітня 2018 року до повноліття дітей.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, 33022, АДРЕСА_1, НОМЕР_1 від 21.11.2003 року.

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя -