ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1456/18 Справа № 199/5954/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Моторне (транспортне) бюро України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих злочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Моторне (транспортне) бюро України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих злочином.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 07 червня 2015 року близько о 18.00 годині сталася ДТП за його участю та за участю водія ОСОБА_1, у результаті якої позивачу, як водію, який рухався на мотоциклі «Kawasaki», були спричинені численні тілесні ушкодження.

Вироком від 03.03.2016 року Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, який залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки 6 місяців з позбавленням права керування транспортним засобом на 2 роки.

Позивач зазначив, що за час знаходження на стаціонарному лікуванні йому було зроблено декілька хірургічних операцій вартістю більше 200 000,00 грн., згідно з фіскальними чеками та накладних на лікування було витрачено 79 067, 15 гривень. З 15.09.2015 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності по опорно-руховому апарату.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано окрім матеріальної шкоди ще й моральну шкоду.

На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування шкоди, завданої пошкодженням здоров'я в сумі 79 067,15 грн. та компенсацію моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальних збитків 79067,15 гривень та у відшкодування моральної шкоди 200 000 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 2790 гривень 67 копійок судового збору на користь держави.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 червня 2015 року близько 18:00 години водій ОСОБА_1, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, належить ОСОБА_3, рухався по АДРЕСА_1.

Під час руху, наблизившись до перехрестя вул.Моріса Тереза з вул.Полтавський шлях у м. Дніпропетровську, водій автомобіля «Mitsubisi ASX», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_1 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров'я громадян, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, будучи спроможнім виявити зліва на мотоциклі «Kawasaki», реєстраційний номер НОМЕР_4, водія ОСОБА_2, що наближався до нього по проїжджій частині вулиці Полтавський Шлях у м. Дніпропетровську, виїхав на смугу руху позивача, внаслідок чого відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу, як водію, який рухався на мотоциклі «Kawasaki», реєстраційний номер НОМЕР_4, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми голови та кінцівок, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, травматичного розриву правої барабанної перетинки; закритого перелому основи 1-ї п'ясної кістки правої кисті зі зміщенням уламків та відкритого перелому нігтьового фаланги 1-го пальця правої кисті; розрив лонного сполучення кісток тазу; закритого перелому верхньої та середньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням уламків; закритого перелому нижньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків та явищами посттравматичної неврології лівого малогомілкового нерву, відкритих багато уламкових переломів правої малогомілкової кістки та великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням уламків з пошкодженням малогомілкової артерії та м'язових волокон правої гомілки, забійно-рваних ран в середній третині правої гомілки та у верхній третині правої гомілки по передньої внутрішній поверхні; саден на лівій кисті, на внутрішній поверхні лівої гомілки та лівому гомілковостопного суглобу, що підтверджується випискою з епікризу з історії хвороби №5848, випискою із амбулаторної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 0656615 (а.с. 12, 13).

Вироком від 03.03.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки 6 місяців з позбавленням права керування транспортним засобом на 2 роки (а.с.8-11).

З 15.09.2015 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності по опорно-руховому апарату, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, серії 12ААА №413280 (а.с.14).

Під час знаходження на стаціонарному лікуванні позивачу було зроблено декілька хірургічних операцій, згідно фіскальних чеків та накладних на лікування ним було витрачено 79 067,15 гривень (а.с. 17-47, 95-98).

Як встановлено вироком суду, відповідно до висновку судово-медичної експертизи 33022е від 30.06.2015 року, за своїм характером виявлені у ОСОБА_2 тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3 «м» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995 року №6.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_1 є заподіювачем шкоди ОСОБА_2, який отримав зазначені тілесні ушкодження та витратив вказану суму на лікування.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди та стягуючи на його користь з відповідача 200 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана окрім матеріальної ще і моральна шкода, оскільки він, виходячи із обсягу отриманих травм, їх наслідків та тривалості лікування, зазнав значного фізичного та душевного болю. Через сильний психоневрологічний стрес перебуває на обліку та під постійним наглядом лікаря невролога. Після отриманих тілесних ушкоджень був змушений заново вчитися ходити, оскільки через вживлений у ноги постійний епіневральний стимулятор він не може жити повноцінним життям, вільно рухатися, займатися спортом, підніматися по сходах, здійснювати будь-які навантаження, підніматися з ліжка без сторонньої допомоги. Окрім цього, позивач вказував на порушення звичайного способу його життя, можливість працювати та забезпечувати свою сім'ю, займатися спортом, оздоровлювати свого неповнолітнього сина під час літніх канікул, бо змушений постійно займатися відновленням свого здоров'я та проходити тривалий курс реабілітації.

Правильно дійшовши висновку щодо виникнення обов'язку у відповідача відшкодувати завдану моральну шкоду, суд помилково визначився з розміром стягнутої суми.

Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2016 року вбачається, що в діях позивача наявне порушення п.12.4 ПДД під час його руху безпосередньо перед зіткненням транспортних засобів щодо перевищення швидкості руху.

Вирішуючи спір, суд зазначені вимоги закону та характер виниклих між сторонами правовідносин, їх тривалість, наслідки у повній мірі не врахував, а тому, враховуючи принципи розумності та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити, зменшивши стягнуту суму у рахунок відшкодування моральної шкоди з 200 000,00 грн. до 100 000,00 грн.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Судом першої інстанції у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене, рішення суду необхідно змінити, зменшивши стягнуту суму у рахунок відшкодування моральної шкоди з 200 000,00 грн. до 100 000,00 грн.

Також, відповідно, підлягає зміні рішення суду в частині стягнутої суми судового збору шляхом зменшення суми стягнутого судового збору з відповідача на користь держави з 2790,67 грн. до 1790,67 грн.

В решті рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та підлягає залишенню без змін.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2018 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а тому колегія суддів вважає за необхідне, з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду першої інстанції, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2 686,01 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2017 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму у рахунок відшкодування моральної шкоди з 200 000,00 грн. до 100 000,00 грн., а також зменшивши суму стягнутого судового збору з ОСОБА_1 на користь держави з 2790,67 грн. до 1790,67 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 686,01 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко