Справа № 647/2798/18
№ провадження 2-о/647/92/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2018 року Бериславський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді - В.С.Миргород

при секретарі І.В.Татаровській

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу №647/2798/18 за заявою ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області,

за участі представників сторін :

від заявника представник за договором адвокат ОСОБА_2

від заінтересованої особи: представник не прибув, наддав заяву про розгляд справи за його відсутності, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_2 звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області.

Заявлені вимоги заявник обґрунтовує наступним:

Згідно свідоцтва про народження серії VI-УР № 954027, що видане виконавчим комітетом Ніжинської міської ради депутатів трудящих Чернігівської області 29 грудня 1961 року, ОСОБА_1 народився 04 грудня 1961 року в смт. Вертіївка, Ніжинського району, Чернігівської області, Україна.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області за № 33 заявник проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1967 року. Мав паспорт громадяна колишнього СРСР, який втратив, а паспорт громадянина України своєчасно не отримав.

Після звернення до Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області із заявою щодо видачі паспорта замість утраченого, йому було відмовлено в звязку з тим, що не було встановлено факт проживання гр. ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року та рекомендовано звернутися до суду для встановлення даного факту.

На сьогоднішній день, для отримання паспорта громадянина України заявнику необхідно встановити факт проживання на території України, а тому він звернувся до суду з відповідною заявою.

Не погоджуючись з заявленими вимогами представником УДМС України в Херсонській області за довіреністю ОСОБА_3 до суду було направлено заперечення, яке обґрунтовує наступним: УДМС проведеною перевіркою встановлено, що довідка видана виконкомом Новарайської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 12.01.2011 року № 33 викликає сумніви щодо її законності і вважають її такою, що видана з порушенням правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС, ОСОБА_1 на території Херсонської області зареєстрованим чи знятим з реєстрації не значиться.

Крім того, зазначають, що довідка № 69 від 10.11.2010 року була видана в 2010 році, строк дії якої зазначено 6 місяців, а тому на даний час є недійсною та наголошують на тому, що зі змісту дозволу на пересування вбачається, що станом на 2009 рік заявник є громадянином ОСОБА_4 Федерації та звернувся до Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області із заявою про втрату паспортного документа.

З отриманих від Бериславського підрозділу матеріалів вбачається, що в 1982 році заявник був документований паспортом громадянина колишнього СРСР , проте у 1986 році вказаний паспорт був замінений на інший, виданий Сословоборським ОВС В Ленінградській області, а тому вважають, що він і на теперішній час є громадянином РФ.

Також представником було зазначено, що з матеріалів справи не вбачається, що заявник звертався до територіальних підрозділів УДМС із заявою про встановлення належності до громадянства України, як того вимагає законодавство, а тільки звертався до іншого органу владних повноважень ВГІРФО УМВС України в Херсонській області з питань втрати паспортного документа.

Відповідно до пункту 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» від 27 березня 2001 року № 215/2001 (з наступними змінами) (далі Порядок № 215/2001), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Із заявою про встановлення належності до громадянства України заявник не звертався, а звернувся одразу до суду, чим порушив процедуру визначену порядком № 215/2001, вважають, що досудовий порядок урегулювання спору заявником порушено.

Вважають, що заявлені вимоги не підтверджені належними доказами, а тому огляду на вище зазначене, просили заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

03.11.2018 року на адресу суду від представника заявника надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, згідно якого просила при прийнятті рішення приєднати до матеріалів справи копію довідки Генерального консульства ОСОБА_4 федерації в Одесі, згідно якої станом на 06.02.1992 року на території ОСОБА_4 Федерації належність ОСОБА_1 до громадянства ОСОБА_5 не підтверджена, копію заяви для реєстрації за місцем проживання, копію квитанції про сплату за послуги ОВИР. Копія клопотання з додатками були направлені на адресу заінтересованої особи.

28.11.2018 року на адресу суду від УДМС України в Херсонській області надійшло заперечення по справі, в якому представник наголошує, що проведеною перевіркою встановлено, що довідка виконкому Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області від 12.01.2011 № 33, що нібито Заявник дійсно проживає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1967 року, не відповідає зразку, що передбачений чинним законодавством України, чим викликає сумніви щодо її законності (документально не підтверджена належними доказами). За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС, ОСОБА_1 на території Херсонської області зареєстрованим чи знятим з реєстрації, не значиться. Зі змісту дозволу на пересування вбачається, що станом на 2009 рік Заявник є громадянином ОСОБА_4 Федерації та звернувся до Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області із заявою про втрату паспортного документа.

Також, з матеріалів справи не вбачається, що Заявник звертався до територіальних підрозділів УДМС із заявою про встановлення належності до громадянства України, як того вимагає законодавство, а тільки звертався до іншого органу владних повноважень ВГІРФО УМВС України в Херсонській області з питань втрати паспортного документа. З отриманих від Бериславського підрозділу матеріалів вбачається, що в 1982 році Заявник був документований паспортом громадянина колишнього СРСР серії ІV-КГ № 675403, проте в 1986 році вказаний паспортний був замінний на інший, виданий Сословоборським ОВС в Ленінградській області. За таких обставин, вважають, що заявник і на теперішній час є громадянином РФ. З копії наданої до суду заяви про видачу паспорта(Ф-1) (не зрозуміло, взагалі, де і як чином отримав Ф-1 ОСОБА_1, адже документ містить персональні дані і зберігається постійно в органах міграційної служби) випливає, що сама заява викликає сумніви щодо її законності, адже графи не заповнені належним чином, відсутні підписи посадових осіб на той час ВГІРФО УМВС, відсутня фотокартка, і взагалі, заява не відповідає положенням Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої наказом МВС № 316 від 17.08.1994, що був дійсний станом на 2005 рік.

Відповідно до пункту 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» від 27 березня 2001 року № 215/2001 (з наступними змінами) (далі Порядок № 215/2001), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до пункту 8 Порядок № 215/2001 встановлення належності до громадянства України та п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає відповідні документи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Зазначили, що у заявника відсутні будь-які документи на право законного перебування та проживання на території України, у тому числі відсутній документ, який посвідчує особу паспорт.

До територіальних підрозділів УДМС ОСОБА_1 із заявою про встановлення належності до громадянства України не звертався, а звернувся одразу до суду, чим порушив процедуру, що визначена Порядком № 215/2001.

При вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суду, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991, необхідно встановити той факт, що заявник звертався до компетентних органів для вирішення свого питання в поза судовому порядку. Вважають, що ОСОБА_1 до суду повинен надати докази вжиття всіх заходів щодо досудового врегулювання, що передбачені законодавством, і що його питання можливо вирішити тільки в судовому порядку. Проте цих доказів надано не було.

Надана разом з клопотанням заява для реєстрації за місцем проживання не містить ані дати, ані підписів, і взагалі не відноситься до справи і до періоду спірних правовідносин, а постанова КМУ від 16.01.2003 № 35 втратила чинність. Юридичних наслідків для заявника вона не викликає, жодних фактів не підтверджує.

Лист ГК РФ у м. Одесі від 18.11.2009 № 183овх є інформаційним листом, з того часу минуло 9 років; він не надає змогу підтвердити чи спростувати факт набуття чи втрати російського громадянства ОСОБА_1, натомість довідка встановленого зразка про відсутність іноземного громадянства саме до органів міграційної служби не надавалась.

Враховуючи вищевикладені факти та аналіз наданих доказів, УДМС вважає, що у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки ним не було надано жодних доказів, які дійсно б підтверджували такий факт; порушено процедуру встановлення належності до громадянства України, що визначена

Порядком № 215/2001, а також взагалі невідомо на яких законних підставах він перебуває на території України, і які необхідні дії вживає з метою своєї легалізації. Надані документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон повязує набуття ним громадянства України та не є безспірними доказами підтвердження факту постійного (безвиїзного) проживання заявника на законних підставах на території України у визначений ним час, зокрема і на момент проголошення Незалежності України.

Зважаючи на вище наведене, просили суд відмовити у задоволенні заявлених вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.10.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву та наполягав на її задоволенні, суду пояснив, що постійно проживає в с. Новорайськ, крім служби в армії ( з 1982 року), яку проходив в м.Ленінграді, де в нього вкрали паспорт. За відновлення паспорту звертається багато років до різних інстанцій, але постійно виникають якісь перешкоди. Пояснив, що навчався у Новорайській школі, жив і працював у селі, в радгоспі та у подальшому у інших фермерів без оформлення трудових відносин, територію України не залишав. Просив заяву задовольнити.

Представник заявника наполягала на задоволенні заявлених вимог з підстав зазначених у заяві та додатково наданих доказах.

Представник заінтересованої особи до суду не зявився, в запереченнях по справі від 28.11.2018 року просили розгляд справи проводити без участі представника УДМС. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 10, суду пояснив, що не являється родичем ОСОБА_1, знає його з 1969 року, товаришуюить, ходили в одну школу, ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 та працював постійно в радгоспі на тракторі, територію України не залишав, крім служби в армії.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, б. 27 суду пояснив, що не є родичем заявника, ходили з ОСОБА_1 в одну школу - є його однокласником, товаришують з дитинства. Весь час, крім служби в арміїї, ОСОБА_1 проживав і працював на території с.Новорайськ, територію України не залишав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, б. 46, суду пояснив, що проживає в селі Новорайськ з дитинства. ОСОБА_1 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_6, за часів СРСР працював у радгоспі на тракторі, територію України не залишав, окрім служби в армії, після якої повернувся в с.Новорайськ. Коли радгосп розпався, ОСОБА_1 продовжував працювати у фермерів трактористом.

У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

Відносно надання суду будь-яких інших доказів від сторін, у тому числі і клопотань про призначення експертизи клопотань від сторін не надходило.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Заслухавши учасників розгляду цивільної справи, свідків, дослідивши надані суду матеріали, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ст. 315 ЦПК України судом встановлюються факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ред.2004 р.) України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК ( ред..2004 р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України від 18 січня 2001 р. "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1,2,ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання станом на 24.08.1991 року на території України, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» та який має юридичне значення.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України» (далі по тексту Закон), Указом Президента України від 27 березня 2001 р. № 215/2001 Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі по тексту Порядок).

Відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" та Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

З огляду на ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991.

За приписом підпункту «а» п. 7 Порядку - встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" , або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_7, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії VI-УР № 954027, що видане Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради депутатів трудящих Чернігівської області від 29 грудня 1961 року, ОСОБА_1 народився 04 грудня 1961 року в смт. Вертіївка, Ніжинського району, Чернігівської області, Україна (а.с.10).

Згідно довідки Виконавчого комітету Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області за № 33 від 12.01.2011 року, ОСОБА_1 дійсно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1967 року (а.с. 11). Що стосується тверджень представника УДМС про те, що довідка від 12.01.2011 року за № 33, відповідно до якої заявник проживав та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_8 з 1967 року, не відповідає зразку, що передбачений чинним законодавством України, підписана секретарем та інспектором сільської ради, містить орфографічні помилки, чим викликає сумніви щодо її автентичності, суд зазначає, що Правила реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 затверджені у 2016 році, а тому висновки стосовно законності довідки виданої в 2011 році є безпідставним та такими, що не грунтуються на законі, наявність орфографічних помилок не впливає на зміст та законність довідки.

Заявник звертався до Управління ДМС України в Херсонській області з питань оформлення паспорту громадянина України замість втраченого та йому було роз»яснено порядок звернення з такою заявою (а.с.12).

З довідки № 3341 від 07 серпня 2018 року виданої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_10, Україна, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, вбачається, що заявник 11.03.2005 року звертався до Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області із заявою щодо видачі паспорта громадянина колишнього СРСР. В звязку з тим, що не було встановлено проживання ОСОБА_1 на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року рекомендовано звернутися до суду для встановлення даного факту (а.с. 13).

З копії заяви про видачу паспорта Форми № 1, зареєстрованої 11.03.2005 року а/пр.020294, вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_12, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_10, раніше в іноземному громадянстві не перебував, просив видати паспорт у звязку з його втратою, підпис ОСОБА_1 засвідчено підписом спеціаліста, який прийняв дану заяву (а.с. 14).

Із заяви для реєстрації за місцем проживання, поданої ОСОБА_1 до Бериславського РВ УМВС (а.с.41) та квитанції від 23.02.2006 року про сплату послуг ОВИР у розмірі 7,21 грн. на рахунок УМВД в Херсонській області (а.с. 42), вбачається, що останній звертався до Бериславського РВ УМВС з питання реєстрації за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, б. 43 у будинку матері ОСОБА_9 з її дозволу, про що свідчить її власноручний підпис, яку було прийнято інспектором ВОС Новорайської сільської ради, що підтверджено підписом інспектора і печаткою сільської ради (а.с.41 зворотній бік).

З листа Генерального консульства ОСОБА_4 Федерації в Одесі від 18.11.2009 року вих. № 183овх вбачається, що в ході проведеної перевірки не встановлено належності ОСОБА_1В до громадянства ОСОБА_5. Згідно відомостей УФМС ОСОБА_5 по місту Санкт-Петербургу та Ленінградської області зареєстрованим станом на 06.02.1992 року на території ОСОБА_4 Федерації він не значиться. В звязку з цим він може особисто звернутися в Генеральне Консульство ОСОБА_5 в Одесі для оформлення довідки про неможливість визначити його приналежність до громадянства ОСОБА_4 федерації. (а.с.40).

Стосовно питання реєстрації та зняття з реєстрації на території України, яке було порушено представником УДМС у запереченнях, то зазначене не є компетенцією заявника, а належить до повноважень сільської ради. Щодо реєстрації заявника на території РФ, то відповідно листа Генерального консульства РФ в Одесі від 18 листопада 2009 року, станом на 06 лютого 1992 року на території РФ заявник зареєстрованим не значиться (а.с 40).

З дозволу на переміщення від 12.06.2009 року № 40/7061 вбачається, що громадянину ОСОБА_5 ОСОБА_1, який звернувся з заявою до Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області про втрату паспорту громадянина СРСР, в ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 являється громадянином ОСОБА_5. Дозвіл надано для звернення в консульство РФ в Україні в м.Одеса для документування національним паспортом. (а.с. 15). Дану довідку суд оцінює критично, окільки доказів того, що заявник є або був громадянином ОСОБА_5 сторонами не надано суду та спростовується даний факт довідкою № 69 від 10.11.2010 року наданої Генеральним консульством ОСОБА_5 в м.Одеса заявнику у якій зазначено, що не встановлено належності ОСОБА_1, який народився 04.12.1961 року в с. Вертіївка, Ніжинського району, Чернігівської області, до громадянства ОСОБА_4 Федерації. (а.с. 16).

Пунктом першим постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Також Суд вказав на те, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі № 363/214/17-ц).

Встановлення факту проживання на території Украни станом на 24.08.1991 року необхідно заявнику для подальшої реалізації його права на отримання паспорту громадянина України .

Відповідно до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12 не належить до громадянства іншої держави, народився та постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268, 293-294, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_13 на території України, станом на 24 серпня 1991 року.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Заявник ОСОБА_1, Херсонська область, Бериславський район, с. Новорайськ, вул. Мічуріна, б. 43.

Представник заявника адвокат ОСОБА_2, Херсонська область, Бериславський район, смт. Козацьке, вул. Першотравнева, б. 88.

Заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, яке знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, б. 168 ,

Повне рішення складено 07.12.2018 року.

Суддя В. С. Миргород