Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 419/1933/15-ц

провадження № 61-3495 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоайдарівського районного суду Луганської області від 13 вересня 2017 року у складі судді Іванової О. М. та ухвалу апеляційного суду Луганської області від

29 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Луганської В. М.,

Коновалової В. А., Донської І. О.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (далі - ТОВ

«Епіцентр К») про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 20 квітня 2012 року він був прийнятий на посаду охоронця служби безпеки ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету № 2 у м. Луганську. Після початку бойових дій на території м. Луганська та проведення антитериростичної операції керівництво і основний персонал

ТОВ «Епіцентр К» гіпермаректу № 2 у м. Луганську припинили роботу, на підприємстві залишились лише працівники служби безпеки гіпермаркету.

15 серпня 2014 року внаслідок обстрілу гіпермаркет № 2 у м. Луганську був повністю зруйнований, у зв'язку із чим він звертався до начальника служби охорони для надання відпустки на час обстрілів, право на яку він мав згідно з графіком відпусток, однак отримав відмову.

28 серпня 2014 року від начальника служби безпеки він отримав довідку про те, що його документи та майно згоріло.

У вересні 2014 року бойовики захопили ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркет № 2 у

м. Луганську. Покинути м. Луганськ він зміг у кінці листопада 2014 року, та повернувся до місця свого проживання в смт Новоайдар.

Відновивши свої документи, він дізнався, що переважна більшість персоналу ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету № 2 у м. Луганську перевелася та працює в ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету № 3 у м. Харкові.

Начальник відділу кадрів засобами телефонного зв'язку повідомив, що його було звільнено з роботи за власним бажанням. Однак, довідку про роботу та заробітну плату на його прохання товариство не видало.

З інформаційної довідки з Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України від 24 вересня 2015 року він дізнався, що

24 вересня 2014 року його було звільнено з роботи у ТОВ «Епіцентр К».

Ураховуючи, те, що він не писав заяви про звільнення за власним бажанням, не був ознайомлений з наказом про звільнення, вважав, що його звільнення відбулось з порушенням вимог трудового законодавства та його прав. Крім того, такими протиправними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду.

Посилаючись на наведене та з урахування уточнень позовних вимог, просив суд визнати причини пропуску строку позовної давності поважними та поновити його, визнати незаконним його звільнення з посади охоронника служби безпеки ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету № 2 у м. Луганську, скасувати наказ про звільнення та поновити його на роботі, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день ухвалення судом рішення, та на відшкодування моральної шкоди -

69 575, 56 грн.

Рішенням Новоайдарівського районного суду Луганської області від

13 вересня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що трудові права

ОСОБА_1 не порушені, оскільки він не звільнений з роботи, після закінчення обстрілу ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету № 2 у м. Луганську він продовжив роботу в зазначеному гіпермаркеті та отримував заробітну плату, припинив виходити на роботу у серпні 2014 року після пошкодження будівлі гіпермаркету.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 29 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Новоайдарівського районного суду Луганської області від 13 вересня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про те, що трудові відносини позивача з відповідачем не припинялися є законним та обгрунтованим.

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Новоайдарівського районного суду Луганської області від 13 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 29 листопада 2017 року, прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що його було звільнено з роботи

24 вересня 2014 року, про що міститься запис у трудовій книжці, яка була йому видана, жодних пропозицій про переведення йому не надходило, заробітну плату він не отримував, не направляв відповідач йому і довідку про доходи. Трудові відносини між ним та відповідачем фактично припинені, оскільки гіпермаркет знищений, а подані відповідачем уточнені відомості до органів Пенсійного фонду не спростовують факт його незаконного звільнення саме 24 вересня 2014 року. При цьому нараховані відповідачем кошти є компенсацією за дні невикористаної щорічної відпуски.

У березні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому ТОВ «Епіцентр К» зазначало, що відповідач продовжував роботу у гіпермаркеті № 2 у м. Луганську разом із іншими охоронцями, які з серпня

2014 року по березень 2015 року здійснювали охорону майна ТОВ

«Епіцентр К». З серпня 2014 року, після пошкодження будівлі гіпермаркету, ОСОБА_1 перестав виходити на роботу, заяву про його переведення не подавав. Ураховуючи, що відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 липня 2017 року № 7302/3/14-14/13 «Про збереження місця роботи працівників, які переміщуються з районів проведення антитерористичної операції або залишаються у таких районах», позивач не міг бути звільнений з роботи у зв'язку з прогулом, він продовжує обіймати посаду охоронника, хоча фактично на роботу не виходить. Жодних звернень ОСОБА_1 до відділу кадрів товариства не було, при цьому на його запит направлено поштовим зв'язком довідку про його місце роботи. Надані відомості до органів Пенсійного фонду України про звільнення позивача у вересні 2014 року були помилковими та виправлені після їх виявлення шляхом подання уточнюючого звіту. ОСОБА_1 повідомлено про те, що він не звільнений та запропоновано здійснити оформлення документів щодо його переведення. Трудова книжка позивача відсутня у ТОВ «Епіцентр К» у зв'язку з її знищенням під час обстрілу. При цьому запис у наданій позивачем копії трудової книжки здійснений не уповноваженою особою та скріплений підробленою печаткою.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі та відзиві доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 23 Загальної декларації прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Відповідно до положень статті 43 КонституціїУкраїни кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідно до наказу ТОВ «Епіцентр К» від 20 квітня 2012 року № 88-п ОСОБА_1 був прийнятий на посаду охоронника служби безпеки ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету

м. Луганськ № 2.

Внаслідок захоплення бойовиками м. Луганська, ТОВ «Епіцентр К» з липня 2014 року з метою забезпечення умов правці працівникам гіпермаркетів вирішувало питання про їх переведення до інших гіпермаркетів ТОВ «Епіцентр К».

ОСОБА_1 разом із іншими охоронцями служби безпеки ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету № 2 у м. Луганську продовжували працювати у зазначеному гіпермаркеті для забезпечення охорони його майна.

Судами установлено, що з серпня 2014 року, після пошкодження будівельно-господарського гіпермаркету № 2 ТОВ «Епіцентр К» у м. Луганську, позивач перестав виходити на роботу.

Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України ОСОБА_1 звільнений з роботи 24 вересня 2014 року.

Зазначене підтверджується також наданою позивачем нотаріально посвідченою копією трудової книжки, згідно даних якої він був звільнений

24 вересня 2014 року за власним бажанням за пунктом 1 частини першої статті 38 КЗпП України (наказ від 24 вересня 2014 року № 163 к-тр). Запис здійснений заступником начальника служби безпеки гіпермаркета № 2 ТОВ «Епіцентр К» у м. Луганську ОСОБА_4 з проставленням відтиску круглої печатки ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету № 2 м. Луганська «Служба персоналу».

Відповідно до повідомлення Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва від 26 лютого 2016 року № 3261/05 у звіті про суми нарахованої зарплати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вересень 2014 року була подана інформація про припинення трудових відносин з ОСОБА_1 з 24 вересня 2014 року на підставі статті 38 КЗпП України. Однак, 23 листопада 2015 року ТОВ «Епіцентр К» направлено «скасовуючий» звіт, яким інформацію про припинення трудових відносин з ОСОБА_1 на підставі статті 38 КЗпП України з 24 вересня 2014 року, скасовано. Станом на 26 лютого 2016 року в Державному реєстрі застрахованих осіб інформація про припинення трудових відносин між ТОВ «Епіцентр К» та

ОСОБА_1 відсутня.

Відповідно до статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Трудові правовідносини - це врегульовані нормами трудового права суспільні відносини, що виникають у результаті укладення трудового договору, зміст яких полягає у сукупності суб'єктивних прав і обов'язків з виконання працівником за винагороду роботи за певною професією, спеціальністю, кваліфікацією, посадою з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку та зі створенням належних умов для її виконання й оплати праці роботодавцем.

Основними ознаками наявності між сторонами трудових відносин є: укладення між сторонами трудового договору, особисте виконання працівником роботи відповідно до умов укладеного договору, підпорядкування працівника правилам внутрішнього трудового розпорядку, створення роботодавцем належних умов праці та її відповідна оплата.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Підстави для припинення трудового договору передбачені статтею 36 КЗпП України, серед яких встановлено можливість розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 КЗпП України) та у зв'язку з відмовою працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили із того, що трудові відносини між сторонами не припинилися, оскільки в Держаному реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про припинення трудових відносин між ТОВ «Епіцентр К» та ОСОБА_1

Водночас, судами не було встановлено чи наявні між сторонами фактичні трудові відносини, зокрема чи виконує ОСОБА_1 покладену на нього умовами трудового договору роботу, чи підпорядковується правилам трудового розпорядку, чи забезпечено йому належні умови праці та чи отримує він винагороду за здійснену роботу.

Судами не надано правову оцінку доводам відповідача щодо продовження роботи ОСОБА_1 у гіпермаркеті № 2 ТОВ «Епіцентр К» у м. Луганську, ураховуючи, що сторонами визнано той факт, що приміщення зазначеного гіпермаркету було зруйновано у серпні 2014 року, а також не перевірено чи пропонувалась позивачу за таких обставин інша робота, або переведення його на роботу в іншу місцевість, яка конкретно, та чим це підтверджується.

При цьому необгрунтованими є доводи судів щодо неналежності як доказу копії трудової книжки ОСОБА_1 з відміткою про його звільнення

24 вересня 2014 року, здійсненою начальником служби безпеки гіпермаркета № 2 ТОВ «Епіцентр К» у м. Луганську ОСОБА_4 з проставленням відтиску круглої печатки ТОВ «Епіцентр К» гіпермаркету № 2 у м. Луганську «Служба персоналу», ураховуючи, що зазначена копія трудової книжки нотаріально посвідчена. Посилання на те, що начальник служби безпеки гіпермаркета № 2 ТОВ «Епіцентр К» у м. Луганську ОСОБА_4 не наділений правом здійснювати записи у трудових книжках є непереконливими, оскільки судами не встановлено хто мав право здійснювати такий запис у вересні 2014 року, з урахуванням того, що у гіпермаркеті № 2 ТОВ «Епіцентр К» у м. Луганську з серпня 2014 року залишились працювати лише охоронці служби безпеки. А також хто і у який спосіб здійснював їх табелювання (в тому числі позивача) з огляду на надані відповідачем роздруківки електронних таблиць - табелів робочого часу за період з серпня 2014 року по серпень 2016 року, та встановлені судом дійсні обставини - знищення гіпермаркету ТОВ «Епіцентр К» № 2 у м. Луганську внаслідок ракетного обстрілу, що фактично унеможливлює такого виду табелювання та контролю за роботою гіпермаркету, розташованого на тимчасово неконтрольованій державою Україна території.

З урахуванням наведеного, висновок судів попередніх інстанцій про відсутність порушень трудових прав ОСОБА_1, який згідно відомостей Пенсійного фонду України з вересня 2014 року по листопад

2015 року рахувався таким, що звільнений з роботи у ТОВ «Епіцентр К», щодо якого не здійснювались відповідні відрахування на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, при цьому умови його праці після внесення у листопаді 2015 року уточнюючих даних до Держаного реєстру застрахованих осіб не змінились, є передчасним.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином в силу наданих процесуальним законом повноважень, суд касаційної інстанції позбавлений права встановлювати, або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, надавати оцінку доказам, що не були предметом їх перевірки, чи робити їх переоцінку.

Не встановлення попередніми судами фактичних обставин у справі, унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції остаточного рішення.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили рішення з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що відповідно частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваних рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоайдарівського районного суду Луганської області від 13 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 29 листопада 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

С.О. Погрібний

Г. І. Усик