Справа № 349/1321/18
Провадження № 22-ц/4808/168/18
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Турів О.М.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду від 06 вересня 2018 року у складі судді Могили Р.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_4. про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач згідно рішення Рогатинського районного суду від 17 вересня 2014 року сплачує на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 по 400 грн щомісячно до досягнення ним повноліття.

Позивач, посилаючись на погіршення матеріального стану, збільшення витрат на потреби сина, значне зростання цін та недостатність стягуваних з відповідача аліментів для забезпечення належного рівня розвитку дитини, просила збільшити розмір аліментів до 2000 грн щомісячно.

Рішенням Рогатинського районного суду від 06 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2014 року.

Стягнено з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н у твердій грошовій сумі - 1100 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановлено стягувати аліментіи у зміненому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_1 посилається на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність викладених у рішенні суду висновків обставинам справи. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт зазначила, що вона з дитиною на даний час відчувають значне погіршення матеріального становища у зв»язку із підвищенням цін, значним ростом інфляції, у зв»язку з чим вважає, що наявні підстави дл задоволення її позову у повному обсязі.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Згідно із абзацом третім пункту 3 розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пунктом 8 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжували здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_1- ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_4 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на те, що не працює та не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн щомісячно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення вищезазначеним вимогам відповідає.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обовязків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача та стан його здоровя, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню з 400 грн. на 1100 грн, що буде в повній мірі відповідати вимогам закону, розумності і справедливості.

З таким висновком апеляційний суд погоджується з наступних підстав.

Встановлено, що сторони, шлюб між якими розірвано, є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якого згідно рішення Рогатинського районного суду від 17.09.2014 року з ОСОБА_4. стягуються аліменти в розмірі по 400 грн щомісячно.

Позивач пред»явила позов про збільшення розміру аліментів на утримання сина, посилаючись на збільшення витрат на його утримання, а також те, що у зв»зку з зростанням цін на продукти харчування, одяг, та інше даної суми не вистачає на належний рівень забезпечення сина.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ухвалюючи рішення про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, а тому розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню з 400 грн. на 1100 грн, що буде в повній мірі відповідати вимогам закону, розумності та справедливості, з урахуванням обставин справи та доказів наданих сторонами.

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України від 17.05.17 р № 2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З врахуванням обставин на які посилається позивач як на підставу збільшення розміру аліментів, а саме те, що визначений судом розмір аліментів у сумі 400 грн не забезпечує покриття найнеобхідніших життєвих потреб дитини та беручи до уваги що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити мінімальне належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1100 грн щомісячно, що відповідає вимогам закону, розумності і справедливості.

Посилання апелянта на те, що відповідач зобов»язаний сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суду не представлено будь-якиїх доказів на підтвердження достатності заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_4. для сплати мінімального рекомендованого розміру аліментів.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування не вставновлдено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 06 вересня 2018 року - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин О.О. Томин