Провадження № 2/369/50/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20.06.2018 року Києво-Святошинськи й районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Ковриженко М.В.,

за участю:

прокурора Буцмака А.Ю.,

представника відповідачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Національного наукового центру «Інститут землеробства» Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства» Національної академії аграрних наук України, до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Альт-Хаус», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, про поновлення строку звернення до суду, визнання недійсними наказів, рішення сільської ради, договорів оренди земельних ділянок, витребування земельних ділянок з незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року Заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Національного наукового центру «Інститут землеробства» Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства» Національної академії аграрних наук України, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Альт-Хаус», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, про поновлення строку звернення до суду, визнання недійсними наказів, рішення сільської ради, договорів оренди земельних ділянок, витребування земельних ділянок з незаконного володіння.

Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що за результатами аналізу додержання вимог земельного законодавства на території Києво-Святошинського району прокуратурою Київської області виявлено порушення вимог законодавства при розпорядженні земельними ділянками державної власності.

Наказом ОСОБА_2 управління Держземагентства у Київській області від 21.02.2014 року № КИ/:02:001/00013585 затверджено проект із землеустрою та надано ОСОБА_6 у приватну власність земельну ділянку площею 1,25 га з кадастровим номером :02:001:5090 для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району.

ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.2015 року № 7339 відчужив вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_10.

Наказом ОСОБА_2 управління Держземагентства у Київській області від 21.02.2014 року № КИ/:02:001/00013587 затверджено проект із землеустрою та надано ОСОБА_7 у приватну власність земельну ділянку площею 1,25 га з кадастровим номером :02:001:5091 для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району.

На підставі договору купівлі-продажу від 05.02.2016 № 485 ОСОБА_7 відчужив вказану земельну ділянку на користь ОСОБА_9.

Наказом ОСОБА_2 управління Держземагентства у Київській області від 21.02.2014 року № КИ/:02:001/00013586, затверджено проект із землеустрою та відведено у приватну власність ОСОБА_8 земельну ділянку площею 0,75 га з кадастровим номером :02:001:5092 для ведення особистого селянського господарства на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району.

ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2014 року № 1081 відчужив належну йому земельну ділянку на користь ОСОБА_11.

У подальшому, ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на підставі договорів купівлі-продажу від 21.07.2016 року за № 4194, № 4189, № 4184 відчужили належні їм земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:5090, :02:001:5091, :02:001:5092 у спільну часткову власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які у свою чергу за заявою від 21.07.2016 об'єднали дані ділянки в єдину, внаслідок чого утворилася земельна ділянка площею 3,25 га з кадастровим номером :02:001:5177.

На підставі заяв від 10.08.2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 здійснили поділ належної їм на праві спільної часткової власності земельної ділянки площею 3,25 га з кадастровим номером :02:001:5177, внаслідок чого утворилися дві земельні ділянки: 1) площею 1,239 га з кадастровим номером :02:001:5112; 2) площею 2,011 га з кадастровим номером :02:001:5113.

Рішенням ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району від 20.12.2016 року № 111 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій площею 1,239 га з кадастровим номером :02:001:5112 на території с. Гатне. Віднесено вказану земельну ділянку до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі договорів від 30.01.2017 № 300 та від 04.04.2017 № 1477 надали в оренду ТОВ «Альт-Хаус» земельні ділянки площею 1,239 га з кадастровим номером :02:001:5112 та площею 2,011 га з кадастровим номером :02:001:5113 терміном на 3 роки.

Накази ОСОБА_2 управління Держземагентства у Київській області про відведення у власність земельних ділянок та рішення ОСОБА_3 сільської ради про зміну цільового призначення прийнято, а договори купівлі-продажу, оренди укладено з порушенням вимог закону.

Відведення ОСОБА_2 управлінням Держземагентства у Київській області у приватну власність ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:5090, :02:001:5091 та :02:001:5092 на території ОСОБА_3 сільської ради відбулося без їх вилучення у попереднього землекористувача у порядку передбаченому Земельним кодексом України

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 року у справі № 911/2892/13 задоволено позов прокурора Києво-Святошинського району в інтересах держави до Київської обласної державної адміністрації та ГО «Центральний спортивний клуб автомобілістів», за участю треті особи Києво-Святошинська районна державна адміністрація та ДП «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства» Національної академії аграрних наук України, яка набрала законної сили. Судом визнанно незаконним та скасовано розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 01.12.2003 № 764 про надання в оренду ГО «Центральний спортивний клуб автомобілістів» земельної ділянки площею 5 га на території ОСОБА_3 сільської ради, визнано недійсним договір оренди та зобов'язано вказану громадську організацію повернути державі земельну ділянку.

Розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 01.12.2003 року № 764 затверджено проект відведення земельної ділянки загальною площею 5,0 га (рілля 4,8 га, польові шляхи 0,2 га) за рахунок земель дослідного господарства «Чабани» Української академії аграрних наук України на території ОСОБА_3 сільської ради Києво- Святошинського району та надано вказану земельну ділянку в оренду ГО «Центральний спортивний клуб автомобілістів» для будівництва спортивно-оздоровчої бази.

На підставі вказаного розпорядження між Київською обласною державною адміністрацією та ГО «Центральний спортивний клуб автомобілістів» 28.07.2004 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 5 га на території ОСОБА_3 сільської ради.

У постійному користуванні ДП «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства» Національної академії аграрних наук України, як науково-дослідного господарства, знаходились земельні ділянки на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району з цільовим призначенням для проведення науково-дослідних робіт, які використовувалась підприємством для вирощування перспективних сортів рослин. Повноваження по вилученню та наданню в користування цих земель відповідно до чинного на той час законодавства не була наділена Київська обласна державна адміністрація. Проте, спірним рішенням Київської обласної державної адміністрації частина цих особливо цінних земель без їх попереднього вилучення у ДП «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства» Національної академії аграрних наук України була надана в оренду ГО «Центральний спортивний клуб автомобілістів» для будівництва спортивно-оздоровчої бази.

Київською обласною державною адміністрацією при прийнятті спірного розпорядження були перевищені надані законом повноваження та порушені норми ст. ст. 84, 116, 122, 149, 150 Земельного кодексу України, що є підставою для визнання незаконним та скасування цього розпорядження.

Після скасування судом розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 01.12.2003 року № 764 та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 5 га на території ОСОБА_3 сільської ради остання повернута у первинний статус, а саме у постійне користування ДП «Дослідне господарство «Чабани».

У своїй діяльності ОСОБА_12 керується Конституцією України, Законами України «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», Цивільним та Господарським кодексами України, ОСОБА_13 та її постановами, наказами і розпорядженнями, ОСОБА_13 Інституту та цим ОСОБА_13, (п. 3.3).

Пунктом 3.6 ОСОБА_13 передбачено, що основою діяльності ОСОБА_12 є державна власність України на основні фонди, інше майно, закріплене Академією за господарством, а також землі ОСОБА_13, надані ОСОБА_12 згідно з державним актом на право користування.

В пунктах 4.2 - 4.4 ОСОБА_13 вказано, що використання земельних ділянок, переданих державою у постійне користування та майна - у безстрокове безплатне користування ОСОБА_13, здійснюється відповідно до законодавства України, ОСОБА_13, Інституту, якому підпорядковане ОСОБА_12, а також цього ОСОБА_13. Порядок володіння, користування земельними ділянками та розпорядження майном, питання, пов'язані з вилученням землі та відчуження майна, погоджуються виключно з ОСОБА_14.

Земельні ділянки, які надані в постійне користування ОСОБА_12 - для розміщення його об'єктів, здійснення науково - дослідної та господарської діяльності, виробництва оригінального, елітного та репродукційного насіння сільськогосподарських культур і пропаганди ведення товарного сільськогосподарського виробництва, визначених ОСОБА_13 та цим ОСОБА_13, є державною власністю.

Вилучення земельних ділянок ОСОБА_12 може здійснюватися лише за згодою ОСОБА_14 відповідно до Земельного кодексу України.

ОСОБА_12 є державною власністю, закріплене за ним Академією і належить йому на праві господарського відання (п. 4.10. ОСОБА_13).

Державне підприємство «ДГ «Чабани» є користувачем земельної ділянки загальною площею 330,92 га для проведення науково-дослідних робіт, згідно державного акту на право постійного користування землею серії 1-КВ№ 001207.

Отже, рішення про вилучення спірних земельних ділянок має право приймати відповідний орган державної влади, який в силу вимог ст. ст. 6, 19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, всупереч вищезазначених вимог законодавства, ОСОБА_2 управлінням Держземагентства у Київській області прийнято оскаржувані накази про відведення у приватну власність спірних земельних ділянок без їх попереднього вилучення у постійного землекористувача та за відсутності на те визначених законом повноважень.

Крім того, відповідно п. 4.5 ОСОБА_13 землі дослідних полів ОСОБА_12 та ділянки з цінними ґрунтами відносяться до особливо цінних земель і їх вилучення для суспільних потреб не допускається, крім випадків, визначених Земельним кодексом України.

За інформацією Кабінету Міністрів України від 19.08.2017 № 7337/0/2-17, рішення останнім щодо вилучення особливо цінних земель Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани», за рахунок яких у подальшому відведено у приватну власність ОСОБА_15 земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:5093 в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району не приймалися.

Також, відповідно до інформації Верховної Ради України від 22.08.2017 № 04-12/13-656, припинення права постійного користування Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» земельними ділянками, за рахунок яких у подальшому відведено у приватну власність ОСОБА_15 земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:5093 в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району, Верховною Радою України не погоджувалось.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 19 Конституції України, ст. ст. 116, 122, 141, 142, 149, 150 Земельного кодексу України ОСОБА_2 управлінням Держземагентства у Київській області на підставі вищезазначених наказів відведено у приватну власність ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:5090, :02:001:5091 та :02:001:5092, за рахунок особливо цінних земель Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» без попереднього вилучення їх у постійного землекористувача та прийняття відповідного рішення Кабінетом Міністрів України за погодженням з Верховною Радою України.

Факт відведення ОСОБА_2 управлінням Держземагентства у Київській області у приватну власність земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:5090, :02:001:5091 та :02:001:5092 за рахунок особливо цінних земель ДП «Дослідне господарство «Чабани» повністю підтверджують картографічні матеріали місць розташування спірних ділянок та земельної ділянки площею 5 га, яка перебувала у користуванні ГО «Центральний спортивний клуб автомобілістів», зведеним кадастровим планом земельних ділянок та ортофотопланом з їх відображенням, виготовленого сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_16.

Окрім того, відповідно до положень ст. ст. 1, 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» державна експертиза землевпорядної документації - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об'єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об'єктів експертизи.

Обов'язковій державній експертизі підлягають у тому числі проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Всупереч зазначеним вимогам законодавства державна експертиза проектів землеустрою щодо відведення ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:5090, :02:001:5091 та :02:001:5092 на території ОСОБА_3 сільської ради не проводилась, про що свідчить інформація ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області від 26.06.2017 № 21-10-0Л14-10836/2-17.

Таким чином, накази ОСОБА_2 Управління Держземагентства у Київській області від 21.02.2014 № КИ/:02:001/00013585, № КИУ:02:001/00013587 та № КИ/:02:001/00013586 прийнято всупереч вимогам ст. 19 Конституції України, ст. ст. 116, 122, 141, 142, 149, 150 Земельного кодексу України, у зв'язку з чим останні на підставі ст. ст. 21, 152, 155 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 21, 393 Цивільного кодексу України підлягають визнанню судом недійсними.

Водночас, оскільки зазначені накази суперечать вимогам закону, тому прийняте рішення ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району від 20.12.2016 № 111 про зміну цільового призначення земельної ділянки площею 1,239 га з кадастровим номером :02:001:5112 також підлягає визнанню недійсним на вищевказаних підставах.

Здійснення ОСОБА_2 управлінням Держземагентства у Київській області права власності, зокрема розпорядження землею не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, не може оцінюватися як вираження волі держави, що відповідно до ст. 388 ЦК України дає підстави для витребування державою її майна від добросовісного набувача.

У даному випадку, вірним способом захисту порушеного права є пред'явлення до суду віндикаційного позову в порядку, визначеному ст. ст. 387, 388 Цивільного кодексу України, а не про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

Спірні земельні ділянки відносились до особливо цінних земель та перебували у постійному користуванні ДП «ДГ «Чабани», як наслідок Головне управління Дерземагентства у Київській області не наділена повноваженнями щодо розпорядження вказаною категорією земель.

За таких обставин «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з вимогою припинення права власності відповідача є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок із державної власності, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу, землі - основного національного багатства України. «Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі, що незаконно вибула з такої власності.

Крім того, витребування спірних земельних ділянок з володіння осіб на користь держави відповідає критерію законності: витребування з його власності земельної ділянки здійснюється на підставі норм статті 153 ЗК України, статті 388 ЦК України в зв'язку з порушенням органом виконавчої влади ЗК України, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційні тексти зазначених нормативно-правових актів в актуальному стані є публічними та загальнодоступними.

За таких обставин позов прокуратури Київської області по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у статті 1 Першого протоколу.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Без припинення права користування чи вилучення спірних земель у Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України», передача у приватну власність та подальша зміна їх цільового призначення порушує права та інтереси держави в особі постійного землекористувач - Державного підприємства «Дослідне господарство Чабани» Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України».

З приводу представництва інтересів держави в особі Державного підприємства «Дослідне господарство «ЧАБАНИ» Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України» слід зазначити, що одним із видів підприємств, передбачених ст. 63 Господарського кодексу України, що діють в Україні, є державне підприємство, що діє на основі державної власності.

Прокурором подано позов в інтересах держави в особі Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» та Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України». Окрім того, останні на захист порушених прав держави до суду не звертався, тому у прокурора виникло право на звернення до суду у зв'язку з бездіяльністю вказаного органу.

Підставою позову є незаконна передача у власність громадян спірних земельних ділянок загальною площею 3,25 га з перевищенням повноважень ОСОБА_2 управлінням Держземагентства у Київській області.

Крім того, до надання спірних земельних ділянок у власність громадянам, вони перебували у державній власності у вигляді єдиного масиву та знаходились у постійному користуванні ДП «ДГ «Чабани».

Враховуючи викладене вище, наявні всі підстави відповідно до ст. 126 ЦПК України розглядати вимоги щодо визнання незаконними та скасування спірних наказів ОСОБА_2 управління Держземагентства у Київській області, рішення ОСОБА_3 сільської ради, договорів оренди та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння спільно в одному провадженні.

Оскільки позовні вимоги стосуються визнання недійсними наказів, що стосуються одного й того ж майна - спірних земельних ділянок, що має наслідком повернення цього майна законному власнику, то згідно зі ст. ст. 15, 16, 126 ЦПК України ці вимоги необхідно розглядати в одній справі.

Враховуючи викладене, Заступник прокурора Київської області просив визнати поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити його захистивши право; визнати недійсними накази ОСОБА_2 управління Держземагенства у Київській області від 21 лютого 2014 року № КИ/:02:001/00013585, № КИ/:02:001/00013587, № КИ/:02:001/00013586; визнати недійним рішення ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району від 20 грудня 2016 року № 111 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, цільове призначення якої змінюється»; визнати недійсними договори оренди земельних ділянок від 30.01.2017 № 300 та від 04.04.2017 № 1477, укладені між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ТОВ «Альт-Хаус»; витребувати на користь держави в особі державного підприємства Дослідне господарство «Чабани» з незаконного володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_4 земельні ділянки площею 1,239 га з кадастровим номером :02:001:5112 та площею 2,011 га з кадастровим номером :02:001:5113, які розташовані на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району та загальна вартість яких складає 103903 грн.; стягнути на користь прокуратури судовий збір.

У судовому засіданні Заступник прокурора Київської області позов підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4 позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

У судове засідання представник позивача ДП «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства» Національної академії аграрних наук України не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.

У судове засідання представник Національного наукового центру «Інститут землеробства» Національної академії аграрних наук України не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника ОСОБА_3 сільської ради.

У судове засідання представник відповідача ТОВ «Альт-Хаус» не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 12 сесії 7 скликання від 20 грудня 2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, цільове призначення якої змінюється» вирішено: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність 2-м громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_4), цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій площею 1,239 га на території с. Гатне ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області з кадастровим номером :02:001:5112; віднесено земельну ділянку до категорії земель землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Наказом ОСОБА_2 Управління Держземагентсва у Київській області № КИ/:02:001/00013585 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 21 лютого 2014 року затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області»; надано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку загальною площею 1,2500 га з кадастровим номером :02:001:5090, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Наказом ОСОБА_2 Управління Держземагентсва у Київській області № КИ/:02:001/00013587 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 21 лютого 2014 року затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_7 на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області»; надано у власність ОСОБА_7 земельну ділянку загальною площею 1,2500 га з кадастровим номером :02:001:5091, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Наказом ОСОБА_2 Управління Держземагентсва у Київській області № КИ/:02:001/00013586 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» від 21 лютого 2014 року затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_8 на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області»; надано у власність ОСОБА_8 земельну ділянку загальною площею 0,7500 га з кадастровим номером :02:001:5092, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 червня 2014 року по справі № 911/2892/13 рішення Господарського суду Київської області від 09 грудня 2013 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов прокурора Києво-Святошинського району Київської області задоволено повністю; визнано незаконним та скасовано розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 01 грудня 2003 року № 764 «Про надання в оренду земельної ділянки»; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 28.07.2004 року між Київською обласною державною адміністрацією та Громадською організацією «Центральний спортивний клуб автомобілістів»; зобовязано Громадською організацією «Центральний спортивний клуб автомобілістів» повернути державі земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0007 площею 5,0 га (рілля4,8 га, польові шляхи 0,2 га), що знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

В листі заступника Державного секретаря Кабінету Міністрів С. Дехтяренка від 11.08.2017 року зазначається, що на запит прокуратури Київської області від 11 серпня 2017 року № 05/1-2166вих17 повідомлено, що Кабінетом Міністрів рішення щодо вилучення земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:5090, :02:001:5091, :02:001:5092, :02:001:5093, розташованих в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району, що перебували у постійному користуванні ДП «Дослідне господарство «Чабани», не приймалося.

В листі заступника керівника секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань аграрної політики та земельних відносин ОСОБА_17 зазначається, що на виконання доручення Першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України ОСОБА_18 від 15.08.2017 року секретаріат Комітету Верховної Ради України з питань аграрної політики та земельних відносин розглянув лист прокуратури Київської області від 11.08.2017 року № 05/1-2167вих. стосовно надання інформації щодо погодження Верховною Радою України припинення права постійного користування земельними ділянками ДП «Дослідне господарство «Чабани» з кадастровими номерами :02:001:5090, :02:001:5091, :02:001:5092, :02:001:5093 в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району, які відведено у приватну власність ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_15 повідомлено, що дане питання на засіданнях Комітету Верховної Ради України з питань погодження Верховною Радою України з припинення права постійного користування земельними ділянками ДП «Дослідне господарство «Чабани» не приймались.

ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» був розроблений Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Центральному спортивному клубу автомобілістів під розміщення спортивно-оздоровчої бази за рахунок дослідного господарства «Чабани» на території ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на підставі договору № 546 від 17 грудня 2003 року замовника Центрального спортивного клубу автомобілістів.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за вище вказаними фактами незаконного відведення у приватну власність особливо цінних земель Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» без попереднього вилучення їх у постійного землекористувача прокуратурою області 10.08.2017 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000471 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 112 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. А згідно з ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 1 статті 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно вимог ч. ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно вимог ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з приписами ст. 373 Цивільного кодексу України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а згідно вимог ч. 1 ст. 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

За вимогами ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до вимог ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Розроблена документація із землеустрою відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про землеустрій» була погоджена Управлінням Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області у порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України. Державним кадастровим реєстратором Управління, відповідно до статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 було перевірено подані документи на відповідність вимогам законодавства, державний кадастровий реєстратор здійснив державну реєстрацію земельної ділянки та на підтвердження даної реєстрації видав витяг з Державного земельного кадастру.

Після перевірки вимогам законодавства та проведення реєстрації документація із землеустрою надійшла до ОСОБА_2 управління для її затвердження та надання земельної ділянки у власність.

За результатами розгляду були видані накази від 21 лютого 2014 року за № КИ/:02:001/00013585, № КИ/:02:001/00013586, № КИ/:02:001/00013587 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У звязку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняті ОСОБА_2 управлінням Держземагенства у Київській області накази про передачу земельних ділянок у власність є нормативними актами, які вичерпують свою дію внаслідок їх виконання. Скасування таких актів не породжує наслідків для користувачів земельних ділянок, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Отже, накази ОСОБА_2 управлінням Держземагенства у Київській області, які оскаржуються, вичерпали свою дію шляхом їх виконання. Їх скасування не породжує наслідків для власників земельних ділянок.

10 вересня 2014 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 442 «Про оптимізацію систем центральних органів виконавчої влади», відповідно до п.2 якої ліквідується державна інспекція сільського господарства і її функції покладаються на: функції із здійснення реєстрації та обліку машин на Міністерство внутрішніх прав, функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині експлуатації та технічного стану машин на Державну службу безпеки на транспорті, функції із здійснення сертифікації насіння і садивного матеріалу, державного нагляду (контролю) у сферах прав охорони прав на сорти рослин, садівництва та розсадництва на Державну службу з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, функції із здійснення державного догляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 року Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в промисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорона земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Дана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі за № 6-68цс15.

Згідно з статтею 360-7 ЦПК України, що діяла на час прийняття вказаної постанови, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Звертаючись з позовом до суду Заступник прокурора Київської області оспорює накази ОСОБА_2 Держземагенства у Київській області, якими затверджено проекти землеустрою та надано у приватну власність земельні ділянки від 21 лютого 2014 року.

Прокурором подано позов в інтересах держави в особі Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» та Національного наукового центру «Інституту землеробства Національної академії аграрних наук України» 18 вересня 2017 року.

У позовній заяві прокурором зазначено, що установлений ст. 257 ЦК України трьохрічний строк позовної давності щодо вимог про визнання недійсними вищезазначених наказів ОСОБА_2 управління Держземагентства у Київській області пропущено з поважних причин. Разом з тим прокурор зазначив, що згідно правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду України від 05.10.2016 року у справі № 3-604гс16 та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.10.2016 у справі № 522/16570/15-ц право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника, а тому положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України не застосовуються.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що у разі якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Стаття 261 ЦК України визначає, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права. Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Для правильного застосування частини 1 статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки право на звернення до суду з таким позовом виникло ще у лютому 2014 році, оскільки безпосередньо про можливе порушення інтересів держави, як видно із матеріалів судової справи, могло стати відомо органам держави у 2008 році.

Отже, строк позовної давності, передбачений статті 257 ЦК України, на момент звернення Першим заступником прокурора Київської області з позовом до суду 18 вересня 2017 року сплив.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що строк звернення Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України з позовними вимогами про визнання недійсними рішень і витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вже минув, і вказаний позов було подано поза межами строку позовної давності.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об»єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах.

Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову Першого заступника прокурора Київської області, а тому відмовляє у задоволенні позову.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст. ст. 15, 16, 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 417 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Національного наукового центру «Інститут землеробства» Національної академії аграрних наук України, Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства» Національної академії аграрних наук України, до ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_3 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Альт-Хаус», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, про поновлення строку звернення до суду, визнання недійсними наказів, рішення сільської ради, договорів оренди земельних ділянок, витребування земельних ділянок з незаконного володіння, відмовити.

Повне рішення складено 23 липня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.