Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/778/652/18
Головуючий у 1 інстанції: Ломейко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Чернігівський районний суд Запорізької області від 03 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6, представник позивача за довіреністю ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_6 звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 09.10.1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського району Запорізької області, актовий запис №39.

Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 01.11.2005 року, справа №2-584, відповідача ОСОБА_5 було зобовязано сплачувати аліменти на користь позивача, на утримання сина у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно і до його повноліття.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 09.03.2006 року шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_5 було розірвано. Після чого сторони разом не проживають і не ведуть спільне господарство. Дитина ОСОБА_8 проживає разом з матірю, тобто позивачем

На теперішній час розмір аліментів, які сплачує відповідач, є недостатнім. Згідно довідки №119 від 05.07.2017 року, виданої Чернігівським відділом обслуговування громадян ОСОБА_10 обєднаного управління Пенсійного фонду України, розмір отриманих за червень 2017 року аліментів становить 353,00грн.

Крім того у звязку з внесеними до законодавства змінами «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку».

Посилаючись на перечисленні підстави, позивач просить суд змінити розмір стягуваних аліментів, та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня подання до суду та щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Чернігівський районний суд Запорізької області від 03 жовтня 2017 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, 26.10.2000року народження, на підставі рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 01.11.2005 року, на 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відкликано виконавчий лист, виданий на підставі рішення Чернігівського районного суду Запорізької області №2-584/2005 від 01.11.2005 року. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом попередньої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_8 (свідоцтво про народження серії І-ЖС №077986).

Дитина проживає з матір'ю ОСОБА_6 і знаходиться на її утриманні.

Згідно рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 01 листопада 2005 року, з ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 (на той час ОСОБА_5) О.В. на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? усіх видів заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 19.08.2005 року до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум, необхідний для нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць на дітей віком від 6 до 18 років з 01 травня встановлено у розмірі 1777 грн., а отже 50% прожиткового мінімуму для дитини цього віку складає 888 грн. 50 коп.

Судом вірно зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, а в справах про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності вказаних доведених у судовому порядку підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач надав суду належні та допустимі докази, про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

Докази та обставини, ні які посилаються скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги про неотримання відмови від державного виконавця, про те, що відповідач є особою з інвалідністю, про утримання матері з інвалідністю, про тяжке матеріальне становище не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 12 квітня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: