Справа № 177/476/18
Провадження № 2-о/177/36/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 квітня 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Червоненська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника за довіреністю - ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою 15.03.2018 та просив суд встановити факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлим 16.01.1997, та факт перебування на його утриманні не менше як один рік до часу відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви вказував, що 16.01.1997 помер ОСОБА_3, з яким ОСОБА_1 проживала однією сімєю з 1970 року до дня його смерті. При цьому, будучи непрацездатною особою на момент відкриття спадщини, оскільки станом на 1997 рік їй виповнилося 69 років, вона перебувала на утриманні ОСОБА_3, він доглядав за нею та називав своєю дружиною.

У період їх спільного проживання вони разом приватизували квартиру АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_3, вона здійснила його поховання, отримала свідоцтво про смерть, оскільки інших родичів у нього не було. Вона фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, у вигляді вище вказаної квартири, адже на день відкриття спадщини проживала зі спадкодавцем, продовжила доглядати за вказаною квартирою.

Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3, їй відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з відсутністю доказів перебування на утриманні померлого не менше одного року до його смерті, через що заявник змушена звернутися до суду з вказаною заявою.

Заявник та його представник до суду не зявилися. Представник заявника за довіреністю просив суд заяву розглянути за його відсутності та відсутності заявника, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, про що подав відповідну заяву (а.с.33).

Заінтересована особа Червоненська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за відсутності їх представника, проти заяви не заперечували, відзиву на заяву не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.01.1997 помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-8).

З 1970 року по день своєї смерті ОСОБА_3 проживав однією сімєю з ОСОБА_1, в АДРЕСА_2 (раніше Дніпропетровська) в с. Червоне Криворізького району Дніпропетровської області, що підтверджується актом про сумісне проживання (а.с.11), а також довідками Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 683 -684 від 12.12.2017 (а.с.9-10).

За життя ОСОБА_3, йому та ОСОБА_1 належало право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.09.1993, виданого органом приватизації радгоспу «Красний забойщик» (а.с.13).

Як слідує з матеріалів справи, квартирі змінено адресу, а саме номер будинку з «9» на «16» та вулиця була перейменована з «Нової» на «Дніпропетровську», а згодом з «Дніпропетровської» на «Тараса Шевченко», що підтверджується довідкою сільської ради та відмітками про реєстрацію в паспорті заявника (а.с.5 зворот,10).

ОСОБА_3 заповіту не складав, інших спадкоємців, крім ОСОБА_1 не мав, що підтверджується довідками Червоненської сільської ради Криворізького району (а.с.9) та довідкою Шостої Криворізької державної нотаріальної контори, згідно якої після смерті ОСОБА_3, до нотаріальної контори з заявою про видачу спадщини за законом звернулася лише співмешканка ОСОБА_1, заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.23). Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи (23-31).

При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва, з посиланням на те, що прийнявши спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, вона не має доказів перебування на утриманні спадкодавця протягом не менше 1 року до часу відкриття спадщини (а.с. 14).

Відповідно до п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, його положення застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За статтею 548 ЦК УРСР 1963 року, яка була чинною на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Оскільки ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, вступивши у управління та володіння спадковим майном у вигляді вище вказаної квартири, відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, до спірних правовідносин мають застосовуватися норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР 1963 року, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони спадкують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка заклякається до спадкування.

Як роз?яснено в п. 8 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст. 531 Цивільного Кодексу України) не менше одного року.

На момент смерті ОСОБА_3, померлого 16.01.1997, ОСОБА_1 була непрацездатною оскільки досягла віку 69 років, що підтверджується копією паспорту заявника (а.с.5-6).

Той факт, що вона перебувала на утриманні ОСОБА_3 більше одного року до моменту смерті спадкодавця, підтверджується паспортними даними заявника та актом з місця проживання, посвідченим у встановленому порядку, з якого слідує, що ОСОБА_1 проживала з померлим однією сімєю та перебувала на його утриманні (а.с.11-12).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки від встановлення судом факту перебування заявниці на утримання спадкодавця ОСОБА_3, залежить виникнення у неї права на отримання спадщини, вказаний юридичний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, заявник позбавлений можливості підтвердити вказаний факт у позасудовому порядку, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту її спільного проживання з ОСОБА_3 та перебування на його утриманні не менше 1 року до дня смерті спадкодавця.

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, 258-265, 293-294, 315-316, 318-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Червоненська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с. Ганнівка Петрівського району Кіровоградської області, проживала з ОСОБА_3, померлим 16.01.1997 року, та перебувала на його утриманні не менше як один рік до його смерті (часу відкриття спадщини).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення та підписання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: