Постанова

Іменем України

18 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 711/8287/15-ц

провадження № 61-9699св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 29 вересня 2017 року у складі судді Степаненко О. М. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Нерущак Л. В., Карпенко О. В., Фетісова Т. Л.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ Дельта Банк») звернулося до суду з позовом, у якому просило в рахунок заборгованості за кредитним договором від 06 червня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності на неї за ПАТ «Дельта Банк», визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру, загальною площею 32,5 кв. м.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 березня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12 квітня 2016 року, позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором від 06 червня 2008 року в розмірі 1 422 132,11 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність, визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на зазначене нерухоме майно.

ОСОБА_5 була залучена до участі у цій справі в якості третьої особи.

У серпні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало заяву про перегляд рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 березня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Свою заяву банк мотивував тим, що при розгляді справи йому не було відомо про рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16 грудня 2015 року, яким квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та проведено її поділ, визнано право власності по 1/2 частині квартири за кожним.

ОСОБА_5 лише 29 березня 2016 року зареєструвала право власності на належну їй частину квартири.

Заявник вважає, що реєстрація ОСОБА_5 права власності на частину спірного нерухомого майна є нововиявленою обставиною, оскільки банківській установі про це раніше відомо не було і, як наслідок, ОСОБА_5 не була залучена до участі у справі в якості співвідповідача.

Наведені обставини на теперішній час перешкоджають ПАТ «Дельта Банк» реалізувати своє право щодо спірного майна, зокрема, його державної реєстрації.

У зв'язку з цим, ПАТ «Дельта Банк» просило скасувати рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 березня 2016 року за новоявленими обставинами, залучити ОСОБА_5 до участі в справі в якості співвідповідача, ухвалити нове рішення, яким у рахунок заборгованості у розмірі 1 422 132,11 грн за кредитним договором від 06 червня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 29 вересня 2017 року заяву ПАТ «Дельта Банк» про перегляд рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 березня 2016 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не наведено нововиявлених обставин, які б давали підстави скасувати рішення суду, а обставини, на які він посилається у заяві, не є нововиявленими у розумінні статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи).

Під час розгляду справи суду та сторонам було відомо, що ОСОБА_5 є співвласником іпотечної квартири, а також про наявність рішення Придніпровського районного судом міста Черкаси рішення від 16 грудня 2015 року, яким проведено поділ спірної квартири і визнано за ОСОБА_5 право власності на ? її частку. При цьому судом першої інстанції зазначеній обставині надана оцінка і банк рішення суду не оскаржував.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 листопада 2017 року ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 29 вересня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що наведена заявником обставина не може бути визнана нововиявленою у розумінні статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), оскільки не могла вплинути на висновки суду при ухваленні ним рішення.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити заяву про перегляд рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 березня 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Вважає, що реєстрація 29 березня 2016 року права власності ОСОБА_5 на ? частину квартири, яка є предметом іпотеки, про що ПАТ «Дельта Банк» стало відомо лише 22 серпня 2017 року, є нововиявленою обставиною та має бути врахована судом.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 березня 2016 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором від 06 червня 2008 року в розмірі 1 422 132,11 грн звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом її передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» у власність; визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на зазначене нерухоме майно.

При цьому, позивачем позов поданий до ОСОБА_7, а ОСОБА_5 була залучена до участі у справі як третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача, оскільки на підставі нотаріально посвідченої заяви від 06 червня 2008 року надавала згоду ОСОБА_7 на передачу в іпотеку банку вищевказаної квартири, яка є спільною сумісною власністю подружжя.

Під час розгляду цієї справи ПАТ «Дельта Банк» також надавалась суду копія рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16 грудня 2015 року, яким за ОСОБА_5 та ОСОБА_7 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 по ? частині за кожним.

Відповідно до частини першої, пункту другого частини другої статті 361 ЦПК (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду ухвали суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є серед іншого - істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі). Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Доводи, наведені ПАТ «Дельта Банк» на обґрунтування наявності підстав для перегляду рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 березня 2016 року за нововиявленими обставинами зводяться до переоцінки тих доказів, яким вже було надано судом оцінку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (P0N0MARY0V v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Інші аргументи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Посилання особи, яка подала касаційну скаргу, на порушення норм процесуального права при розгляді справи, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не є такими, що призвели до ухвалення незаконного рішення та відповідно не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Придніпровського районного суду міста Черкаси від 29 вересня 2017 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 28 листопада 2017 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 29 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат