П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року місто Київ

справа № 761/7241/18

провадження № 22-ц/824/382/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря Коцюрби Л.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Савицького О.А. від 16 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", ОСОБА_2 про скасування приватного обтяження,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Кредекс Фінанс" (1 серпня 2018 року змінено назву на ТОВ "Вердикт Капітал"), ОСОБА_2 про скасування приватного обтяження, посилаючись на те, що 13 серпня 2016 року він набув право власності на автомобіль Nissan Tiida на підтвердження чого видано відповідне свідоцтво № НОМЕР_2 В подальшому, маючи намір реалізувати вказаний автомобіль, позивачу стало відомо, що на нього зареєстровано приватне обтяження у вигляді застави від 11 серпня 2014 року.

Посилаючись на те, що на момент виникнення права власності у позивача на зазначений автомобіль обтяження на нього не було накладено, він є добросовісним набувачем автомобіля, наявність такого обтяження порушує його право власності, зокрема щодо розпорядження автомобілем, просив задовольнити позов.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що на час оформлення процедури перереєстрації транспортного засобу органом державної реєстрації не було виявлено обтяжень у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а

тому він є добросовісним набувачем, що з урахуванням ч. 1 ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" є підставою для припинення обтяження на рухоме майно.

Відзиви на апеляційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року розгляд справи здійснювався в режимі відеоконференції, забезпечення якої доручено Приморському районному суду міста Одеси.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ТОВ "Вердикт Капітал" - Радченко В.Ю. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 в суд апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 13 серпня 2016 року ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль Nissan Tiida, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

23 січня 2018 року ОСОБА_1 змінив реєстраційний номер автомобіля Nissan Tiida на № НОМЕР_3.

Згідно з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 11 серпня 2014 року в 17:25:45 за № 14488356 реєстратором ДП "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України накладено обтяження у вигляді застави рухомого майна на підставі договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу від 15 серпня 2017 року; об'єкт обтяження - транспортний засіб Nissan Tiida, реєстраційний номер НОМЕР_4; обтяжувач - ТОВ "Кредекс Фінанс"; боржник - ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" застава є способом забезпечення зобов'язань. У силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави.

Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого

майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Системний аналіз наведених норм та встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна обтяження за договором застави транспортного засобу від 15 серпня 2007 року було зареєстровано 11 серпня 2014 року та є дійсним до 11 серпня 2019 року.

Вказане свідчить, що транспортний засіб, який є предметом застави, був відчужений за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього майна, а тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що відомості про обтяження транспортного засобу не були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на час видачі позивачу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 5-6. ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цивільним процесуальним кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

Так, ОСОБА_1 фактично стверджує, що на час отримання ним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу обтяження у відповідному реєстрі зареєстровано не було,

проте жодних доказів з цього приводу не подано, клопотання про необхідність витребування доказів також не подавались, а тому дані доводи не заслуговують на увагу.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 жовтня 2018 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова