_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 489/1256/16-ц
Провадження № 2/520/3338/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання Дідур Ганна Сергіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ОСОБА_2" до ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет застави,-

встановив:

16.03.2016 року позивач ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" звернулося до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_8, в якому просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки БМВ, модель 740, а кошти отриманні від реалізації направити на погашення загальної заборгованості перед Банком за кредитним договором № 010/08-11/06-429 від 22.09.2006 року у сумі 8 650,81 дол. США, що еквівалентно 205 954,00 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах; стягнути судовий збір. При цьому позивач посилається на те, що 22.09.2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір №010/08-11/06-429. В забезпечення виконання зобовязань Позичальником перед Кредитором між тими ж сторонами було укладено договір застави транспортних засобів, предметом застави відповідно до якого є автомобіль марки БМВ, модель 740, випуску 1996 року, шасі (кузов, рама, коляска) №WBAGF61010DG46090, що належить Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НІС №288662, виданого Миколаївським МРЕВ ДАІ УМВС в Миколаївській області від 21.04.2005 року. Станом на 29.12.2015 року заборгованість за кредитним договором № 010/08-11/06-429 від 22.09.2006 року складає 8 650,81 дол. США, що еквівалентно 205 954,00 грн., в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.09.2016 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ОСОБА_2" до ОСОБА_8, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет застави передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.

За результатами реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду зазначену справу передано на розгляд судді Васильків О.В., та ухвалою суду від 27.10.2016 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 12.04.2017 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ухвалою від 31.08.2017 року ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залучено до участі в справі в якості співвідповідачів.

В ході судового розгляду справи були розглянуті клопотання щодо витребування доказів та допиту свідків.

Ухвалою суду від 31.08.2017 року справі було призначено судову авто-товарознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

22.11.2017 року після повернення матеріалів справи з висновком експертизи до суду провадження у справі було відновлено.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27.02.2018 року до суду стороною відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача ОСОБА_2 просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що автомобіль, на який просить звернути стягнення позивач, та автомобіль, що належить ОСОБА_3 ОСОБА_4 є різними автомобілями. Також стороною відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 до суду надана заява про застосування строків позовної давності.

25.05.2018 року представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якому представник ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" не погоджується з «допущеннями» представника відповідача, підтримує позовні вимоги та заперечує проти викладених у відзиві аргументів.

До судового засідання учасники справи не зявились.

Представник позивача ПАТ "ОСОБА_1 ОСОБА_2" 11.07.2018 року надала до суду заяву, в якій просить про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до судового засідання не зявились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні 27.02.2018 року позовні вимоги не визнав, підтримав наданий відзив на позовну заяву, в подальшому до судового засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності та відмовити в задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до судового засідання не зявились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 22.09.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та Приватним підприємцем ОСОБА_7 було укладено Кредитний договір №010/08-11/06-429, відповідно до якого Кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, відкриває Позичальнику не відновлювальну кредитну лінію у сумі 50000 доларів США строком до 22.09.2009 року із сплатою 13% річних /а.с.4-6/.

25.09.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_6 укладено Договір застави транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_9, згідно з п.п.1.1. якого цей Договір забезпечує вимоги Заставодержателя, що витікають із Кредитного договору №010/08-11/06-429 від 22.09.2006 року, укладеним між Позичальником та Заставодержателем. В забезпечення виконання Позичальником зобовязань Заставодавець на умовах, передбачених даним Договором, передає у заставу належний йому автомобіль марки BMW модель 740, випуску 1996 року, шасі (кузов, рама, коляска) №WBAGF61010DG46090, реєстраційний № НОМЕР_1, зареєстрований Миколаївським МРЕВ ДАІ УМВС в Миколаївській області від 21.04.2005 року, належного Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НІС №288662, виданого Миколаївським МРЕВ ДАІ УМВС в Миколаївській області від 21.04.2005 року /а.с.7-8/.

При цьому п.п.2.10. визначено, що Заставодавець не має права розпоряджатись заставленим майном без згоди Заставодержателя. Відчуження заставленого майна допускається за згодою Заставодержателя при умові переходу до нового Заставодавця боргу, забезпеченого заставою.

Також п.п.2.11. Договору застави транспортних засобів передбачено, що у випадку невиконання Позичальником зобовязань по кредитному договору №010/08-11/06-429 від 22.09.2006 року Заставодержатель, на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на заставлене майно, реалізує його самостійно або через третіх осіб за власним розсудом.

До позовної заяви стороною позивача надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №010/08-11/06-429 від 22.09.2006 року, згідно з яким станом на 29.12.2015 року заборгованість ОСОБА_7 складає 8650,81 доларів США, що в еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 205954,00 грн. /а.с.9-11/.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 2 ст. 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

До позовної заяви стороною позивача надане повідомлення приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_10, вих. №166/01-16 від 18.09.2015 року, з якого вбачається, що 18.09.2015 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на транспортний засіб, після смерті ОСОБА_11, померлої 13.02.2011 року, спадкоємцем якої є її син ОСОБА_8. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з автомобіля марки BMW модель 740, випуску 1995 року, шасі (кузов, рама) №WBAGF61010DG46090, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ СЄДАН, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належав померлій на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії САА № 983585, виданого РВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, 07.09.2010 року /а.с.12/.

22.02.2017 року судом отримано відповідь на запит щодо власника предмета застави, з якого вбачається, що станом на 14.02.2017 року власником транспортного засобу марки «BMW 740», 1995 року виготовлення (у запиті 1996 року виготовлення), кузов №WBAGF61010DG46090, двигун №408S150170454, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_3 (у запиті н/з НОМЕР_2) є ОСОБА_3 ОСОБА_4, а також право користування має ОСОБА_5, про що свідчить додаток до відповіді реєстраційна картка ТЗ /а.с.74-75/.

Суд приймає до уваги доводи сторони представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 щодо того, що в технічних характеристиках автомобіля, що є предметом застави за договором від 25.09.2006 року, та автомобіля, що належить ОСОБА_3 ОСОБА_4 є розбіжності. При порівнянні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НІС №288662, виданого Миколаївським МРЕВ ДАІ УМВС в Миколаївській області 21.04.2005 року /а.с.145/, та реєстраційної картки ТЗ /а.с.75/ виявлені розбіжності щодо року випуску автомобілів, обєму двигуна, повної маси та маси без навантаження, в звязку з чим суд приходить до висновку, що встановлені обставини не дають змоги ідентифікувати автомобіль, належний відповідачу ОСОБА_3 ОСОБА_4, як предмет договору застави.

Таким чином, з наданих стороною позивача доказів не вбачається, що предмет застави, а саме - автомобіль марки BMW модель 740, випуску 1996 року, шасі (кузов, рама, коляска) №WBAGF61010DG46090, реєстраційний № НОМЕР_1, зареєстрований Миколаївським МРЕВ ДАІ УМВС в Миколаївській області від 21.04.2005 року, вибув з володіння заставодателя ОСОБА_6 та на даний час належить відповідачу ОСОБА_3 ОСОБА_4, в звязку з чим суд приходить до висновку, що права позивача відповідачем ОСОБА_3 ОСОБА_4, не порушені.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про відсутність порушення прав позивача з боку відповідачів, суд вважає, що немає підстав для застосування строків позовної давності, оскільки захисту підлягає лише право особи у випадку його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 526, 572, 589, 590, 611 ЦК України, Законом України «Про заставу», суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ОСОБА_2" до ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Васильків О. В.