Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1903/18
Провадження №: 2-о/332/59/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді: Федоренко О.І.

при секретарі: Івановій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтресована особа Територіальна громада в особі Виконавчого комітету Запорізької міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу понад п'ять років в період з серпня 2010 до часу відкриття спадщини- ІНФОРМАЦІЯ_3. Свої вимоги мотивувала тим, що з серпня 2010 року вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, піклувалися один про одного, до того ж через рік разом із ними стала проживати її неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку ОСОБА_3 прийняв як рідну та займався її вихованням.

З 24.01.2013 року ОСОБА_2 та її неповнолітня донька ОСОБА_4 офіційно були зареєстровані за однією адресою разом із ОСОБА_3 З 31.08.2017 року ОСОБА_3 проходив військову службу у м.Краматорськ Донецької області на підставі відповідного Контракту. Під час відпустки, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та грошові кошти, що зберігаються в ПАТ «Державний ощадний банк». Постановою Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. за №421/02-31 від 06.06.2018 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутні належні документі, що підтверджують факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Заявниця посилалася на те, що встановлення факту проживання однією сім'єю необхідно їй для підтвердження права на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3

Заявниця та її представник, в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на відсутність доказів факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу понад п'ять років.

Допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що заявник ОСОБА_2 , тривалий час проживала однією сім'єю з ОСОБА_3, останній відносився до доньки ОСОБА_2 як до рідної, одна із свідків ОСОБА_7, яка є безпосередньою сусідкою, пригадала що проживати ОСОБА_2 з ОСОБА_3 сім'єю почали у літку 2010 року

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В порядку п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У відповідності ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Тобто, предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім'єю, передусім, є сукупність обставин, що є, згідно із законом, основними ознаками сім'ї: спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов'язків.

Дослідивши докази у справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1, виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації стану Головного управління юстиції у Запорізький області 30.11.2017 року (а.с. 4); згідно квитанцій про надання ритуальних послуг похованням ОСОБА_3 займалася заявник (а.с. 91); згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у зареєстрованих шлюбах в період з серпня 2010 року не перебували (а.с. 83-86); заявниця ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_4 зареєстрована з 24.01.2013 року у квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується паспортами НОМЕР_2 виданий Чернігівським РВ УМВС України в Запорізькій області 18.01.2002 року, НОМЕР_3 виданий Заводським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області 03.07.2013 року, відповідно (а.с.45,80); з вересня 2011 року неповнолітня донька ОСОБА_2 ОСОБА_4 відвідувала Запорізьку гімназію №46 Запорізької міської ради, що підтверджується відповідним свідоцтвом НОМЕР_4 від 31 травня 2012 року та витягом з шкільного журналу, де в графі місце проживання учня та її матері ОСОБА_2 зазначена адреса кв. АДРЕСА_1 (а.с.93-96); із спадкової справи №91/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3, що заведена 12 грудня 2017 року за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини, інших спадкоємців немає, постановою Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. за №421/02-31 від 06.06.2018 року заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутні належні документі, що підтверджують факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу (а.с. 82-83)

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані заявником докази, на підтвердження своїх вимог, суд вважає їх достатніми та переконливими.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявник ОСОБА_2 дійсно проживала більш, ніж п'ять років однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3, вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, тобто мали взаємні права та обов'язки більш, ніж п'ять років, у тому числі, станом на момент смерті спадкодавця (з серпня 2010 до ІНФОРМАЦІЯ_3), оскільки цей факт підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою і підтверджують встановлений судом вказаний факт, що має для заявника юридичне значення.

Керуючись ст.ст.5, 89, 263-265, 293-296, 315, 352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити. Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю без реєстрації шлюбу понад п'ять років, з серпня 2010 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 09.11.2018 року.

Суддя О.І. Федоренко