Справа № 336/1873/18
Провадження № 2-о/336/82/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Аксьоновій О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 31.08.1999 року виданого військовою частиною НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (спільна сумісна власність).
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 31.08.1999 року заявник володіє частиною нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності трьом особам: заявнику, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Вказане вище свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 31.08.1999 року видане військовою частиною НОМЕР_2 на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та згідно з розпорядженням № 384 від 25.08.1999 року, 31.08.1999 року зареєстровано в ЗМ БТІ, про що записано у реєстровій книзі за № 282 р. №38901 від 13.09.1999 року.
Як зазначає заявник, у вказаному свідоцтві про право власності на житло від 31.08.1999 року та реєстраційному штампі ЗМ БТІ його прізвище, ім`я та по батькові вказане з помилкою, як « ОСОБА_1 », однак в технічному паспорті на квартиру, прізвище, ім`я та по батькові заявника вказано вірно - « ОСОБА_1 ».
В свідоцтві про народження заявника, його прізвище, ім`я та по батькові зазначено російською мовою як « ОСОБА_5 »
У зв`язку з необхідністю встановлення часток у праві спільної сумісної власності та реалізації права власності на частину квартири АДРЕСА_1 заявник звернувся до нотаріуса з вказаним питанням, де отримав відмову та вказівку на необхідність уточнення по батькові за допомогою звернення з заявою до суду, оскільки відповідно до паспорту громадянина України він є « ОСОБА_1 ».
За твердженнями заявника, у зв`язку з вищевказаною невідповідністю його по батькові у правовстановлюючому документі паспорту громадянина України він не має можливості розпорядитися своїм майном, а тому вимушений звернутися до суду з даною заявою.
Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду заяву за змістом якої просив суд розглядати справу без його участі, заяву підтримує в повному обсязі.
Заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 також в судове засідання не з`явились, надали суду заяви за змістом яких просили суд розглядати справу без їх участі, зазначають, що підтверджують факти викладені в заяві ОСОБА_1 та не заперечують проти задоволення заяви.
У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.
Відповідно до статей 77, 78, 79 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно зі статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 31.08.1999 року, виданого військової частиною НОМЕР_2 квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності громадянам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с.22).
Однак, як вбачається з матеріалів справи, а саме, копії технічного паспорту на вказану вище квартиру (а.с.23), копії свідоцтва про народження заявника, серія НОМЕР_3 виданого відділом РАЦС Шевченківського райвиконкому 13.02.1990 року (а.с.24), копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_4 (а.с.25), копії свідоцтва про базову загальну середню освіту серія НОМЕР_5 від 24.06.2005 року (а.с.27), копії посвідчення водія серія НОМЕР_6 (а.с.28) по батькові заявника значиться як « ОСОБА_7 ».
Окрім того, відповідно до копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації № 28078757 від 22.11.2010 року (а.с.26) зазначено заявниками: ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , а власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вказано: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
З копії свідоцтва про шлюб, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 18.11.2006 року серія НОМЕР_7 , долученого заінтересованою особою ОСОБА_3 до своєї заяви, вбачається, що остання у зв`язку з укладенням шлюбу з громадянином ОСОБА_9 змінила своє прізвище з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 » (а.с.44).
У відповідності з пунктом 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Пунктом 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких встановив цей факт.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги пояснення заінтересованих осіб, а також те, що встановлення зазначеного факту, про що просить заявник, породжує юридичні наслідки, а саме необхідне заявнику для реалізації своїх прав як власника нерухомого майна, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Керуючись статтями 13, 76-81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 293, 294, 315, 316, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_8 ) правового документу свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 31.08.1999 року, виданого військовою частиною НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (спільна сумісна власність).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення суду складено 25.07.2018 року.

Суддя: Я.Р.Марко