Справа № 188/307/18
Провадження № 2/188/225/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати дійсним біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.11.1997р., укладений між ним та ОСОБА_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.11.1997р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на Павлоградській товарній біржі уклали договір купівлі-продажу майна, яке знаходиться по вул. Польова, 4 на ст. Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Виконавши всі умови договору та здійснивши всі розрахунки позивач звернувся до відповідного державного органу з метою реєстрації права власності на придбане майно, але йому було відмовлено в звязку з тим, що біржовий договір купівлі-продажу не є правоустановчим документом, на підставі якого здійснюється реєстрація права власності. На підставі викладеного позивач просить визнати біржовий договір купівлі-продажу від 04.11.1997р. дійсним.

В судове засідання позивач не зявився, подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Також надав до суду заяву, відповідно до якої просили справу розглянути у відсутність їх представника, проти стягнення з них судового збору заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.11.1997 року ОСОБА_2, як продавець, з однієї сторони, та ОСОБА_1, як покупець, з іншого боку, уклали біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив житловий будинок № 4 з надвірними забудовами, жилою площею 28, 4 кв.м., загальною площею 39, 4 кв.м., літня кухня «Б», розташована на земельній ділянці розміром 0, 09 га, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Петропавлівський район, ст. Брагинівка, вул. Польова, 4, який належить ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно п. 3 Договору вказане майно продане за 1 300, 00 грн., які отримані продавцем від покупця до підписання вказаного договору.

Згідно умов вказаного договору договір, зареєстрований на Павлоградській Товарній біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню.

Колективним підприємством Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації було відмовлено позивачу у реєстрації права власності на придбане майно, оскільки біржовий договір купівлі-продажу не є правоустановчим документом.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день він не може належним чином зареєструвати право власності на придбане ним нерухоме майно в звязку з невідповідністю договору купівлі-продажу вимогам ст. 657 ЦК України щодо нотаріального посвідчення договору та його державній реєстрації, що і є причиною спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України зазначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони договору дійсно досягли згоди щодо всіх істотних умов договору.

Так, позивач повністю здійснив всі розрахунки щодо вартості придбаного майна, ОСОБА_2 в свою чергу отримало грошові кошти в повному обсязі, що підтверджується відповідними документами.

Обставини, які склались в зв'язку з укладенням договором купівлі-продажу, свідчать про наявність укладення договору між сторонами. Об'єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, але позивач та відповідач, як сторони договору, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося фактичне виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначалося вище, момент передачі майна та отримання грошових коштів підтверджується спірним договором купівлі-продажу.

Претензій один до одного сторони не мають.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, є правомірними та підлягають задоволенню заявлені позивачем позовні вимоги щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Оскільки суд не вбачає винних дій відповідача у виникненні спору, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати відносяться на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дійсним біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.11.1997р., укладений на Павлоградській Товарній біржі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_3