Пр.№2/155/497/18
Справа № 155/514/18
Рішення

іменем України

(заочне)

22 червня 2018 року Горохівський районний суд

Волинської області

в складі:

головуючого - Адамчук Г.М.,

з участю секретаря - Ревуцької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Горохові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди за межі України без згоди батька, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 06.04.2018 року звернулася з позовом до ОСОБА_2, в якому просить надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за межі України неповнолітньої громадянки України ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) в супроводі матері - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 у період з 01 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 рік.

Мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї з ОСОБА_2 народилася дочка, ОСОБА_3. 27 жовтня 2017 року вона одружилася з ОСОБА_4. Рідний батько дитини ОСОБА_2 про дитину не піклується, постійного контакту з дитиною не підтримує. В даний час позивач має намір виїхати за кордон разом з дитиною, однак без згоди батька не може цього зробити. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити.

Позивач 23 травня 2018 року уточнила позовні вимоги, просить надати дозвіл на одноразовий виїзд за межі України до Республіки Польща неповнолітньої громадянки України ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) в супроводі матері - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 у період з 01 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 рік.

Представник Служби у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві до суду представник даної служби просить справу розглядати у його відсутності, вирішення справи віддає на розсуд суду.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причин нез'явлення не повідомив.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

З свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 видно, що її батьком є ОСОБА_2.

Згідно з свідоцтвом про шлюб, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

З висновку Луцької районної державної адміністрації Волинської області від 27.04.2018 року №857/25/2-18 видно, що ОСОБА_2 життям, здоров'ям, розвитком своєї дитини не цікавиться, не бере участі у матеріальному забезпеченні, аліментів не сплачує. Місце проживання громадянина не відоме, з донькою батько не спілкується. Орган опіки та піклування вважає, що надання дозволу на багаторазові тимчасові виїзди ОСОБА_3 до досягнення нею 16-ти річного віку за межі України без згоди батька ОСОБА_2 є доцільним і відповідає інтересам дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини.

Відповідно положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Отже, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Так, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітньої дитини за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду.

Згідно доводів позивача та долучених до матеріалів справи доказів підтверджується, що метою виїзду є подорож на відпочинок з метою розширення світогляду дитини, її оздоровлення.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 141, 150, 154-155 СК України, ст.313 ЦК України, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами перетину державного кордону громадянами України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на одноразовий виїзд за межі України до Республіки Польща неповнолітньої громадянки України ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) в супроводі матері - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3) без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 у період з 01 липня 2018 року по 31 жовтня 2018 рік.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Голова Горохівського

районного суду Г.М. Адамчук