АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року

м. Рівне

Справа № 560/1284/16-ц

Провадження № 22-ц/787/407/2018

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Оборонова І.В.

Рішення ухвалене в м. Дубровиця Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту незазначена

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шеремет А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства Національна страхова компанія "Оранта", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_3звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства Національна страхова компанія "Оранта", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 березня 2016 року біля 14-ї години відповідач ОСОБА_5, керуючи в м. Дубровиця Рівненської області автомобілем марки «Опель Вектра» з державним номерним знаком НОМЕР_1, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Березова - Макарівська, не надав переваги в русі автомобілю марки «ВАЗ 217080», з державним номерним знаком НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі під керування ОСОБА_3 і допустив з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень, вартість відновлення якого, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного ТзОВ "Судова незалежна експертиза України" становить 62202,35 грн.

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 11 травня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

За відшкодуванням вартості відновлювального ремонту автомобіля, позивач звернувся до ПАТ НАСК "Оранта", яким було відшкодовано лише 28882,12 грн..

Вважає, що оскільки виплачена сума, не покриває необхідних витрат для відновлювального ремонту автомобіля, яка складає 70260,78 грн., тому ПАТ НАСК "Оранта" в межах страхового відшкодування, повинне доплатити позивачу 21117,88 грн., а відповідач ОСОБА_5, решту суми, яка не покривається страховим відшкодуванням.

Крім того зазначав, що діями відповідача ОСОБА_2, йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у перенесеному стресі, душевних стражданнях, перенесених ним в результаті ДТП. Позивач постійно нервує з приводу неможливості відремонтувати автомобіль та повернути його власнику. Після ДТП виникла велика проблема доїзду до місця роботи.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ПАТ НАСК "Оранта", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3: - 11549,09 грн. відшкодування частини вартості відновлювального ремонту;

- 500,00 грн. моральної шкоди;

- 3766,24 грн. судових витрат, які складається з: 226,24 грн. судового збору за вимогу майнового характеру та 40,00 грн. за вимогу немайнового характеру та 3500,00 грн. витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_3:

- 21117,88 грн. недоплаченого страхового відшкодування;

- 3913,76 грн. судових витрат, які складаються з: 413,76 грн. судового збору за вимогу майнового характеру та 3500,00 грн. витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_2вважає його в частині задоволених позовних вимог незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що в цій конкретній справі за цих обставин і умов даний позов із заявлених у ньому підстав не підлягав задоволенню в частині вимог до нього, адже позивач за позовом тут є не тією особою, перед якою він має нести відповідальність (він не є потерпілим як учасником спірних правовідносин).

Цього не було враховано судом першої інстанції, а тому оскаржуване рішення у зазначеній ним частині підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні пред'явленого позову до нього.

Вважає, що суд першої інстанції, поклавши в основу свого висновку розмір майнової шкоди, завданої в результаті ДТП, встановлені висновком експерта від 02.10.2017 року, порушив норми ч.1 ст.59 Цивільного процесуального кодексу України.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення в частині задоволених вимог до нього та стягнення на користь ОСОБА_3 11549,09 грн. відшкодування частини відновлювального ремонту; 500,00 грн. моральної шкоди; 3766,24 грн. судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в частині позовних вимог до нього, відмовити повністю.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначає про те, що при розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до у часті у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог шодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки шодо однієї зі сторін.

Вказує, що постановою Зарічненського районного суду від 11 травня 2016 року винуватцем ДТІІ визнано ОСОБА_2. На момент ДТП позивача керував авто на відповідній правовій основі. В судовому засіданні власником авто заявлено про згоду на відшкодування шкоди Позивачу, так як Відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання відремонтувати автомобіль, про що написав розпису (копія є в матеріали справи), але його не виконав, що змусило Позивача звертатись до суду. Позивач повинен повернути власнику автомобіль у справному стані. З цією ж метою Власником передано Позивачу кошти отримані від страхової компанії для проведення ремонту автомобіля, які покривали тільки частково вартість ремонту. Таким чином, твердження Відповідача щодо права Позивача звертатись до суду про відшкодування шкоди безпідставні.

Просив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити повністю.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо наявності в діях відповідача вини у заподіянні майнової шкоди позивачу та враховуючи тривалість часу, який знадобився позивачу для поновлення своїх порушених прав вимога позивача про відшкодування відповідачем завданої йому моральної шкоди визнана обґрунтованою, однак розмір такого відшкодування було зменшено до 500 грн.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 березня 2016 року біля 14-ї години ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Опель Вектра» з державним номерним знаком НОМЕР_1, в м. Дубровиця Рівненської області на перехресті нерівнозначних доріг вул. Березова - Макарівська, не надав переваги в русі автомобілю марки «ВАЗ 217030», з державним номерним знаком НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі і допустив з ним зіткнення, внаслідок чого транспортний засіб, зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 11 травня 2016 року, відповідача ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень (а.с.6). Постанова набрала законної сили, а відтак факт вчинення ОСОБА_5, дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено транспортні засоби, доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.396 ЦК України та ст.3 ЦПК України (в редакції на час звернення), ОСОБА_3 маючи речове право на чуже майно звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Зазначені норми права спростовують твердження апелянта, що позивач по справі не є не тією особою, перед якою він має нести відповідальність.

Згідно із ч.2 та ч.5 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Такі обставини по справі ОСОБА_2 не доводились та й об'єктивно не існували, що підтверджується доказами по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст.6 та п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до Полісу №АЕ/ №6526042 цивільно - правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу - "Opel Vectra", р/н НОМЕР_1, ОСОБА_2 застрахована в Приватному Акціонерному товаристві Національна акціонерна страхова компанія "Оранта". Ліміт страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну складає 50000,00 грн., розмір франшизи «0» грн. (а.с.44).

28 травня 2016 року відповідно до Агентської угоди №08-03-26/15-01-10 від 01.03.10 р. спеціалістом ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» було проведено дослідження НОМЕР_2, згідно якого розмір матеріального збитку власнику автомобіля ВАЗ 217030, д.р.н. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склав 28882,12 грн. (а.с.93-104) та 24 червня 2016 року проведено розрахунок страхового відшкодування (а.с.92), а 04 липня 2016 року НАСК "Оранта" було складено страховий акт №ОЦВ-16-3160/1 та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 28882,12 грн., які були перераховані власнику автомобіля ОСОБА_4 (а.с.92).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №171/10/2017 від 02.10.2017 року, проведеного Експертно - дослідною службою України, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2107030, реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на 28.03.2016 року становить 70260,78 грн., а вартість його матеріального збитку та відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу станом на 28.03.2016 року становить 61549,09 грн. (а.с.136-164).

В даному випадку, існує різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром завданої матеріальної шкоди, і місцевий суд, відповідно висновку експертизи та до ст.1194 ЦК України, дійшов обґрунтовано висновку, що ця різниця між лімітом відповідальності підлягає стягненню з страховика - 21117,88 грн. недоплаченого страхового відшкодування та - 11549,09 грн. відшкодування частини вартості відновлювального ремонту з винуватця ДТП.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди місцевий суд керувався роз'ясненнями даними в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року та виходив із засад розумності, виваженості та справедливості і обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500,00 грн.

Згідно п.4 ч.3 ст. 79, 88 ЦПК України місцевий суд вирішив питання про судові витрати та стягнув з відповідачів на користь позивача витрати, пов'язані із проведенням автотоварознавчої експертизи №171/10/2017 від 02.10.2017 року по 3500, 00 грн. з кожного та зі сплати судового збору, при цьому навів відповідні розрахунки.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367-368, п.1 ч.1 ст.374,375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий : С.В. Боймиструк

Судді : С.О. Гордійчук

А.М. Шеремет