РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тимощука О.Я.

при секретарі Рибачик О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

представника третьої особи адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_5 та встановлення факту родинних відносин між ними.

В обґрунтування позову, ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_5 приходиться для неї рідним дядьком. 08 вересня 2008 року ОСОБА_5 помер. Внаслідок смерті відкрилася спадщина ОСОБА_5 на нерухоме майно та грошові вклади в Ощадбанку, які знаходиться у м. Рівному. За свого життя ОСОБА_5 заповіту не складав. Спадкоємців першої черги, які мали б права на спадщині померлого ОСОБА_5 немає, оскільки його дружина померла, а власних дітей у них не було. З отриманого на її запит витягу № 49557482 від 23.10.2017 року, виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_6 їй стало відомо про відсутність інформації про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_5, який помер 08.09.2008 року. Маючи намір прийняти спадщину ОСОБА_5, після отримання вказаного вище витягу з спадкового реєстру, вона звернулася до Першої Рівненської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте у прийняті такої заяви було відмовлено, в звязку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини, але при цьому їй було розяснено що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Крім того державний нотаріус Першої Рівненської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 розяснила, що для оформлення спадкових прав їй також необхідно звернутись до суду, щоб встановити ще й факт родинних відносин, оскільки прізвище дядька в документах зазначено «Оводюк», а прізвище її матері в свідоцтві про народження записано «Васильєва - ОСОБА_5». Іншим шляхом встановити факт родинних відносин вона не може.

Щодо поважності причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, позивач вказує про своє перебування в ОСОБА_8 Федерації у період з 2009 по 2015 роки. А також вказує на погіршення здоровя, через прогресування хвороби, що в кінцевому привело до визнання її інвалідом другої групи безстроково.

Представник відповідача, в поданому через канцелярію суду відзиві, не заперечував проти участі в справі, позов не визнав. Заперечуючи позов, представник відповідача зазначив, що позивачкою не наведено поважних причин щодо пропуску строку на прийняття спадщини, зокрема не надано жодного доказу щодо постійного безвиїзного проживання в ОСОБА_8 Федерації з 2009 року по 2015 рік.

У підготовчому судовому засіданні до участі у справі була залучена третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - ОСОБА_3.

Представник третьої особи, у наданих до суду письмових поясненнях щодо позову, вказала, що позивачем не повідомлено суд інших спадкоємців та не залучено до участі у справі належних відповідачів. Спадщину після смерті ОСОБА_5 фактично прийняв ОСОБА_9, батько третьої особи, який проживав на момент смерті з спадкодавцем. А тому ОСОБА_3 є єдиною спадкоємицею. Основним майном, яке за життя належало ОСОБА_5 була квартира № 38 за адресом м. Рівне, вул. Льонокомбінатівська, 5. Однак, вказана квартира на підставі договору про довічне утримання від 26.06.2006 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 належала останньому. Щодо спірної квартири ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду. Зокрема у проваджені Рівненського міського суду Рівненської області перебували справа № 569/6385/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору дарування квартири в м. Рівне, вул. Льонокомбінатівська, 5/38 та визнання права власності на цю квартиру та справа № 569/14857/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування. Рішенням суду у справі № 569/6385/15-ц встановлено, що до 10 червня 2009 року ОСОБА_1 перебувала в Україні, однак до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Крім того позивачем не надано достатніх, належних і достовірних доказів того, що померлий ОСОБА_5 приходиться їй рідним дядьком. Вказує, що у матері позивачки ОСОБА_10 та ОСОБА_5 різні батьки, а тому останній не є рідним дядьком позивачки.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 надала наступні додаткові пояснення. Вказала, що вона, ОСОБА_1 піклувалася про свого дядька ОСОБА_5, а також проживала у квартирі дядька до його смерті. Вона разом зі своїм цивільним чоловіком хоронила дядька. ОСОБА_11 був похоронений у с. Андрусіїв, Гощанського р-ну поряд з іншими її родичами. ОСОБА_5 бажав щоб після його смерті, квартира № 38 по вул. Льонокомбінатівській у м. Рівному дісталася для неї, оскільки вона доглядала та матеріально утримувала його. Однак договір довічного утримання був укладений ОСОБА_5 з її братом ОСОБА_9 Такий договір на міг бути укладений з нею, оскільки вона являлась громадянкою ОСОБА_8 Федерації та мала намір виїхати на тимчасове проживання до цієї країни. Після смерті ОСОБА_5, між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_9 була досягнута домовленість про переоформлення квартири на її імя. На виконання цієї домовленості ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_1 10 тис. доларів США. У ОСОБА_8 Федерації вона перебувала з 25.06.2009 року по 08.04.2015 року. Звернутися з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини її спонукав лист отриманий в грудні 2017 року від Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, в якому йшлося про те що договір довічного утримання укладений 26.06.2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 не міг бути посвідчений приватним нотаріусом, з чого випливало, що такий договір є недійсним в силу закону. Також ОСОБА_1 вказала про те, що влітку 2018 року нею були виявлені документи, які свідчили про наявність коштів на банківських рахунках відкритих на імя ОСОБА_5

Представник позивачки - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, просить його задоволити повністю.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав викладених в письмових поясненнях на позовну заяву. Крім того, вказали, що задоволення позовних вимог порушить права третьої особи ОСОБА_3, яка прийняла спадщину в порядку спадкової трансмісії, після смерті свого батька ОСОБА_9, померлого 01.12.2014 року. ОСОБА_9 був зареєстрований та постійно проживав у квартирі, що свідчить про те, що він фактично прийняв спадщину. Зазначили, що у ОСОБА_1 було достатньо часу, з дня смерті ОСОБА_5 для подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк. ОСОБА_1 не надала достатніх доказів, які б вказали на поважність причин пропуску цього шестимісячного строку. Рівненським міським судом Рівненської області з 2015 року неодноразово розглядалися цивільні справи щодо спірної квартири, яка належала ОСОБА_5 Також у цей час Рівненським міським судом Рівненської області відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору довічного утримання від 26.06.2006 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 Факт родинних відносин вважають недоведеним, оскільки доводи позивачки є голослівними та не підтверджені будь якими письмовими доказами.

Допитана в судовому засіданні свідок - ОСОБА_12, пояснила, що вона особисто була знайома з матірю позивачки ОСОБА_10 та дядьком позивачки ОСОБА_5. Їй відомо, що ОСОБА_10 та ОСОБА_5 були сестрою та братом, у них була ще сестра Надія. Також вона добре знала батька ОСОБА_10 та ОСОБА_5, рідного діда позивачки ОСОБА_13, померлого у 1972 році. Позивачка ОСОБА_1 хоронила свого дядька ОСОБА_5 Похоронили ОСОБА_5 в с. Андрусіїв. За могилою ОСОБА_5, який похоронений за однією огорожею з іншими родичами, доглядає ОСОБА_1

Допитана у судовому засіданні свідок - ОСОБА_14, пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки. Вказала, що матір ОСОБА_10 та дядько ОСОБА_5 є сестрою і братом, а їх батьком є її рідний дід ОСОБА_13. ОСОБА_1 за життя піклувалася ОСОБА_5 Похоронами ОСОБА_5 займалася ОСОБА_1 разом з своїм цивільним чоловіком ОСОБА_15. У похоронах допомагав також її брат ОСОБА_9, який був зареєстрований у квартирі дядька, ОСОБА_5 Також свідок вказала, що ОСОБА_1 в той час часто скаржилася на стан свого здоровя.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що він приходиться цивільним чоловіком для позивачки ОСОБА_1 З 1990 року він знайомий з родиною ОСОБА_1, зокрема з її рідним дядьком та хресним ОСОБА_5, у квартирі якого вони проживали до його смерті. Він та його дружина, хоронили дядька, який помер у вересні 2008 року. У квартирі також був зареєстрований брат дружини ОСОБА_9 Між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 був укладений договір довічного утримання. Однак матеріально утримувала ОСОБА_11 ОСОБА_1, яка для цього витрачала значні кошти. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 була досягнута домовленість про відчуження квартири на користь останньої. Однак у звязку із загостренням хвороби суглобів та необхідністю оформлення інвалідності, як громадянці ОСОБА_16, він з ОСОБА_1 вимушені були виїхати у 2009 році до Іркутської області ОСОБА_16 де перебували до 2015 року. У ОСОБА_16 стан здоровя ОСОБА_1 погіршився, їй була встановлена 2-га група інвалідності, вона довгий час не могла самостійно ходити. Повернулися до України в 2015 році і стали жити у квартирі, яка раніше належала дядьку. Також свідок вказав, що влітку 2018 року ним були виявлені документи, які свідчили про наявність коштів на банківських рахунка ОСОБА_5

Заслухавши пояснення позивача та її представника адвоката ОСОБА_2, пояснення третьої особи ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4, допитавши свідків, дослідивши надані письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає за можливе одночасний розгляд позовних вимог про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин, оскільки такі вимоги взаємоповязані і від задоволення однієї вимоги залежить задоволення іншої і навпаки. Крім того факт родинних відносин заперечується представниками третьої особи, що унеможливлює його встановлення за правилами окремого провадження .

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 суд вважає доведеним. Зокрема це підтверджується показами свідків ОСОБА_12, ОСОБА_17 та ОСОБА_15, яким особисто були відомі родині звязки ОСОБА_1 В судовому засіданні свідки підтвердили, що позивачка ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_5 Свідки вказали, що матір позивачки ОСОБА_10 та ОСОБА_5 походили від одного батька ОСОБА_5 (Васильєва ОСОБА_5) ОСОБА_18, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дослідженні в судовому засіданні письмові докази, надані суду і додатках до позовної заяви, також вказують на факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Як вбачається із свідоцтва про народження виданому 04.10.1959 року Липківською сільською радою Корецького району Рівненської області, (актовий запис № 32 від 04.10.1959 року) ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_19, народилася 13 вересня 1959 року, у с. Андрусіїв, Корецького району, Рівненської області, вказані батьки: ОСОБА_20 та ОСОБА_10. ОСОБА_1 27.10.1978 року уклала шлюб із ОСОБА_21, а 06.05.1992 шлюб було розірвано, після розірвання шлюбу позивачка залишила прізвище «Орлова», що підтверджується довідкою відділу ЗАГС м. Усть Ілімськ, Усть - Ілімського району, Іркутської області від 14.04.1998 року.

Як вбачається із свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 296006 виданого 13.03.1973 року (актовий запис № 11 від 03.09.1922 року) Васильєв ОСОБА_22 народилася в с. Андрусіїв, Гощанського району, Рівненської області, вказані батьки: Васильєв - ОСОБА_13 та Васильєв ОСОБА_23. Із свідоцтва про одруження серії І-ГЮ № 068244, виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Гощанського районного управління юстиції Рівненської області 18.05.2004 року, батьки позивачки: ОСОБА_20 та ОСОБА_20 (дошлюбне прізвище ОСОБА_23) ОСОБА_24 одружилися 15.10.1946 року, в с. Андрусіїв, Гощанського району (актовий запис № 3 від 15.10.1946 року). ОСОБА_10 померла 24.05.1998 року у віці 76 років в с. Андрусіїв, Гощанського району, Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 037258 виданому Липківською сільською радою 25.05.1998 року (актовий запис № 17 від 25.05.1998 року).

Як вбачається із свідоцтва про народження серії ЯЛ № 434575 виданого повторно 27.01.1954 року ОСОБА_25 ЗАГС Рівненської області, ОСОБА_5 народився 07.03.1933 року у с. Андрусіїв, Мижиричського району, Рівненської області, батьки: ОСОБА_13 та ОСОБА_26 (актовий запис № 4 від 09.03.1933). ОСОБА_5 помер 08.09.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 064799, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

Задовольняючи позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд виходить з того, що позивачка за життя спадкодавця піклувалася ним, допомагала матеріально, утримувала, здійснила обряд поховання та доглядає могилу, а спадщину не прийняла з обєктивних причин.

Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших фізичних осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За правом представлення (ч.3 ст. 1266 ЦК України) племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як слідує з пояснень позивачки та показів свідка ОСОБА_15, у 2008 році вони проживали разом з ОСОБА_5 у квартирі № 38 по вул. Льонокомбінатівській у м. Рівному. Проживаючи у квартирі вони піклувалися та доглядали за рідним дядьком ОСОБА_1 Після смерті дядька, ОСОБА_1 до нотаріуса не зверталася, оскільки їй було відомо, що 26.06.2006 року між її братом ОСОБА_9 та ОСОБА_5 був укладений договір довічного утримання. Бути стороною договору довічного утримання ОСОБА_1 не мала можливості, оскільки вона була громадянкою ОСОБА_8 Федерації та не мала постійного місця проживання в Україні. А тому між нею та її братом ОСОБА_9 була досягнута домовленість про відчуження квартири на її користь, після смерті дядька. На виконання цієї домовленості ОСОБА_1 передала ОСОБА_9 10 000 доларів США. Знаючи про наявність договору довічного утримання укладеного з братом ОСОБА_9 та не володіючи інформацією про наявність іншого спадкового майна, ОСОБА_1 в той час не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_5 стан здоровя ОСОБА_1 погіршувався, що повязано було із прогресуванням захворювання тазостегнових суглобів. А тому позивачка у 2009 році вимушена була виїхати до ОСОБА_16 для оформлення пенсії по інвалідності. У ОСОБА_16 стан здоровя ОСОБА_1 погіршився. Повернулися в України у 2015 році.

Як вбачається із довідки серії МСЕ-2013 № 2921778, медичних довідок від 30.08.2011 року та 18.10.2013 року ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності, повязану з із двостороннім захворювання тазостегнових суглобів. Як вбачається із паспорта громадянина ОСОБА_8 Федерації виданого ФМС 38007 (ст. 46) ОСОБА_1 прибула в Україну 08.04.2015 року після смерті ОСОБА_9, який помер 01.12.2014 року. У період з 2009 - 2015 роки ОСОБА_1 постійно перебувала у ОСОБА_8 Федерації.

Факт існування договірних відносин з ОСОБА_9 щодо спірної квартири підтверджується рішеннями Рівненського міського суду Рівненської області від 04.09.2015 року та Апеляційного суду Рівненської області 06.10.2015 року у справі № 569/6385/15-ц за ОСОБА_1 до ОСОБА_27 про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності. Предметом цього позову було визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору укладеного в простій письмовій формі. Як вбачається з тексту судового рішення у справі № 569/6385/15-ц судом встановлено, що 26.06.2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 було укладено Договір довічного утримання посвідченого приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу ОСОБА_28 за реєстровим номером 1369. Згідно п. 6 даного договору ОСОБА_9 зобовязався по життєво утримувати ОСОБА_5, забезпечувати його харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою та зберегти у його по життєвому користуванні одну кімнату, та платити йому щомісячно грошову суму в розмірі 150 грн. 10 червня 2009 року між гр. ОСОБА_9 (надалі Дарувальником) та ОСОБА_1 (надалі Обдарованою) було укладено договір дарування квартири згідно якого, підставою виникнення права власності на дану квартиру за адресою м. Рівне, вул. Льонокомбінатівська, 5/38 для Дарувальника, являється Договір довічного утримання від 26.06.2006 року ОСОБА_5. У межах цього цивільного провадження були допитані свідки ОСОБА_29, ОСОБА_30 суду пояснили, що брат ОСОБА_9 позичав у ОСОБА_1 гроші, на утримання дядька ОСОБА_5 та надав 2 розписки у 2005 і 2007 роках, говорив, що як не від дасть гроші, квартира залишиться ОСОБА_1 так, як після розлучення із ОСОБА_31, постійно проживав із ОСОБА_1 та її сімю, вона його доглядала, утримувала і за таких обставин він вирішив подарувати їй спірну квартиру. Договір дарування сестра не посвідчила нотаріально, оскільки на той час не мала коштів, а потім вона поїхала до ОСОБА_16 для оформлення пенсії по інвалідності. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_32 суду пояснив, що дав у 2005 році для ОСОБА_1 5 700 доларів США, які вона позичила ОСОБА_9 для утримання хрещеного. Кошти ОСОБА_9 не повернув, замість цього мав приписати ОСОБА_1 в спірну квартиру. Щодо договору дарування йому нічого невідомо. Свідок ОСОБА_33 суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_32 дав у 2005 році для ОСОБА_1 5 700 доларів США, які вона позичила ОСОБА_9 для утримання хрещеного. Крім того її мати ОСОБА_1 також позичала кошти ОСОБА_9 які він не повернув, а замість цього мав віддати спірну квартиру. Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що ОСОБА_9 позичив гроші в сумі 10 тисяч доларів в ОСОБА_1, дав 2 розписки, ним підписані, гроші не вернув, обіцяв, що квартира буде нам. Договір дарування ОСОБА_9 приніс надрукованим, він бачив, як його підписували, але не читав. Апеляційний суд Рівненської області у своєму рішенні від 16 жовтня 2015року у справі № 569/6385/15-ц зазначив що 10 червня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 було укладено в простій письмовій формі договір дарування квартири АДРЕСА_2.

В силу ст. 748 ЦК України згідно якої набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу, тобто з моменту державної реєстрації, на момент відкриття спадщини ОСОБА_11, право власності на квартиру належало ОСОБА_9, то права на цю квартир не могли входити до складу спадщини. А тому ОСОБА_1 не могла отримати права на спірну квартиру в порядку спадкування. А про наявність коштів на банківських рахунках ОСОБА_1 дізналася тільки у 2018 році, як пояснила позивачка, що також підтвердив свідок ОСОБА_15

Позивачка у 2017 році звернулася до нотаріуса щодо спадщини ОСОБА_5 Згідно витягу № 49557482 виданого приватним нотаріусом ОСОБА_6 Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області від 23.10.2017 року інформація про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_5, який помер 08.09.2008 року у Спадковому реєстрі відсутня.

Відсутність спадкової справи, а також виявлені у 2018 році банківські документи ОСОБА_5, спонукали позивачку звернутися до суду з цим позовом.

Суд також бере до уваги те, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 07.05.2018 року відкрито провадження у справі № 569/8029/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Керуючись принципами справедливості та законності, сукупністю досліджених в справі доказів, які суд визнає достовірними, доведено, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_5, який помер 08.09.2008 року та строк подачі заяви про прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, а тому підлягає поновленню, шляхом визначення додаткового строку в три місяці, який суд рахує достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини.

На підставі ст.ст. 1216, 1258, 1259, 1270, 1272, 1277 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 259, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_5, який помер 08 вересня 2008 року є рідним дядьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку на прийняття спадщини за законом після смерті її дядька ОСОБА_5, померлого 08 вересня 2008 року.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк у 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її дядька ОСОБА_5, померлого 08 вересня 2008 року з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 10 грудня 2018 року.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_34