Справа №: 398/3996/17
провадження №: 2/398/722/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" квітня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрія цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07 червня 2010 року. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 22 293,63 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 07 червня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 3 500,00 грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушила умови кредитування та не виконує належним чином зобов'язання, в результаті чого станом на 12 лютого 2018 року виникла заборгованість в розмірі 22 293,63 грн., яка складається з: 8 603,96 грн. - заборгованість за кредитом; 2 469,03 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9 920,94 грн. - заборгованість за пенею; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 049,70 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідач визнала позов в частині заборгованості за кредитом в розмірі 8 603,96 грн., зазначивши, що дійсно отримувала та користувалася кредитними коштами. В той же час не визнала суму заборгованості за процентами за користування кредитом, оскільки вважає їх необґрунтованими. Крім того, заперечувала проти стягнення з неї пені та штрафів.

30 січня 2018 року судове засідання відкладено на 13 лютого 2018 року за клопотанням відповідача з метою надання їй часу для отримання правової допомоги (а. с. 53 - 54).

13 лютого 2018 року судове засідання відкладено на 01 березня 2018 року у зв'язку з витребуванням у позивача додаткових доказів (а. с. 86 - 87).

01 березня 2018 року в судовому засіданні оголошено перерву до 29 березня 2018 року з метою надання відповідачу та її представнику можливості ознайомитись з уточненою позовною заявою (а. с. 113 - 114).

29 березня 2018 року в судовому засіданні оголошено перерву до 11 квітня 2018 року з метою надання часу відповідача та її представнику на ознайомлення з відповіддю позивача на відзив та підготовку заперечень на відповідь на відзив (а. с. 168 - 169).

11 квітня 2018 року в судове засідання не з'явився позивач, який належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просить позовні вимоги задовольнити, розглядати справу в його відсутність (а. с. 32). Відповідач та її представник позов визнали частково. Відповідач визнала позов в частині заборгованості за кредитом в розмірі 8 603,96 грн., зазначивши, що дійсно отримувала та користувалася кредитними коштами. В той же час не визнала суму заборгованості за процентами за користування кредитом, оскільки вважає їх необґрунтованими. Крім того, заперечувала проти стягнення з неї пені та штрафів.

Заслухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

07 червня 2010 року відповідач подала банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердила факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку (а. с. 9, 10 11 - 25). Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.

За цим договором про надання банківських послуг відповідач отримала кредит у розмірі 3 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В подальшому розмір кредитного ліміту неодноразово збільшувався.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач припинила виконувати, здійснивши останній платіж 30 червня 2017 року в сумі 350,00 грн., у зв'язку з чим станом на 12 лютого 2018 року виникла заборгованість в розмірі 22 293,63 грн., яка складається з: 8 603,96 грн. - заборгованість за кредитом; 2 469,03 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 9 920,94 грн. - заборгованість за пенею; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 049,70 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем (а. с. 162).

Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідач зазначила, що дійсно користувалася кредитними коштами та неодноразово здійснювала погашення заборгованості, в тому числі і після підвищення відсоткової ставки, що також підтверджується і випискою по особовому рахунку відповідача (а. с. 66 - 81, 153 - 162). Альтернативного розрахунку відсотків відповідач та її представник суду не надали.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості по відсоткам за користування кредитом, наданий позивачем, є обґрунтованим, відповідає загальним вимогам ЦК України та умовам, укладеного між сторонами, кредитного договору.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання він зобов'язаний сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням.

Окрім того, умовами договору про надання банківських послуг передбачена сплата пені у разі прострочення виконання зобов'язання.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки, жодна із сторін не звернулась до суду з відповідною заявою - позовна давність судом при вирішення зазначеного спору не застосовується.

Враховуючи те, що відповідач не виконала передбачені кредитним договором і законом зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 8 603,96 грн., по відсоткам за користування кредитом в розмірі 2 469,03 грн., штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова).

В той же час, оскільки представник позивач в судове засідання не з'явився та не висловив свою думку щодо необхідності стягнення з відповідача штрафу чи пені, та з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення виконання зобов'язань.

Оскільки, умовами кредитного договору передбачено обов'язок відповідача сплатити штраф в розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову, то при задоволенні позову частково з відповідача підлягає стягненню 5% від стягненої суми, що становить 553,65 грн. (8 603,96 грн. (заборгованість за кредитом) + 2 469,03 грн. (відсотки за користування кредитом) = 11 072,99 грн.)

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 933,86 грн.

На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629, 634, 638, 1049,1050, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місце знаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код за ) заборгованість станом на 12 лютого 2018 року в розмірі 11 876 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 64 коп., яка складається з:

8 603 грн. 96 коп. - заборгованості за кредитом;

2 469 грн. 03 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина);

553 грн. 65 коп. - штраф (процентна складова).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код за ) судовий збір в розмірі 933 ( дев'ятсот тридцять три) грн. 86 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16 квітня 2018 року.

Суддя О.В.Авраменко