Справа № 222/21/18
Провадження № 2/222/136/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

за участю секретаря Темір В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що 24.06.2008 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, згідно укладеного між сторонами договору № б/н від 24.06.2008 року. Згідно п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом в заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач зобовязався повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, однак ним не виконуються належним чином зобовязання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. Станом на 30.11.2017 року відповідач має заборгованість в сумі 34527,38 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 6537,00 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 22107,08 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 5883,30 грн. (від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 20780,07 грн., яка рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» м. Дніпропетровська від 20.09.2013 року була стягнута з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача, різниця становить 13747,31 грн.), а також штрафи, відповідно до умов кредитного договору, а саме: 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 687,37 грн. штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 14684,68 грн. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 14684,68 грн. за кредитним договором № б/н від 24.06.2008 року та судові витрати у виді судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 09.01.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам.

02.02.2018 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки банком пропущено трирічний строк позовної давності. В обґрунтування своїх заперечень, зазначає, що зазначений кредитний договір було укладено 24.06.2008 року, у той самий рік виникла заборгованість за кредитним договором, натомість позивач звернувся до суду з позовом у 2018 році. При цьому, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не навів жодних доказів та обставин, відповідно до яких він не знав про порушення свого права до 2015 року. Крім цього, позивач у позові посилається на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку», розміщених на банківському сайті, з якими при укладенні кредитного договору його ознайомлено не було. В задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Також до відзиву стороною відповідача надано докази його надіслання 02.02.2018 року іншій стороні.

21.03.2018 року від сторони позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обовязків, що за змістом ч.1 ст. 202 ЦПК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Також, з моменту оформлення кредитного договору пройшло 10 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Крім цього, позовна давність в даному випадку обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, зобовязання залишилось не виконаним, то проценти підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності по кожному платежу. Таким чином, банком буде подано уточнену позовну заяву. На підставі викладеного, просив суд задовольнити уточнені позовні вимоги банку в повному обсязі. Також до відповіді додає виписку по рахунку. Підтвердження надіслання відповіді на відзив з доданими доказами іншій стороні, тобто відповідачу, до відповіді не додано.

22.03.2018 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява, в якій він просив не приймати до розгляду докази, надані ПАТ КБ «Приватбанк» з порушенням порядку та строків, встановлених ст. 83 ЦПК України.

Також в судовому засіданні було вирішено клопотання заявлене відповідачем щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Інших заяв чи клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, але в позовній заяві просила справу розглянути без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та заперечував проти його задоволення, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. Крім цього, наполягав на застосуванні позовної давності.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дослідивши заяви по суті справи, а саме позовну заяву, відзив наданий стороною відповідача, заперечення на відзив надані стороною позивача, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що 24.06.2008 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» (на той час ЗАТ) з анкетою-заявою про бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% в місяць із розрахунку 360 днів на рік.

В вищевказаній анкеті-заяві є підпис відповідача ОСОБА_2 про те, що він ознайомлений та згоден із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді, т.б. відповідач прийняв зазначені умови споживчого кредиту.

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» м. Дніпропетровська від 20.09.2013 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.06.2008 року в сумі 20780,07 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» за договором № б/н від 24.06.2008 року, станом на 30.11.2017 року становить 34527,38 грн., яка складається з: загального залишку заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в сумі 6537,00 грн., загального залишку заборгованості за відсотками в сумі 22107,08 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 5883,30 грн., штрафу (фіксованої частини) в сумі 250,00 грн., штрафу (відсоток від суми заборгованості) в сумі 687,37 грн., з відрахуванням суми стягнутої за вищевказаним рішенням суду від 20.09.2013 року в розмірі 13747,31 грн. Заборгованість до стягнення становить 14684,68 грн.

Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 526, 610 ч.1 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд вважає, що цивільне право позивача порушено, оскільки відповідач отримав надані кошти, але не виконав взяті на себе договірні зобовязання.

Проте, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, на застосуванні якого наполягає відповідач, оскільки він сплив на момент звернення позивача до суду, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статях 252-255 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначеного періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Пунктом 2 розділу 1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом(кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу 11 Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле МОNТН).

У заяві від 24.06.2008 року, яка є невідємною частиною договору, укладеного ПАТ КБ «Приватбанк» (на той час ЗАТ) і відповідачем, не зазначено термін дії картки, виданої ОСОБА_2, а тому у суду відсутня інформація щодо терміну дії виданої відповідачеві кредитної картки «Універсальна», а також відсутня інформація щодо продовження строку вкладу.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи, що перебіг позовної давності переривався винесенням рішення Третейським судом, строк позовної давності слід відраховувати з 20.09.2013 року,позивач звернувся до суду з позовом 04.01.2017 року, тобто після спливу трирічного строку загальної позовної давності, клопотання про поновлення строку не заявляв, в той час як відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку позовної давності

Між тим слід зазначити, що судом не беруться до уваги докази (копії документів) додані стороною позивача до відповіді на відзив, оскільки зазначені копії документів у відповідності до вимог ч.9 ст. 83 ЦПК України не були заздалегідь надіслані (вручені) стороні відповідача, що підтверджується поясненнями останнього, а підтвердження надсилання (вручення) їх копій відповідачу стороною позивача суду не надано.

Судом також не приймаються до уваги доводи позивача викладені у відповіді на відзив, як такі, що є безпідставними та недоведеними.

Доводи сторони відповідача, з приводу не ознайомлення його з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», на які він посилається, як на підставу відмови у задоволенні позову не є переконливими, а тому судом також не беруться до уваги.

Судові витрати у виді судового збору сплачені позивачем на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що останньому в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі відшкодуванню стороною відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 7, 12, 13, 19, 76-83, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, пп.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 253, 256, 257, 261,267, 526, 530, 610, 631, 1049, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.04.2018 року.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Є.О. Подліпенець