Провадження № 2/752/2793/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04.10.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Якушко Т.А,,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.07.2017 р. близько 21 год. 30 хв ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул..Заболотного, 37 в м.Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_1, який керував велосипедом «AUTHOR IMPULSE», що призвело до пошкодження велосипеда та заподіяння тілесних ушкоджень.
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 29.09.2017 р. ОСОБА_2 визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди
В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі, просив суд його задовольнити, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, йому завдана матеріальна шкода, яка полягає у витратах, понесених на лікування після отриманих травм, та продовжує тривати, а також вартості пошкодженого велосипеда, який не підлягає ремонту. Також позивач зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і отриманих травм він переніс фізичний біль і страждання, відчуття приниження, оскільки в зв»язку з відсутністю коштів не міг бути госпіталізований після аварії та відмовився від неї, зміну способу життя, необхідність виходу на роботу до закінчення лікування в зв»язку з погрозами роботодавця звільненням. Позивач звернув увагу суду, що відповідач після настання дорожньо-транспортної пригоди не вчиняв будь-яких дій для відшкодування шкоди, хоча б витрат на лікування та за пошкоджений велосипед.
Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем проживання. Судові повістки повернулись до суду без вручення за закінченням терміну зберігання їх на поштовому відділенні і неотримання відповідачем, хоча йому було відомо про розгляд зазначеного позову судом.
На підставі ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних доказів.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.07.2017 р. близько 21 год. 30 хв ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул..Заболотного, 37 в м.Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_1, який керував велосипедом «AUTHOR IMPULSE», що призвело до пошкодження велосипеда та заподіяння тілесних ушкоджень.
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 29.09.2017 р. ОСОБА_2 визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди встановлена і не підлягає доказуванню.
Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.
Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.
Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
На момент розгляду справи суду не надано доказів, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована.
Як встановлено судом внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений велосипед «AUTHOR IMPULSE», який належав позивачу і яким він керував під час настання ДТП.
Крім того, судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження.
Відповідно до довідки Київської міської клінічної лікарні № 17, куди позивач був доставлений після дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1, встановлено діагноз: поєднана травма, закрита ЧМТ, струс головного мозку, рвані рани правої підколінної ями, забій та садини верхніх та нижніх кінцівок.
На проведене лікування та обстеження позивачем витрачені кошти в розмірі 6832.08 гривень, що підтверджується відповідними призначеннями лікарів та чеками про оплату вартості обстеження та ліків (а.с.26-27, 30-35).
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, яка складається з вартості пошкодженого велосипеда, а також витрат на лікування є доведеними, обґрунтованими, в зв»язку з чим підлягають задоволенню
Також, на думку суду, вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, підлягають задоволенню з наступних підстав.
При зверненні до суду позивач зазначає, що йому завдана моральна шкода як пошкодженням велосипеда, так і фізичним болем та стражданнями, які він зазнав внаслідок травмування під час дорожньо-транспортної пригоди.
Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, отриманими травмами та пошкодженням велосипеда, позивач зазнав моральних страждань, що полягали у душевних хвилюваннях, зміні нормального способу життя. Оскільки його робота пов»язана з керуванням транспортним засобом і він вимушений був вийти на роботу до закінчення лікування, що завдає йому фізичного болю. Крім того, внаслідок отриманих травм ОСОБА_1, переніс фізичні страждання, а травмування призвело до ускладнень, лікування яких триває і на даний час.
Також в ході розгляду справи судом встановлено, що на час звернення позивача до суду відповідач будь-яких дій щодо відшкодування шкоди не вживав, і позивач вимушений вирішувати зазначений спір в судовому порядку, що також призводить до зміни способу життя, витрачання часу на отримання правової допомоги, участі в судових засіданнях.
Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я.
При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.
Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача у справі.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі і стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КИЇВ РЕ», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя