Справа №: 398/4104/18
провадження №: 2/398/2695/18
УХВАЛА

Іменем України

"08" листопада 2018 р. Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Коліуш Г.В., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Косівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення двадцять третьої сесії Косівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області №199 від 01 грудня 2017 року «Про внесення змін до рішення сільської ради №225 від 11.11.2014 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою» та рішення двадцять сьомої сесії Косівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 03 квітня 2018 року №257 «Про надання погодження на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки".

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з положенням п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Визначення терміну «суб'єкт владних повноважень» надано в п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 ЦК України, статей 78, 116, 122 ЗК України, в звязку з прийняттям субєктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обовязків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою предявлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення субєкта владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За приписами ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою погоджується в порядку, передбаченому ст.186 Земельного кодексу України.

Відтак, рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою не є рішенням, за результатами реалізації якого виникає будь-яке речове право чи інтерес (відсутній приватноправовий характер спірних правовідносин), й при цьому відповідач своїм рішенням про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Даного правового висновку дійшов ВСУ у постанові від 7 червня 2016 року у справі № 820/3507/15.

З позовної заяви вбачається, що рішенням №225 від 11.11.2014 року Косівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтованою площею 0,40 га ріллі для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах населеного пункту села Косівка по вулиці Гагаріна, 59а, із земель, ненаданих у власність або у постійне користування. Рішенням №199 від 01.12.2017 року Косівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області було внесено зміни до рішення №225 від 11.11.2014 року та скасовано п. 1, яким ОСОБА_1 було наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою. Рішенням №257 від 03.04.2018 року відповідачем дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність площею 0,40 га ріллі для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в межах населеного пункту села Косівка по вулиці Гагаріна, 59а, із земель, ненаданих у власність або у постійне користування, був наданий ОСОБА_2.

Виходячи зі змісту позовних вимог, предметом спору є правомірність дій відповідача у вирішенні питання щодо зміни рішення сільської ради та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, тобто спір не стосується цивільного права, в тому числі правомірності користування позивачем чи третіми особами земельною ділянкою, захист якого має бути здійснений згідно положень ст. 19 ЦПК України, а тому суд вважає, що між сторонами виник публічно-правовий спір та вказані спірні правовідносини повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, в даних правовідносинах відсутні елементи цивільно-правових відносин. За суб'єктним складом та предметом спору дані правовідносини повязані з виконанням відповідачем владних управлінських функцій, а, отже, має місце публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо позовна заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, 258-261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Косівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування рішень.

Позовну заяву з додатками повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що розгляд справи відноситься до юрисдикції адміністративних судів за визначеною предметною та територіальною підсудністю.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом пятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Коліуш Г.В.