Справа №442/3888/18
Провадження №2/442/1555/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі : головуючої судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів не неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів не неповнолітніх дітей.

Позов мотивує тим, що 09 жовтня 2003 року між нею, ОСОБА_1та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Стебницької міської ради Львівської області, актовий запис №105. Від цього шлюбу у них є двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Близько пяти років вона з відповідачем не проживає спільною сімєю. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення господарства та виховання дітей. Через це виникали непорозуміння, сварки, свідками яких часто ставали їхні діти. В результаті вона втратила до відповідача почуття поваги та любові. Примирення між нею та відповідачем неможливе, а подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить шлюб розірвати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилася, однак від неї поступила заява, в якій вказала, що підтримує заявлені позовні вимоги просить розірвати шлюб, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про день і час слухання справи, а тому суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів по справі. Керуючись ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що сім»я сторін остаточно розпалась і зберегти її неможливо, оскільки позивач ОСОБА_1 втратила почуття любові до відповідача ОСОБА_2, вони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, спору відносно поділу майна у сторін не виникає, а відтак суд вважає, що їхній шлюб слід розірвати.

Згідно свідоцтва про народження серії І-СГ №143491 від 24.06.2008р., виданого Стебницькою міською радою Львівської області, батьками ОСОБА_4, 11.07.2004р., зазначені сторони по справі.

Згідно свідоцтва про народження серії І-СГ №190971 від 18.03.2009р., виданого Стебницькою міською радою Львівської області, батьками ОСОБА_3, 05.03.2009р., зазначені сторони по справі.

Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім»ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до розяснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, які мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, таким чином, в даний час між позивачем та відповідачем виник спір з приводу утримання неповнолітніх дітей, а тому суд переконаний, що позивач потребує допомоги на її утримання, а відповідач зобовязаний надавати таку допомогу.

Крім того, вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує стан здоровя позивача та відповідача - платника аліментів, їхнє матеріальне становище, рівність прав та обовязків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає на користь позивача аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини із усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття, оскільки саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку відповідатиме інтересам їх дітей, враховуючи їх вік та матеріальні потреби.

У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Аналізуючи викладене, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 133, 141, 280, 284, 354 ЦПК України, ст. ст. 110, 112, 181, 182, 191СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений 09.10.2003 року та зареєстрованийвиконавчим комітетом Стебницької міської ради Львівської області, актовий запис №105.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінити на «Мілютіна».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити Відділудержавної реєстрації актів цивільного стану по м.Дрогобичу, Львівській області для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_1 - аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, розмірі 1/3 частини із усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття, починаючи стягувати з дня пред"явлення позову до суду, тобто з 20.06.2018р.

Стягнути із ОСОБА_2в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча - суддя : Гарасимків Л.І.