Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/233/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» серпня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №ZPZ0AE00004458 від 26 березня 2007 року, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 26844,33 дол.США на термін до 26 березня 2012 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки від 26 березня 2007 року.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

В порушення вимог договору ОСОБА_5 свої зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 13 вересня 2012 року має заборгованість 55444,48 грн., кА складається з: 20862,66 дол.США заборгованість за кредитом, 16948,17 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1411,32 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 16222,33 дол.США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

На підставі зазначеного просило стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість в розмірі 55444,48 дол.США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13 вересня 2012 року складає 443001,40 грн.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором № ZPZ0AE00004458 від 26.03.2007 року в розмірі 443001,40 грн., яка складається з: 20862,66 долари США - заборгованість за кредитом; 16948,17 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1411,32 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 16222,33 долара США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 3219 грн.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 липня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 1050, 1054, 509, 554, 543, 525, 526 ЦК України, умов кредитного договору, укладеного сторонами, та дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачів суми заборгованості як з солідарних боржників.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено наступні обставини.

Відповідно до анкети-заяви відповідача ОСОБА_5 від 19.03.2007 року банком 20.03.2007 року було погоджено надання ОСОБА_5 кредиту в розмірі 26844,33 доларів США (а.с.31-32).

26.03.2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № ZPZ0AE00004458, відповідно до якого банк зобовязався надати ОСОБА_5 кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 26 березня 2007 року по 26 березня 2012 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 34782,13 доларів США на наступні цілі: 25000 доларів США, а також 6,77 доларів США для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно по п. 1.2 та у розмірі 7937,80 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредит, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору (а.с.11 зворот).

Також, пунктом 7.1. даного договору встановлено, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячні платежі) у сумі 610,85 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

26.03.2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням відповідача ОСОБА_5, які виникають з умов кредитної угоди, в повному обсязі цих зобов'язань (а.с.12).

Відповідно до п. 3.1. даного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту відповідач ОСОБА_5 щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 7.1 даного договору.

Згідно з п. 4.1. даного договору при порушенні відповідачем ОСОБА_5 будь-якого зобов'язання, передбаченого п.п. 2.2.2., 2.2.3, 7.5 даного договору, позивач має право нарахувати, а відповідач ОСОБА_5 зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

З приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник затримує повернення чергової частини позики.

Через невиконання ОСОБА_5 умов договору сума заборгованості ОСОБА_5 станом на 13.09.2012 року становить 55444 доларів 48 центів США, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 20862,66 долара США, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 16948,17 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 1411,32 доларів США та пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 16222,33 долара США, а всього 443001,40 гривня, по курсу НБУ станом на 13.09.2012 року (а.с.4-6).

Статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Суд першої інстанції, розглянувши справу, вірно встановив характер спірних правовідносин і обґрунтовано дійшов висновку, що відповідачем ОСОБА_5 всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства не сплачуються у встановлені договором строки необхідні платежі, у зв'язку з чим наявна заборгованість за договором, а також те, що ОСОБА_3 зобов'язаний нести солідарну із позичальником відповідальність за умовами кредитного договору.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Довід апеляційної скарги про розгляд справи за відсутністю відповідача ОСОБА_6 не спростовує висновків суду першої інстанції.

Про розгляд справи, призначений на 04.12.2012 року відповідач ОСОБА_6 був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.30), будь-яких заяв відповідача щодо відкладення судового розгляду матеріали справи не містять.

Не зазначення в платіжному дорученні щодо сплати судового збору (а.с.3) по вказаній справі крім позичальника ОСОБА_5 прізвища ОСОБА_3 не спростовує висновків суду.

Довід апеляційної скарги про те, що кредитний договір не містить обов'язкових умов договору, передбачених ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» спростовується змістом кредитного договору. До того ж кредитний договір недійсним з цих підстав не визнавався.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на безпідставне підвищення відсоткової ставки з 10,08 % до 25,08%, не заслуговує на увагу з огляду на те, що п. 7.4 Кредитного договору (а.с.11 зворот.) та п.16 договору поруки (а.с.12 зворот.), укладеним між банком та відповідачем ОСОБА_3, передбачено збільшення відсотків з 0,84 % на місяць (або 10,08 % річних) до 2,09% на місяць (або 25,08% річних) « у випадку порушення зобов'язань боржником, та розраховані відповідно до цього пункту відсотки сплачуються боржником окремо понад суми місячного платежу за кредитним договором разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу».

Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості (а.с.4), 27.08.2007 року у ОСОБА_5 виникла заборгованість, а тому, починаючи з 04.09.2007року банк відповідно до п.7.4 кредитного договору та п.16 договору поруки почав нараховувати окремі платежі за ставкою 2,09% на місяць (або 25,08% річних). Зазначений розрахунок відповідачами не оскаржений.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності відомостей про отримання позичальником суми кредиту не можуть спростувати висновки рішення суду, оскільки відповідачами не надавалися докази невиконання Банком умов кредитного договору.

Крім того відповідачем не надано доказів звернення позичальника до суду з підстав безгрошовості зазначеного кредитного договору.

При цьому з розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник ОСОБА_5 періодично частково сплачував нараховані суми платежів (а.с.4-5).

Посилання ОСОБА_3 на те, що його дружина не надавала згоди на укладання договору поруки не заслуговує на увагу з огляду на те, що відповідач не послався на норму права, відповідно до якої встановлений зазначений обов'язок дружини.

Довід апеляційної скарги про те, що суд не з'ясував, чи було реалізовано заставне майно - автомобіль Mercedes Bens, яким забезпечувалось виконання кредитного договору, колегія суддів вважає неприйнятним, оскільки відповідачами не надано доказів звернення стягнення на будь-яке заставне майно.

Інші доводів апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить.

Таким чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2012 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: