ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 грудня 2018 року

м.Харків

справа № 641/3628/18

провадження № 22-ц/818/1302/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідач - Комунальне підприємство «Харківводоканал»

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Харківводоканал» про звільнення від сплати суми заборгованості за надані послуги за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 липня 2018 року, постановлене під головуванням судді Чайка І.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Комунального підприємства «Харківводоканал» про звільнення від сплати суми заборгованості за надані послуги в розмірі 3 910,28 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 липня 2018 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказують, що вони не мають фінансової можливості сплачувати кошти за надані комунальні послуги, а субсидія на них не розповсюджується. Вважають, що наявні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки держава має компенсувати заборгованість за комунальні послуги при недосконалості та неврегульованості таких відносин законодавством.

Представник Комунального підприємства «Харківводоканал» надав відзив на апеляційну скаргу, просив залишити її без задоволення а рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 липня 2018 року - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилаються позивачі, не відносяться до підстав, за якими вони мають право не сплачувати комунальні послуги, а відповідно до вимог ст. 625 ЦК України неможливість виконання позивачами грошового зобов'язання не звільняє їх від відповідальності

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що позивачі є споживачами послуг, які надає КП "Харківводоканал" за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

ОСОБА_1 є інвалідом дитинства другої групи ( а.с.5). ОСОБА_2 є пенсіонеркою.

За період з 01.09.2016 року по 30.04.2018 року у позивачів виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в загальному розмірі 4397,89 грн. яка складається із заборгованості за централізоване водопостачання в сумі 2508,61 грн. та за послуги централізованого водовідведення - 1889,28 грн.

За вказаний період на особовий рахунок позивачів надійшла субсидія в сумі 487,61 грн, із них в рахунок оплати за послуги централізованого водопостачання 257,06 грн, за послуги централізованого водовідведення 230,55 грн.

Оплата за послуги централізованого водопостачання та водовідведення позивачами в період з 01.09.2016 року по 30.04.2018 року не проводилася. Заборгованість за особовим рахунком позивачів за вказаний період складає 3910,28 грн.

Як на підставу позовних вимог, позивачі посилалися на те, що вони не мають фінансової можливості сплачувати комунальні послуги, оскільки їх доходи не відповідають фактичному прожитковому мінімуму для певної категорії громадян, до якої їх родина віднесена. Вважають, що держава не надає їм відповідні соціальні гарантії. Крім того вказують, що з квітня 2017 року їх родині була зупинена сплата субсидії, у зв'язку з непогашенням виниклої заборгованості за комунальні послуги. Зазначають, що заборгованість утворилась з об'єктивних та поважних причин, а саме з неплатоспроможністю та соціальною незахищеності їх родини. Вважають, що наявні підстави для звільнення їх від сплати суми заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону та пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 встановлено, що споживач, серед іншого, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вичерпний перелік підстав, за яких споживачі мають право не сплачувати комунальні послуги, наведений у Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зокрема п.6 ч.1 ст. 20 Закону встановлено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що обставини, на які посилаються позивачі не відносяться до підстав, за якими вони мають право не сплачувати комунальні послуги. А неможливість виконання ними грошового зобов'язання не звільняє їх від відповідальності.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 року при розгляді справи № 6-6ц13. Зазначено, що законодавство не передбачає звільнення споживача від сплати коштів за отримані послуги. Списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством також не передбачено.

Разом з тим згідно змін у законодавстві, які були внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 300 до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг , придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 р. № 848, районні комісії можуть приймати рішення щодо призначення субсидій у випадках, не передбачених цим Положенням.

Фінансування таких субсидій здійснюється за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи не містять відомостей про звернення позивачів до компетентних органів для вирішення питання проблеми погашення заборгованості за комунальні послуги в тому числі відсутні докази звернення позивачів до районної комісії щодо призначення субсидій за рахунок коштів місцевого бюджету у 2018 році.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України, але в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук