ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/1243/17 Номер провадження 22-ц/814/213/18Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача: Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2018 року ухваленого суддею Татіщевою Я.В., повний текст рішення складено - 23 серпня 2018 року

у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Гребінківське об»єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, про встановлення факт постійного проживання у визначеному місці, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання у визначено місці.

Позовна заява мотивована тим, що у серпні 2016 р. вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі для оформлення пенсії, але їй було відмовлено. Просила суд встановити факт її проживання в с. Старе Село Рокитнівського району Рівненської області у період з 04.12.1989 року по 01.01.1993 року.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 16.08.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа: Гребінківське об»єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, про встановлення факт постійного проживання у визначеному місці - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд не знаходить підстав для задоволення заяви.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, яка, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дав неправильну правову оцінку доказам, наданим по справі, та безпідставно відмовив у задоволенні заяви.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 1 п.4 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч. 1 п. 2,3,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз»яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч.4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, що в серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Управління Пенсійного фонду у Гребінківському районі Полтавської області для оформлення пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку, тобто як особи, які постійно проживали або проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні добровільного гарантованого відселення, якщо вони станом на 01.01.1993 року проживали або відпрацювали в цій зоні не менше 3- років мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки (для осіб, які постійно проживали або постійно працювали у цій зоні з моменту аварії до 31.07.1986 року) та додатково по 1 року за кожні 2 роки проживання чи роботи, але не більше 6 років.

Підставою для відмови в оформленні пенсії стало те, що в ході перевірки документів працівниками пенсійного фонду не було підтверджено факт роботи в зоні гарантованого добровільного відселення в радгоспі «Старопільський» в період з 01.09.1981 року по 29.10.1995 року правонаступником цього підприємства у звязку з відсутністю первинних документів, які були знищені пожежею та даними Короваївської сільської ради про реєстрацію заявника на її території з 28.05.1990 року, тому врахувати період роботи в радгоспі «Старопільський» згідно трудової книжки по 29.10.1995 року для визначення величини пенсійного віку немає підстав, що заявник прожила в зоні добровільного гарантованого відселення 3 повних роки, що дає право на зниження пенсійного віку на 4 роки, тобто право виходу на пенсію наступає за віком з урахуванням статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не за статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 26-27).

Відповідно до довідки Рокитнівської районної державної адміністрації від 14.06.1993 року № 2420 ОСОБА_2 постійно проживала в с. Старе Село з 10.02.1965 року по 04.12.1989 року (а.с. 14).

Довідка видана Старосільською сільською радою № 5739 від 29.08.2016 року не містить відомостей про постійне проживання на території радіоактивного забруднення ОСОБА_2, оскільки видана на підставі записів у трудовій книзі заявника, а не на підставі первинних документів (а.с. 13).

Відповідно до довідки Короваївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області №76/02-27 від 25.03.2016 року, зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 є с. Короваї Гребінківського району Полтавської області з 28.05.1990 року і до цього часу (а с. 24).

Довідка Трудового архіву Гребінківського району Полтавської області містить інформацію про нарахування заробітної плати ОСОБА_2 у 1989-1995 роках у КСП «Дружба» Гребінківського району, а отже, працювати одночасно в КСП «Дружба» Гребінківського району і в радгоспі «Старосільський» Рівненської області ОСОБА_2 не могла (а.с. 25).

Крім вище зазначеного, факт проживання на території Гребінківського району підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, яке видане Слободо Петрівською сільською радою 09.12.1989 року та свідоцтвом про народження доньки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, де зазначено місце народження с. Короваї Гребінківського району Полтавської області та внесено запис № 23 до книги реєстрації актів про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Дана інформація вказує на те, що в період вагітності та до моменту народження доньки ОСОБА_2 не могла постійно проживати в с. Старе Село Рокитнівського району Рівненської області (а.с. 8, 40).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанціії виходив з того, що відсутні підстави для задоволення заяви.

Проте, з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, при зверненні до суду з заявою про встановлення факту проживання у визначеному місці, заявник ОСОБА_2 зазначала, що встановлення цього факту їй необхідно для оформлення пенсії в управлінні Пенсійного фонду України в Рокитнівському районі, оскільки їй було відмовлено цим органом після її звернення з питання оформлення пенсії.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2, судом першої інстанції не враховано, що у даному випадку виник спір про право, оскільки заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту не з метою захисту, виникнення, зміни або припинення його особистих прав, а з метою встановлення факту, який підлягає доказуванню, та від встановлення юридичного факту безпосередньо майнові права заявника не виникають, а існує спір про право при призначенні пенсії, який має розглядатися за правилами позовного провадження.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Враховуючи викладене, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції не було підстав для розгляду заяви ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту за правилами окремого провадження та відповідно до положень ч.6 ст. 294 ЦПК України така заява підлягає залишенню без розгляду з роз'ясненням заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

За таких обставин, судове рішення підлягає скасуванню, а заява про встановленню факту - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 294 ч. 6, 315 ч. 4, 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.4, 377 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 16 серпня 2018 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Гребінківське об»єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, про встановлення факт постійного проживання у визначеному місці - залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2018 року.

Головуючий суддя - доповідач Дорош А.І.

Судді: Лобов О.А.

Триголов В.М.