01.08.2018 Справа № 337/1004/18
Провадження 2/337/870/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2018 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.
за участю секретаря Куліш Л.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.
В заяві вказала, що 17.06.2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, у теперішній час вони сумісне господарство не ведуть, тому, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем.
У судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання неодноразово не зявився, про слухання справи сповіщався належним чином, шляхом надсилання рекомендованими листами на його адресу реєстрації судових повісток, копії позову та додатків до нього, за отриманням поштових відправлень не з'явився, тому вони повернуті суду.
У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Як вбачається з довідки департаменту реєстраційних послуг № 01-71/0727 від 29.03.2018 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 10.11.1994 року по теперішній час.
Оскільки зареєстроване місце перебуванняОСОБА_2 невідоме, тому він викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 12.06.2018 року, тому суд вважає за можливе розглянути справу, на підставі документів наявних у матеріалах справи, шляхом постановлення заочного рішення.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ОСОБА_4 Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню виходячи з наступного.
Стаття 68 Конституції України зобов'язує кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст.. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб І-ЖС № 170029, ОСОБА_2 та ОСОБА_5., 17.06.2016 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Борсук» (а.с. 7).
Сумісне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом.
За змістом ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 65 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Згідно зі ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть сумісного господарства, позивачка не бажає зберегти шлюб та сімю, відповідач відгук проти позову заперечень не надав, суд вважає за можливе позов задовольнити, шлюб розірвати, що не протиречить ст.110, 112 СК України.
Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України; ст.ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 , 280-284, 354, 355ЦПК України, суд, -
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 17 червня 2016 року, Хортицькм районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 167.
Залишити ОСОБА_1 прізвище - «Борсук».
Заочне рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.
Суддя: Г.Є.Гнатик