Справа № 211/2574/18
Провадження № 2/211/1515/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 листопада 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про встановлення факту порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та про стягнення з Держави Україна компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та просить суд встановити порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стягнувши з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди компенсацію в розмірі 49324,80 грн. В обґрунтування позову зазначила, що у вересні 2013 року вона звернулася адміністративним позовом до Колесник Ігоря Вікторовича та Сторожук Інни Миколаївни та Гижко Олександра Олександровича, як до посадових осіб органу місцевого самоврядування, про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди, про зобов'язання вчинити дії. 18 вересня 2013 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу ухвалив рішення, яким в частині позовних вимог щодо скасування розпорядження № 216 к від 05.05.2008 року «Про відсторонення від роботи» та зобов'язання допустити до роботи залишив без розгляду, а в іншій частині позовних вимог - відкрив провадження та призначив до розгляду. 11 грудня 2013 року судом винесено рішення, яким зупинено провадження по вказаній справі до завершення розгляду звернення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу про визначення підсудності справи № 214/6982/13-ц по її заяві про відшкодування шкоди заподіяної громадянину незаконними діями органів прокуратури, суду, а також органами місцевого самоврядування в Апеляційному суді Дніпропетровської області та набрання рішенням по цій заяві законної сили. В подальшому ухвалами від 23.11.2015 року, від 06.01.2016 року, від 01.04.2016 року, від 22.04.2016 року судді Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу заявили собі самовідвід у цій адміністративній справі. 23.05.2016 року Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу, прийняв її позов до розгляду, а 26.02.2018 року розглянув дану справу по суті та ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вона оскаржила його в апеляційному порядку. Враховуючи викладене, суд розглядає її позов вже майже 5 років, тому не вважає такі строки розгляду пред'явленого нею позову ані розумними, ані справедливими, що порушує принципи адміністративного судочинства та ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини. Вважає, що звертаючись до суду з позовом вона "правомірно та законно очікувала", що її справа буде розглянута впродовж розумного строку, тому враховуючи зазначене вважає цілком очевидним, що Держава Україна не виконала по відношенню до неї свої конституційні обов'язки, не забезпечила реалізацію права на справедливий судовий захист, гарантований їй ЦПК України, статтями 55, 124 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, чим завдала шкоду її майновому інтересу.

Ухвалою суду від 11 червня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 11 червня 2018 року за клопотанням позивача витребувано з Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області матеріали адміністративної справи № 211/5341/13-а.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, про що свідчать письмові докази (поштові повідомлення), однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали цієї справи та справи № 211/5341/13-а, яка надійшла до суду на виконання ухвали від 11.06.2018 р., суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Як встановлено судом, в провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала справа № 211/5341/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до голови Довгинцівської районної у місті ради Колесника Ігоря Вікторовича, заступника голови Довгинцівської районної у місті ради Сторожук Ірини Миколаївни, керуючого справами виконавчого комітету Довгинціської районної у місті ради Гижко Олександра Олексійовича про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року по вказаній справі, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2018 р. апеляційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2018 року у справі 211/5341/13-а повернуто ОСОБА_1.

За змістом статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У своєму рішенні (справа «Бараона проти Португалії», 1987 рік) Європейський суд з прав людини вказав на те, що розумність тривалості розгляду справ повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформульованих у практиці Суду, зокрема, комплексності справи, поведінки заявника і відповідних державних органів.

В аналогічному порядку ця позиція висловлена Європейським судом з прав людини й в інших рішеннях, в яких тривалі строки розгляду визнані розумними: з урахуванням складності справ (Рішення "Хосце проти Нідерландів", 1998 рік; "Бухкольц проти Німеччини", 1981 рік; "Бочан проти України", 2007 рік); з урахуванням неналежної поведінки заявника ("Чирикоста та Віола проти Італії", 1995 рік).

Таким чином, висновок про порушення судом розумного строку при розгляді справи протягом часу, навіть коли він обчислюється роками, має ґрунтуватися на об'єктивних даних з урахуванням усіх обставин, у тому числі тих, які вказують на безпідставне не вжиття суддею заходів для розгляду справи в установлений законом строк (розумний строк), і тих, які в тій чи іншій мірі могли негативно впливати на можливість дотримання суддею такого строку.

Разом з тим, предметом розгляду даної справи є відшкодування шкоди, завданої судом позивачу ОСОБА_1 внаслідок тривалого розгляду її позову по справі №211/5341/13-а .

Згідно пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

За захистом порушених прав особа має право звернутися в порядку адміністративного судочинства до адміністративного суду.

Однак в матеріалах справи відсутнє рішення, на підставі якого суд, відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, робив висновок про наявність вини в тривалому розгляді справи та завдання в зв'язку з цим шкоди позивачеві, що, відповідно, давало б підстави для її відшкодування.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з недоведеністю факту порушення конституційних прав позивача при розгляді справи № 211/5341/13-а, а отже завданню в зв'язку з цим шкоди її майновому інтересу.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 листопада 2018 року.

Суддя Д.М.Ніколенко