Справа № 621/2055/17
Провадження № 4-с/621/3/18
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Бібіка О.В.,

за участю секретаря Горобець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на бездіяльність начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо зняття арешту з майна, стягувач Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 «Приватбанк» в особі філії «Харківське головне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк»,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2018 року ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця ст. державного виконавця Пілат О.М. Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженням № 621/2055/17 неправомірними; Зобовязати начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіально управління юстиції у Харківській області скасувати постанову про арешт належної ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПІІ НОМЕР_1), 1/3 частину трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: Харківська обл., Зміївський район, смт. Слобожанське (колишнє сел. Комсомольське), вул. С. Закори, 16/32; Зобовязати начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіально управління юстиції у Харківській області, винести постанову про зняття арешту, накладеного відповідно до постанови: серія номер б/н, виданий 25.08.2011 (видавник ВДВС Зміївського районного управління юстиції) на 1/3 частини трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: Харківська обл., Зміївський район, смт. Слобожанське (колишнє сел. Комсомольське), вул. С. Закори, 16/32, та належить ОСОБА_2 Зобовязати начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області направити для виконання приватному нотаріусу Зміївського нотаріального округу ОСОБА_4 постанову про зняття арешту, накладеного відповідно до постанови: серія номер б/н, виданий 25.08.2011 (видавник ВДВС Зміївського районного управління юстиції) на 1/3 частини трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: Харківська обл., Зміївський район, смт. Слобожанське (колишнє сел. Комсомольське), вул. С. Закори, 16/32, та належить ОСОБА_2

В обґрунтування скарги зазначено, що 25.08.2011 державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 1/3 частину трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: Харківська обл., Зміївський район, смт. Слобожанське (колишнє сел. Комсомольське), вул. С. Закори, 16/32. Арешт був накладений на підставі стягнення за виконавчим листом № 2-690 від 26.01.2010 по примусовому виконанню заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області по справі № 2-690/2008 від 24.07.2008 по стягненню 8 404,66 грн. на користь ЗАТ КБ «Приватбанк». Представник боржника ОСОБА_1 вбачав порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» під час накладання арешту на майно. Так, відповідно до п. 7 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону станом на час накладення арешту) встановлено, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобовязаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Відповідно до п. 6 ст. 52 цього ж Закону стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. Як вбачається з Постанови про відкриття виконавчого провадження та інших документів, розмір стягнення за виконавчим листом був 8 404,66 грн. Крім того, стягненню підлягав виконавчий збір у розмірі 10 % від цієї суми, що складає: 840,46 грн. З урахуванням цих значень, загалом до стягнення підлягало: 8 404,66+840,46 = 9 244,66 + 170 = 9 245,12 грн. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік» на час накладання арешту (серпень 2011 року), мінімальна заробітна плата становила 941,0 грн., тобто десятикратний її розмір дорівнював: 941*10 = 9 410,0 грн. 9 410,0 > 9 245,12, тобто, нижче за 10-ти кратного розміру заробітної плати, що є обовязковою умовою можливості накладання арешту на єдине нерухоме майно. За таких обставин накладання арешту на майно було здійснено незаконно, з попущенням вимог ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження». Також ОСОБА_1 посилався на те, що виконавцем було запропоновано стягувачу профінансувати виготовлення документів, що характеризують обєкт нерухомості, відповідно до положень ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», для чого 08.08.2011 йому був направлений відповідний лист № 2732. Станом на 22.09.2011 стягувач не надав згоди на авансування витрат, станом на максимальний термін повторного предявлення виконавчого документу до стягнення, а саме на 22.09.2011. Після чого ВП було завершене, а виконавчий документ повернений стягувачу. Таке завершення ВП є незаконним, з огляду на приписи ст. 63 Закону у разі якщо стягувач у двадцятиденний строк з дня одержання відповідного повідомлення державного виконавця не авансує витрати, повязані з підготовкою документів, що характеризують обєкт нерухомості, арешт з нього знімається. Як вбачається, виконавець не виконав Закон та не зняв арешт. З урахування наведених вище порушень закону при накладанні арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 звернувся до начальника Зміївського РВДВС ГТУЮ у Харківській області із вимогами про зняття арешту, однак відповіді не отримав у звязку з чим змушений звернутися до суду.

У судове засідання представник боржника ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 не зявилися, ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні скарги наполягав з підстав, викладених у ній.

Начальник Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 450 ЦПК України в частині строку розгляду скарги, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду скарги.

У звязку із неявкою в судове засідання учасників справи, судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири № 32, яка розташована у будинку № 16 по вул. С. Закори в сел. Слобожанське (кол. назва сел. Комсомольське) Зміївського району Харківської області, на підставі Свідоцтва про право власності від 03.01.2003 № 30-287 (а.с. 81).

24.07.2008 Зміївським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення по справі № 2-690/2008, яким задоволено позов Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_3 Банку «Приватбанк» в особі філії «Харківське головне регіональне управління» Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_3 Банку «Приватбанк» та стягнено з ОСОБА_2 на користь позивача 8404 грн. 66 коп. заборгованості за договором кредиту (а.с. 84-85).

16.02.2010 державним виконавцем ВДВС Зміївського РУЮ ОСОБА_5 було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження з виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 8404,66 грн. на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 86).

В ході виконавчого провадження, а саме 25.08.2011 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 було зареєстровано арешт на 1/3 частину квартири № 32, яка розташована у будинку № 16 по вул. С. Закори в сел. Слобожанське (кол. назва сел. Комсомольське) Зміївського району Харківської області, яка належить ОСОБА_2, на підставі Постанови ВДВС Зміївського РУЮ про арешт мафно боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 82-83).

Оскільки арешт було накладено 25.08.2011 застосуванню підлягають норми Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на той момент.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Встановлено, що квартира, на яку накладено арешт, є єдиним житлом боржника ОСОБА_2

Крім того, розмір стягнення за виконавчим листом 8404,66 грн., виконавчий збір складає 840,47 грн. Отже, загалом до стягнення підлягало: 8404,66 + 840,47 = 9245 грн. 13 коп.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік» мінімальна заробітна плата станом на серпень 2011 року становила 941 грн., тобто десятикратний її розмір дорівнював: 941*10 = 9410 грн.

Таким чином, розмір стягнення за виконавчим листом не перевищував десятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а відповідно державним виконавцем не дотримано вимог ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що виконавцем було запропоновано стягувачу профінансувати виготовлення документів, що характеризують обєкт нерухомості, відповідно до положень ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», для чого 08.08.2011 йому був направлений відповідний лист № 2732. Станом на 22.09.2011 стягувач не надав згоди на авансування витрат, станом на максимальний термін повторного предявлення виконавчого документу до стягнення, а саме на 22.09.2011. Після чого ВП було завершене, а виконавчий документ повернений стягувачу. При цьому, враховуючи вимоги законодавства державний виконавець повинен був зняти арешт з квартири, однак таких дій виконавцем не вчинено.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З огляду на викладене, а також враховуючи вимоги ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд вбачає підстави для часткового задоволення скарги.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Керуючись Законами України «Про виконавче провадження», ст. ст. 247, 450, 451, 452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на бездіяльність начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо зняття арешту з майна, стягувач Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 «Приватбанк» в особі філії «Харківське головне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5 щодо винесення постанови про арешт майна боржника ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженням № 18431711 неправомірними.

Зобовязати начальника Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіально управління юстиції у Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, про зняття арешту з майна у звязку з виявленням порушень Закону України «Про виконавче провадження» під час його накладення, у строк, визначений ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження».

В задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Стягнути зі Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіально управління юстиції у Харківській області судовий збір на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України) у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., які перерахувати на рахунок отримувача 0001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: