Справа № 555/1000/17
Номер провадження 2/555/9/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

з участю відповідача- Давидюка А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк" Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

07 березня 2007 року ОСОБА_1 отримав у позивача кредит у розмірі 3800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ комерційний банк «Приватбанк» подав до суду позов до ОСОБА_1 з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 21095 гривень 84 коп., судові витрати в сумі 1600 гривень В позові вказано, що ОСОБА_1 зобов»язання по договору не виконав.

В судове засідання представник позивача не з"явився - подав до суду клопотання, в якому просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07 березня 2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав у позивача- ПАТ КБ " Приватбанк" кредит в розмірі 3800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказана угода являє собою заяву, яка була підписана відповідачем ОСОБА_1 і витяг з правил надання банківських послуг.

Як вказує позивач у своєму позові у зв'язку з порушенням боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка за розрахунком банку, становить 21095 гривень 84 коп. та складається з 3706,87 гривень - заборгованості за кредитом, 13032,24 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2875,98 гривень - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень (фіксована частина) та 980,75 гривень (процентна складова).

Як встановлено судом, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто укладеного сторонами договору, та ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків та пені.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги позивача частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ч. 1, 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з ч.1 ст. 638 та ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 634 ч.1 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-240цс14 від 11.02.2015р., вбачається, що згідно ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Позивач- ПАТ КБ " Приватбанк" 22 травня 2017 року звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача- Давидюка А.І. заборгованості за кредитом за період з 19 березня 2007 року до 30 квітня 2017 року в розмірі 21095 гривень 84 коп .

Відповідно до вимог ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зроленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки, відповідачем заявлено про застосування позовної давності, а судом не визнано поважними причини пропущення позовної давності, тому суд вважає , що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом та за відсотками за користування кредитом в межах 3-х річного строку позовної давності, а саме з 22 травня 2014 року , а заборгованість за пенею та комісією в межах однорічного строку позовної давності , а саме з 22 травня 2016 року.

Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та у разі невиконання ним обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору між сторонами, зокрема п. 8.6 при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов"язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн.+5 % від суми позову .

Отже, враховуючи положення ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому заявлені позивачем вимоги про одночасне їх стягнення з відповідача за прострочення сплати суми кредиту та відсотків суперечать вимогам ч. 1ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення постановою у справі № 6-2003цс 15 від 21.10.2015 року.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення штрафів такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам і правовим позиціям Верховного суду України, а тому останні задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 3 ст. 3та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин, суд вважає, що при укладенні договору сторони досягли всіх істотних умов, кредитний договір відповідає положенням Цивільного кодексу України, вимогамЗакону України «Про захист прав споживачів»та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

З цих підстав, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано жодних належних, допустимих та безспірних доказів, які підтверджували б, що зміст кредитного договору суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, оскільки позичальник ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов'язки за цим договором і погодивсяя з ними, підтвердив свою здатність виконувати умови .

В той же час, суд вважає неможливим одночасне стягнення пені та штрафів, у зв'язку з чим відхиляються доводи позивача про можливість задоволення таких вимог.

Враховуючи встановлені судом обставини та виниклі відповідно до них спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що слід стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк " Приватбанк" заборгованість по кредиту в розмірі 8144 гривень, що становить : 3706 гривень 87 коп.- заборгованість за кредитом, 3955 гривень 22 коп.- заборгованістиь по відсотках за користування кредитом, 481 гривень 91 коп.- заборгованість за пенею та комісією . В задоволенні решти позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача з на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі, а саме судовий збір в розмірі 617 гривень 68 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280, 284, 288, 289 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк " Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк " Приватбанк" заборгованість по кредиту в розмірі 8144 / вісім тисяч сто сорок чотири/ гривень та судові витрати в розмірі 617 / шістсот сімнадцять / гривень 68 коп.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд.

Суддя: ОСОБА_2