Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1026/17
Провадження № 2/499/76/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"30" липня 2018 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Кириловій С.Ф., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Калинівська сільська рада Іванівського району Одеської області, про встановлення факту належності та про визнання права власності на спадкове майно -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Калинівська сільська рада Іванівського району Одеської області, про встановлення факту належності та про визнання права власності на спадкове майно, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_4, який помер 19.01.2007 року на праві власності земельної ділянки площею 8,67 га, що розташована на території Калинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, яку він прийняв у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5, померлої 30.10.2001 року.

В позові посилалася на наступні обставини: 19.01.2007 року помер ОСОБА_4, який є її чоловіком, тобто вона є спадкоємицею першої черги за законом, спадщину прийняла, оскільки постійно проживала на момент смерті з ОСОБА_4 Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 8,67 га, що розташована на території Калинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, однак дане спадкове майно померлий отримав у спадок від своєї матері ОСОБА_5, померлої 30.10.2001 року, отримавши свідоцтво про право на спадину за заповітом, однак не встигнув за життя зареєструвати право власності на вищевказану земельну ділянку.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна померлого, оскільки являється його дружиною, на момент відкриття спадщини постійно проживала з померлим, діти померлого до нотаріальної контори не зверталися та спадщину не прийняли, батьки померлого на момент смерті останнього також померли.

Однак позивач отримати свідоцтво про право на спадщину не може, так як відсутня державна реєстрація права власності на спадкодавця вищезазначеної земельної ділянки, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

В судове засідання позивач не з'явилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, проте надали до суду заяву про слухання справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували, оскільки на майно, яке залишилося після смерті їх батька не претендують.

Представник Калинівської сільської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надав, однак неявка у судове засідання третьої сторони не перешкоджає розгляду справи.

Представник головного управління Держгеокадастру в Одеській області надав до суду пояснення на позов.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з положенням ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.10.2001 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

25.07.2002 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею 8,67 га, яка розташована на території Калинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.2002 року.

Дана земельна ділянка належала померлій ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на землю, що підтверджується копією даного акту.

ОСОБА_4 року помер 19.01.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

За життя померлий заповіту не склав.

Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті, відповідно до ст.1261 ЦП України є його дружина ОСОБА_1, та діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ОСОБА_1, свідоцтвом про народження та про шлюб ОСОБА_2 та свідоцтвом про народження ОСОБА_3

ОСОБА_1, тобто позивач спадщину у встановлений законом строк після смерті ОСОБА_4 прийняла, звернувшись у встановлений законом термін до нотаріальної контори.

На момент смерті померлий ОСОБА_4 проживав лише з ОСОБА_1, інші особи з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори не зверталися, що підтверджується копією спадкової справи та довідкою з місця проживання померлого.

Доньки померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, оскільки на спадщину після смерті батька не претендують.

Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може, оскільки ОСОБА_4 за жаття не встиг оформити право власності на спірну земельну ділянку, як наслідок правовстановлюючий документ на його імя на дану земельну ділянку відсутній, що є перешкодою для отримання свідоцтва позивачем, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, єдиним способом захисту позивача свого права на спадщину, було звернення до суду із позовом про визнання права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті 19.01.2007 року ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Спадкуванням, згідно ст.1216 ЦК України, є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах без зміни її цільового призначення, а ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України встановлено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини

Відповідно до п. б ч. 2 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції на час відкриття спадщини), право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину.

Згідно до п.2 ч. 6 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції на час відкриття спадщини) на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень,роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2009 року «Про затвердження порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку» (чинному на час відкриття спадщини) територіальний орган Держкомзему за місцезнаходженням земельної ділянки проставляє на державному акті відмітку про реєстрацію права власності на неї. Власник земельної ділянки подає для здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку : а) державний акт з відміткою нотаріуса про перехід права власності на земельну ділянку; б) цивільно - правовий договір про відчуження земельної ділянки у разі набуття права власності на земельну ділянку за таким договором або свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 на законних підставах набув право власності на земельну ділянки площею 8,67 га, яка розташована на території Калинівської сільської ради Іванівського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 померлої 30.10.2001 року, та який за життя не встиг до кінця юридично оформити право власності, а саме: не встиг провести державну реєстрацію свого права на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалися позивачки, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд вважає за можливе позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Калинівська сільська рада Іванівського району Одеської області, про встановлення факту належності та про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

На підставі ст. ст. 1218, 1223, 1225, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 76, 81, 89, 206, 247, 264, 265, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Калинівська сільська рада Іванівського району Одеської області, про встановлення факту належності та про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_4, який помер 19.01.2007 року на праві власності земельної ділянки площею 8,67 га, що розташована на території Калинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, яку він прийняв у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5, померлої 30.10.2001 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 8,67 га, яка розташована на території Калинівської сільської ради Іванівського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку належало померлому 19.01.2007 року ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.2002 року.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Якщо апеляційну скаргу не було подано, то рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_6