Справа №377/857/18
Провадження №2-о/377/21/18
10 грудня 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Прядко Н.М., за відсутності заявника та заінтересованої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -
27 листопада 2018 року до суду надійшла зазначена заява, у якій заявник просить встановити факт належності йому, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, правовстановлюючого документа договору дарування, посвідченого 09 лютого 1996 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 305, згідно якого ОСОБА_2 було подаровано ОСОБА_4 квартиру № 14, яка знаходиться у будинку № 4 Ленінградського кварталу м. Славутич Київської області, про що 12 лютого 1996 року Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації було вчинено реєстраційний напис, занесений в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 138/14.
Заява обґрунтована тим, що заявником на підставі договору дарування, посвідченого 09 лютого 1996 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 305, було отримано в особисту приватну власність жиле приміщення у вигляді двохкімнатної квартири за № 14, розташованої в будинку № 4 Ленінградського кварталу м. Славутич Київської області, яку йому подарувала його дочка ОСОБА_2. 12 лютого 1996 року його право особистої власності на дану квартиру було зареєстровано Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 138/14. У звязку з бажанням продати належну йому на праві особистої приватної власності квартиру, заявник 17 листопада 2018 року знявся з реєстрації по даному жилому приміщенні. Звернувшись до нотаріуса з питання отримання консультації стосовно документів, необхідних для відчуження цієї квартири, заявнику було повідомлено, що він не зможе відчужити квартиру без відповідного рішення суду про підтвердження факту належності саме йому правовстановлюючого документа на жиле приміщення, оскільки в ньому він зазначений як ОСОБА_4. Тобто, його анкетні дані у даному договорі, а саме по-батькові, не співпадають з його анкетними даними, зазначеними в його паспорті громадянина України серії СМ № 456900, в якому він записаний на українській мові як ОСОБА_1. Встановити факт належності заявнику договору дарування необхідно для реалізації своїх прав на жиле приміщення, належне йому на праві особистої приватної власності, в звязку з чим він звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.
В судове засідання заявник не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та задоволення заяви в повному обсязі.
Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, до суду від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та задоволенні заяви в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Перевіривши письмові докази, суд вважає необхідним задовольнити заяву з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору дарування, копія якого долучена до справи, посвідченого 09 лютого 1996 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, що зареєстрований в реєстрі за № 305, ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_4 квартиру № 14, що знаходиться в будинку № 4 Ленінградського кварталу м. Славутич Київської області.
Право особистої власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано 12 лютого 1996 року Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 1 за реєстровим № 138/14.
Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 22 жовтня 1953 року відділом РАЦС Міловатської сільської ради Кременського райвиконкому Ворошиловградської області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 21 жовтня 1953 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 48. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_1, дружині ОСОБА_1.
Згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-ФШО № 602181, виданого 17 березня 1961 року Ленінської сільрадою Кармакгинського району Кзил-Ординської області, копія якого долучена до справи, ОСОБА_6 народилася 20 лютого 1961 року в с. Ленінськ Кармакгинського району Кзил-Ординської області. Батьками записані: батько - ОСОБА_1, мати ОСОБА_7.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії ІІІ-БК № 444678, виданого міським відділом РАЦС м. Славутич Київської області, укладено шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_8, дружині ОСОБА_8.
Як вбачається з заяви, під час посвідчення договору дарування 09 лютого 1996 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу, особа заявника була встановлена паспортом громадянина СРСР серії VI-КИ № 718319, у якому заявника записано було на українській мові ОСОБА_4. Під час обміну вказаного паспорта громадянина СРСР на паспорт громадянина України, за наполяганням заявника, його по-батькові було вказано Афанасійович, тобто у відповідності до правильного написання імені його батька на українській мові.
20 березня 1979 року відділом внутрішніх справ індустріального райвиконкому м. Дніпропетровськ на імя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, видано паспорт громадянина СРСР серії VI-КИ № 718319.
31 травня 2002 року Славутицьким МВ ГУМВС України в Київській області, на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, видано паспорт громадянина України серії СМ № 456900.
Вирішуючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд виходить з наступного.
Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності або відсутності неоспорюваних прав (частина 1).
Згідно пункту 5 частини 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч.1 статті 319 цього Кодексу у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
При дослідженні паспорта громадянина України серії СМ № 456900, виданого Славутицьким МВ ГУМВС України в Київській області 31 травня 2002 року, встановлено, що по-батькові заявника записано українською мовою як Афанасійович.
Крім того, судом встановлено, що відомості про народження заявника, а саме дата народження та місце народження, вказано як в паспорті громадянина СРСР серії VI-КИ № 718319, так і в паспорті громадянина України серії СМ № 456900: дата народження 02 листопада 1930 року, місце народження с. Міловатка, Сватовського району Ворошиловградської області.
Таким чином, суд приходить до висновку, що помилка при написанні по-батькові заявника в паспорті громадянина СРСР серії VI-КИ № 718319, допущена при перекладі з російської на українську мову, а під час посвідчення 09 лютого 1996 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, договору дарування особа заявника встановлювалась на підставі саме паспорта громадянина СРСР серії VI-КИ № 718319.
Враховуючи викладене, суд вважає, що договір дарування, посвідчений 09 лютого 1996 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, що зареєстрований в реєстрі за № 305, належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Належність договору дарування ОСОБА_1 підтверджується також наданими судом копіями витягів з договорів № 711 від 19.02.1996 року з БЖКГ, № 3900 від 03.06.2004 року з ВАТ ЕК «Чернігівобленерго», № 1886 від 05.01.1993 року з Славутицьким міськтелекомом, що були укладені заявником ОСОБА_1, як власником жилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов висновку про доведеність того факту, що договір дарування, посвідчений 09 лютого 1996 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 305, належить заявнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для задоволення заяви.
За правилом частини статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішень у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 293, 294, 319ЦПК України, суд,-
Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_2, правовстановлюючого документа - договору дарування, посвідченого 09 лютого 1996 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 305, згідно якого ОСОБА_2 було подаровано ОСОБА_4 квартиру № 14, яка знаходиться у будинку № 4 Ленінградського кварталу м. Славутич Київської області, про що 12 лютого 1996 року Славутицьким міським бюро технічної інвентаризації було вчинено реєстраційний напис, занесений в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 138/14.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Заінтересована особа ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя Н. Ф. Теремецька