Справа № 324/1263/18
Провадження № 2/324/665/2018
05 листопада 2018 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Каретник Ю.М.,
при секретарі Таран Т.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пологи цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги Банку підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 до суду не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України була належним чином повідомлена, відзиву щодо позову до суду не подала, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та, керуючись главою 11 розділу 3 ЦПК України, проводить заочний розгляд справи і ухвалює заочне рішення.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ст.247 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги доведеними і такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до п. 5.2 розділу 5 Кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом Позичальник зобовязується сплатити на користь Банку пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів за кредитним договором за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Але не менше діючої відсоткової ставки за кредитним договором.
У звязку з порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору, банк намагався вжити заходи для звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок та нежитлову будівлю магазин-бар. Так, зокрема, рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 24.11.2010 року у справі № 2-6/2010 було звернуто стягнення на предмет іпотеки та усунуто перешкоди у користуванні предметом іпотеки шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку осіб, які зареєстровані та фактично проживають у житловому будинку. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26.04.2011 року у справі № 22ц-1622/2011 рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 24.11.2010 року у справі № 2-6/2010 скасоване в частині виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 із житлового будинку і відмовлено у задоволенні позову в цій частині, а в іншій частині рішення було залишено без змін. Однак, виконавчий лист, виданий на виконання вказаних судових рішень, постановою головного державного виконавця від 13.10.2017 року було повернуто Банку без виконання у звязку із неможливістю реалізації майна, переданого в іпотеку.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.
Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 19.10.2016 року у справі № 6-2129цс16.
Наведене свідчить про обґрунтованість позовних вимог позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором у загальній сумі 205072,92 грн.
На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» з відповідача суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 3076,09 грн. згідно із меморіальним ордером від 09.02.2018 року № 205431005.
У той же час, судом враховано, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Так, відповідно до меморіального ордера від 09.02.2018 року № 205431005 позивачем фактично було сплачено судовий збір у розмірі 3823,80 грн., у той час як із урахуванням ціни позову він мав сплатити судовий збір лише у сумі 3076,09 грн.
У звязку з цим разом із позовною заявою позивачем було подане клопотання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору.
Зважаючи на те, що судом було встановлено під час розгляду справи, що позивачем дійсно було сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж передбачено Законом України «Про судовий збір», вбачаються підстави для повернення позивачеві надмірно сплаченого судового збору у сумі 747,71 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Пологівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Каретник Ю. М.