ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року

м.Суми

Справа №585/5172/16-ц

Номер провадження 22-ц/788/2314/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2018 року в складі судді Машини І.М., ухвалене у м. Ромни, повний текст якого складено 22 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, а 21 липня 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 звернувся з заявою про уточнення позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії.

Позов мотивовано тим, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснено самочинне будівництво паркану на відстані 40 мм від належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 та прибудови до квартири АДРЕСА_2 на відстані 1,2 м від стіни належної ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_8, з грубим порушенням вимог ст. 319 Цивільного кодексу України, ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 16 Закону України «Про основи містобудування», ст.ст. 34, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, пункту 3.25, Таблиці 1 Додатку 3.1. (обов'язковий) «Протипожежні вимоги» ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затвердженого Наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури № 44 від 17.04.1992 року, ст.ст. 2, 21 Кодексу цивільного захисту України, чим порушено права ОСОБА_1 на догляд за будинком і здійснення його поточного ремонту та на належні, безпечні і здорові умови проживання, гарантовані ст. 48 Конституції України та ст. 293 Цивільного кодексу України, а тому ОСОБА_1 просила зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести самочинно збудовані паркан на відстані 40 мм від стіни належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 та прибудову до квартири АДРЕСА_2, розташовану на відстані 1,2 м від стіни належної ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_8.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести самочинно збудований паркан на відстані 40 мм від стіни належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп., по 275,60 грн. з кожного, витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи від 25 квітня 2017 року в розмірі 1400 грн., по 700 грн. з кожного та витрати, пов'язані з проведенням додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 22 грудня 2017 року в розмірі 4752,00 грн., по 2376 грн. з кожного.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині стягнення судових витрат, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні з них на користь позивача судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача понесених по справі судових витрат не дав належної оцінки наведеним обставинам та при вирішення питання про відшкодування судових витрат неправильно застосував положення ст. 141 ЦПК України.

Відповідачами оскаржується рішення суду лише в частині стягнутих судових витрат.

Сторони не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України так інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, але в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, а саме щодо стягнутих з відповідачів судових витрат з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати ОСОБА_2 знести самочинно збудований паркан майже впритул до належної їй квартири АДРЕСА_1 та прибудову до квартири АДРЕСА_2, розташовану на відстані 3,0 м від стіни належної їй на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_3 і за заявлену вимогу ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. (1378 * 0,4). Також в позовній заяві нею було заявлено клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи (т. 1 а.с 1-7).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2017 року по справі призначено судову будівельно - технічну експертизу (т. 1 а.с. 103).

Як вбачається з клопотання судового експерта ОСОБА_7 вартість експертизи становить 1400 грн. (т. 1а.с. 116 - 117).

Відповідно до висновку № 963 проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи від 25 квітня 2017 року, встановлено що, паркан, збудований зі сталевого профнастілу по стійках зі сталевих труб під кутом 90°, на відстані 40 мм до належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_4, відповідає п. 6.7. ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій. Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій», п. 3.4.1, 3.4.5 «Методичнірекомендації з питань проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна. Затверджено Наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 5 вересня 2003 р. № 146», порушень нормативної інсоляції приміщень кв. АДРЕСА_11 немає, доступ для догляду за будинком й здійснення їх поточного ремонту зі сторони АДРЕСА_10 є. Необхідність провести перебудову паркану встановленого від квартири АДРЕСА_9 для приведення його у відповідність до вимог нормативно-правових актів, можливо визначити тільки після винесення межі ділянки, належної гр. ОСОБА_2, у натуру. У випадку, якщо огородження встановлене не по межі ділянки, то його необхідно переставити або одержати дозвіл сусідів і погодити (одержати дозвіл) у відділі по благоустрою міста. Цегляна прибудова до квартири АДРЕСА_5 перебудови не потребує, тому що порушень норм ДБН не виявлене. Власникові прибудови гр. ОСОБА_2 необхідно продовжити дозвіл на будівництво (подати декларацію на поновлення будівельних робіт) і здати об'єкт в експлуатацію (т. 1 а.с. 122-127).

21 липня 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подав заяву про уточнення позовних вимог і просив зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести самочинно збудований паркан на відстані 40 мм від стіни належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 та прибудову до квартири АДРЕСА_2, розташовану на відстані 1,2 м від стіни належної ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 172 - 177).

Як вбачається з матеріалів справи, 25 жовтня 2017 року під час судового засідання представником ОСОБА_1 - ОСОБА_6 заявлено клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи, посилаючись на те, що у нього є сумніви щодо правильності висновку судової будівельно-технічної експертизи № 963 від 25 квітня 2017 року і цього ж числа, тобто 25 жовтня 2017 року ухвалою Роменською міськрайонного суду Сумської області призначено у даній справі повторну судову будівельно-технічну експертизу (т 1 а.с. 209 - 210).

21 грудня 2017 року від Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса на адресу місцевого суду надійшло клопотання та рахунок для оплати проведення експертизи на суму 4 752 грн. (т. 1 а.с. 214 - 218).

Згідно висновку № 1803/1804 проведеної по справі додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 22 грудня 2017 року, встановлено, що прибудова до квартири АДРЕСА_2, збудована ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідає будівельному паспорту, погодженому головним архітектором міста Ромни травня 2009 року (а.с. 89-96). Розташування паркану (хвіртки) не відповідає вимогам п. 3.25 * ДБН 360-92 ** щодо відстаней до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни не менше 1,0 м для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту. Необхідність проведення перебудови прибудов до АДРЕСА_6 відсутня. Для приведення у відповідність розташування спірного паркану вимогам п. 3.25 * ДБН 360-92 ** потрібно виконати винесення меж земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 в натуру згідно положень «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» (т. 1 а.с. 220 - 232).

04 жовтня 2018 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подано до місцевого суду заяву про відмову від позовних вимог в частині зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести самочинно збудовану прибудову до квартири АДРЕСА_2, розташовану на відстані 1,2 м від стіни належної ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_12 (т. 2 а.с. 66).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2018 року прийнято відмову представника позивача ОСОБА_6 від позову та провадження у даній справ закрито (т. 2 а.с. 69).

Додатковою ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2018 року доповнено ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 жовтня 2018 року та викладено її резолютивну частину в наступній редакції.

Прийнято відмову представника позивача ОСОБА_6 від позову в частині зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести самочинно збудовану прибудову до квартири АДРЕСА_2, розташовану на відстані 1,2 м від стіни належної ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_13 та провадження у даній справ закрито (т. 2 а.с. 71).

Відповідно до положень частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані із проведенням експертизи.

Відповідно до п. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Положеннями статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються.

Таким чином, колегія суддів робить висновок, що оскільки представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 відмовився від позовної вимоги в частині зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести самочинно збудовану прибудову до квартири АДРЕСА_2, розташовану на відстані 1,2 м від стіни належної ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_3, тому в цій частині відповідно до п. 3 ст. 142 ЦПК України судовий збір з відповідачів не стягується, а оскільки судовим рішенням, ухваленим 19 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено, тому судовий збір покладається на відповідачів пропорційно до розглянутих і задоволених позовних вимог, а саме 551 грн. 20 коп. /50 % / 2 = 137 грн. 80 коп., які підлягають стягненню з кожного відповідача.

При відшкодуванні витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи від 25 квітня 2017 року та додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 22 грудня 2017 року необхідно виходити з наступного.

Оскільки місцевий суд в основу рішення суду поклав лише частково висновки експертиз, зокрема лише ті висновки, які стосувалися позовних вимог щодо яких ухвалив рішення, тому з відповідачів необхідно стягнути половину вартості суми сплаченої за проведення експертиз, тобто, 1400 грн. /50 % /2 = 350 грн. та 4752 грн. /50% /2 = 1188 грн. з кожного. Інша частина висновків експертиз стосувалась тих позовних вимог щодо яких суд закрив провадження по справі у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова не була обумовлена вчиненням відповідачами дій, направлених на задоволення вимоги.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2018 року в частині стягнення судових витрат із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає зміні на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2018 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_14) та ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_14) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_15) судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп., тобто по 137 грн. 80 коп. з кожного, витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи від 25 квітня 2017 року в розмірі 700 грн., тобто по 350 грн. з кожного та витрати, пов'язані з проведенням додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 22 грудня 2017 року в розмірі 2376 грн., тобто по 1188 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді : Т.А. Левченко

О.Ю. Кононенко