ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/1932/17
Провадження № 22-ц/4820/160/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року (суддя - Продан Б.Г.) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, зазначивши, в період з 25 жовтня 2011 року перебував у шлюбі з ОСОБА_4 У жовтні 2013 року за кредитні кошти подружжя придбало автомобіль DAEWOO Lanos, 2013 року випуску та зареєстрували вказаний транспортний засіб на ОСОБА_4 Зазначав, що 26 вересня 2014 року автомобіль було викрадено. За отримані кошти страхового відшкодування та інші належні подружжю кошти був придбаний інший автомобіль DAEWOO Lanos, кузов «седан», 2005 року випуску, який був зареєстрований за ОСОБА_4 та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. В листопаді 2016 року позивачу стало відомо про те, що відповідач без його згоди відчужила вказаний автомобіль.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №002/01/2017 від 25.01.2017 року, середня ринкова вартість належного подружжю автомобіля станом на листопад 2016 року складала 102596 грн.

Із врахуванням викладеного просив суд поділити вказане майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнути з відповідача на його користь 51298 грн. грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, а також стягнути 650 грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26 квітня 2017 року зупинено провадження у справі до вирішення Хмельницьким міськрайонним судом справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання недійсним правочину.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15.01.2018 року та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання договору недійсним, у зв'язку з чим ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 16 квітня 2018 року поновлено провадження у вказаній справі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля «Део Ланос», кузов «седан», 2005 року випуску, у розмірі 51298 грн та 650 грн. судових витрат.

В апеляційні скарзі ОСОБА_4 не погоджується із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його змінити, зменшивши розмір грошової компенсації ОСОБА_5 за належну йому частку автомобіля «Део Ланос», 2005 року випуску, до 13500 грн.

В обґрунтування скарги зазначає, що сума коштів виручених апелянтом від продажу спірного автомобіля, а саме 27000 грн., є реальної вартістю автомобіля і саме ця сума повинна була братись судом до розрахунку. Вказувала, що ціна визначалась нею та покупцем з урахуванням пошкоджень автомобіля, фізичного зносу та технічного стану. В той час як висновок експерта №002/01/2017, покладений в основу судового рішення, не містить даних про реальну вартість конкретного автомобіля, спеціалістом не були визначені індивідуальні ознаки спірного транспортного засобу, ним не проводився огляд автомобіля задля встановлення його технічного стану.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_5 погоджується із рішенням суду першої інстанції, вважає його правильним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скаргу безпідставними, виходячи із наступного. Для доведення обставин, на які позивач посилався у своєму позові, ним було надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження №002/01/2017 від 25.01.2017 року, згідно якого середня вартість належного подружжю автомобіля станом на листопад 2016 року складала 102596 грн. В той час як відповідач жодних належних та допустимих доказів того, що автомобіль дійсно перебував у незадовільному технічному стані, що спричинив майже чотириразове зниження вартості автомобіля, суду не надала. Також зазначив, що згідно п.1.3 договору купівлі-продажу №68/41/2016/137965 ОСОБА_6 оглянув та ознайомився з автомобілем та не мав жодних претензій до його технічного стану та характеристик. Також зазначав, що експерт не мав жодної можливості оглянути автомобіль, оскільки ОСОБА_4, домовившись із ОСОБА_6, без повідомлення позивача в жовтні 2016 року уклали договір купівлі-продажу. На прохання ОСОБА_5 повідомити місцезнаходження спірного авто жодної відповіді ОСОБА_4 не давала.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 25 жовтня 2011 року.

За період перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль DAEWOO Lanos, 2005 року випуску, який був зареєстрований за ОСОБА_4 та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

20 жовтня 2016 року, згідно договору купівлі-продажу 6841/2016/137965, ОСОБА_4 відчужила вказаний автомобіль на користь ОСОБА_6, визначивши за домовленістю сторін ціну транспортного засобу - 27000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.02.2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15.01.2018 року та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу від 20.10.2016 року недійсним.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що автомобіль DAEWOO Lanos, 2005 року випуску, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та при укладенні правочину від 26.10.2016 року на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана згода одного з подружжя у письмовій формі. Однак такої згоди ОСОБА_5 не давав.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами які містяться в матеріалах справи.

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.65 СК України дружина і чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Установлено, що відповідач відчужила спірний автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя і цінним майном, без письмової згоди позивача, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на грошову компенсацію 1/2 частини вартості спірного автомобіля.

Відповідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як вбачається із договору купівлі-продажу транспортного засобу від 20.10.2016 року (розділ 3 договору) ціна транспортного засобу, 27000 грн., визначалася за домовленістю між сторонами договору ОСОБА_4 та ОСОБА_6, ОСОБА_5 згоди на продаж спірного автомобіля не давав, а тому суд вважає, що такий розрахунок по оплаті спірного автомобіля не відображає його дійсної вартості.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження, що міститься в матеріалах справи, №002/01/2017 від 25.01.2017 року, середня ринкова вартість належного подружжю автомобіля станом на листопад 2016 року складала 102596 грн.

В силу ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Інших доказів, які б поставили під сумнів зазначений висновок матеріали справи не містять, тому колегія суддів вважає такий висновком належним доказом по справі.

За таких обставин, визначаючи вартість автомобіля у сумі 102596 грн., враховуючи роз'яснення надані у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля «Део Ланос», кузов «седан», 2005 року випуску, у розмірі 51298 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк