Провадження № 2/522/7006/18
27 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.
за участю секретаря Іскрич В.В.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1) про розірвання шлюбу, -
25 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, згідно якої просив розірвати шлюб, укладений 22.04.1988 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневого району м. Одеси, актовий запис № 191.
Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем сумісно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Позивач зазначив, що збереження сімї є неможливим та подальше перебування в щлюбі суперечитеме його інтересам.
Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.04.1988 року у відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого району м. Одеси (актовий запис № 191) Свідоцтво про шлюб Серія ІІ-ЖД № 468933.
Від шлюбу подружжя має спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за тією ж адресою.
На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого зі сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе.
Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим.
Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.
З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись: ст. 51 Коституції України, ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 241,ч. 2 ст. 247, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України; ст. ст. 104, 105, 110, 112,113 Сімейного Кодексу України, суд, -
Позов - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складений 04.12.2018 року.
Суддя: А.Ю. Бойчук