АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 677/951/16-ц
Провадження № 22-ц/792/460/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя-доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю апелянта ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 677/951/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красилівського районного суду від 13 грудня 2017 року (суддя Боголюбова Л.М.) у справі за позовом ОСОБА_6 до Хмельницької обласної державної адміністрації, ОСОБА_4 про визнання незаконними і скасування розпорядження про надання дозволу на виготовлення технічної документації із земеустрою та рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту щодо відведення земельних ділянок та зобов'язання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та представника позивача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_6 зазначав, що 14.03.2016 року рішенням №03/1-1115 йому Хмельницькою ОДА відмовлено у видачі дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду з посиланням на те, що на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.06.2015 року у справі №822/2052/15 на підставі розпорядження першого заступника голови Хмельницької ОДА №98/2016-р від 03.03.2016 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду площею 1,934 га та 1,7025 га, які розташовані за межами с. Чепелівка Красилівського району в натурі (на місцевості). Тому за наявності вже наданого дозволу на вказані земельні ділянки, підстави для надання такого дозволу позивачу відсутні.

ОСОБА_6 вважає, що при прийнятті цього рішення Хмельницькою ОДА не було враховано вимог ст. 123 ЗК України та не взято до уваги ту обставину, що станом на 03.03.2016 року у ОСОБА_4 був відсутній дозвіл на спеціальне водокористування, оскільки термін дії такого дозволу закінчився 28.03.2015 року. І ОДА порушено ч. 2 ст. 134 ЗК України, оскільки передача в оренду земельних ділянок державної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, які в даному випадку проведені не були. Крім того, при розгляді заяви ОСОБА_6 від 16.02.2016 року відповідачем Хмельницькою ОДА прийнято рішення, що не узгоджується із приписами ч.1 ст. 123 ЗК України, оскільки саме по собі надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки або технічної документації із землеустрою щодо встановлення її меж для однієї особи не перешкоджає наданню такого ж дозволу для іншої особи.

А тому позивач просив суд визнати вказані рішення та розпорядження незаконними, скасувати їх та зобов'язати Хмельницьку ОДА повторно розглянути заяву позивача від 16.02.2016 року про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду орієнтовною площею 1,7 га та 1,9 га за межами населених пунктів на території Чепелівської сільської ради Красилівського району з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб.

Рішенням Красилівського районного суду від 13 грудня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження першого заступника голови Хмельницької обласної державної адміністрації №98/2016-р від 03.03.2016 року про надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок водного фонду в натурі ( на місцевості) із земель державної власності площами 1,9324 га та 1,7025 га, які розташовані за межами населеного пункту на території Чепелівської сільської ради Красилівського району з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб.

Визнано незаконним та скасовано рішення Хмельницької обласної державної адміністрації від 14.03.2016 року №03/1-15 про відмову ОСОБА_6 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведеня земельних ділянок водного фонду площею 1,7га та 1,9 га для рибогосподарських потреб з подальшою передачею в оренду за межами населених пунктів на території Чепелівської сільської ради Красилівського району.

Зобов'язано Хмельницьку обласну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_6 від 16 лютого 2016 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду площею 1,7 га та 1,9 га для рибогосподарських потреб з подальшою передачею в оренду за межами населених пунктів на території Чепелівської сільської ради Красиліського району.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку та вказує, що оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і ухвалення незаконного рішення про задоволення позову. На думку апелянта, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, не врахував положень ч.1 ст. 75 КАС України, практику Європейського суду з прав людини та безпідставно поставив під сумнів постанову Хмельницького окружного суду від 30.06.2015 року у справі №822/2052/15, що має преюдиційний характер для спірних правовідносин. Також судом не було досліджено той факт, що на момент звернення ОСОБА_6 до відповідача з заявою про видачу розпорядження на розробку документації із землеустрою, технічна документація апелянта на спірні земельні ділянки уже була виготовлена на підставі оспорюваного розпорядження. Крім того, апелянт вказує, що позивач сам посилався на те, що наявність розпорядження про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації не перешкоджає надання дозволу іншій особі на виготовлення технічної документації щодо цієї земельної ділянки, що не було враховано судом.

Також апелянт, посилаючись на те, що на даний час у Вищому адміністративному суді на розгляді перебуває справа щодо зобов'язання Хмельницької ОДА затвердити технічну документацію про встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 1,9324 га і 1,7025 га для передачі їх в оренду апелянту, яка може бути розглянута на його користь, просив оскаржуване рішення скасувати та у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції і відмовити позивачу у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач, представник Хмельницької ОДА до суду не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до пунктів 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що сам по собі дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки або технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для однієї особи не є перешкодою щодо надання такого ж дозволу іншій особі, а тому прийшов до обґрунтованого висновку, що оскаржуване рішення Хмельницької ОДА від 14.03.2016 року №03/1-1115 про відмову ОСОБА_6 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду площею 1,7 га та 1,9 га для рибогосподарських потреб з подальшою передачею в оренду за межами населених пунктів на території Чепелівської сільської ради Красилівського району є незаконним та підлягає до скасування. І суд правомірно зобов'язав Хмельницьку ОДА повторно розглянути заяву ОСОБА_6 від 16.02.2016 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення зазначених вище земельних ділянок.

Із цим висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки суд прийшов до таких висновків із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 щодо визнання незаконним та скасування розпорядження ОДА №98/2016-р від 03.03.2016 року про надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок водного фонду в натурі (на місцевості) із земель державної власності площами 1,9324 га та 1,7025 га, суд першої інстанції виходив з того, що вказане розпорядження не відповідає вимогам ст. 123 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), оскільки у ОСОБА_4 відсутні спеціальні дозволи (ліцензії) на користування водними об'єктами і в силу ч. 2 ст. 134 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) заборонено передавати в оренду земельні ділянки водного фонду державної власності без проведення земельних торгів.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.06.2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Хмельницької ОДА, третя особа на стороні відповідача Департамент екології та природних ресурсів Хмельницької ОДА про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії встановлено, що 06.03.2015 року позивач звернувся з заявою до Хмельницької ОДА з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду площею 1,9324 га та 1,7025 га, які знаходяться за межами с. Чепелівка Красилівського району Хмельницької області.

Підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду слугувала відсутність підтверджуючих документів про виконання позивачем рішення Господарського суду Хмельницької області по справі № 9/5025/222/12 від 29.03.2012 року, яким визнано недійсною додаткову угоду між Чепелівською сільською радою Красилівського району Хмельницької області та ОСОБА_4 від 15.12.2010 року про зміну договору оренди земельної ділянки водного фонду від 01.11.2010 року з її припиненням на майбутнє та зобов'язано ОСОБА_4 повернути земельні ділянки водного фонду площею 1,7025 га та 1,9324 га, які знаходяться за межами населеного пункту Чепелівської сільської ради у власність держави.

Визнаючи протиправною та скасовуючи відмову Хмельницької ОДА у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду площею 1,9324 га та 1,7025 га, розташованих за межами с. Чепелівка Красилівського району Хмельницької області, адміністративний суд виходив з того, що в процесі судового розгляду справи відповідачем не доведена правомірність відмови у наданні ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок, оформленої листом від 03.04.2015 року №05/3-1338. Та для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язав Хмельницьку обласну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_4 від 06.03.2015 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок.

Вказані обставини в силу ч. 5 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що розпорядженням першого заступника голови Хмельницької ОДА за №98/2016-р від 03.03.2016 року надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок водного фонду в натурі (на місцевості) із земель державної власності площами 1,9324 га та 1,7025 га, які розташовані за межами населеного пункту на території Чепелівської сільської ради Красилівського району з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб. (а.с.7)

Також встановлено, що 16.02.2016 року ОСОБА_6 звернувся до Хмельницької ОДА із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду орієнтовної площі 1,7 га та 1,9 га для рибогосподарських потреб з подальшою передачею в оренду, що розташовані за межами населеного пункту Чепелівської сільської ради Красилівського району (а.с. 6).

Згідно ч. 2 ст. 123 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

В силу ч. 3 вказаної вище статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

14.03.2016 року за №03/1-1115 Департамент екології та природних ресурсів Хмельницької ОДА за дорученням Хмельницької ОДА надав відповідь на заяву ОСОБА_6 від 16.02.2016 року щодо дозволу на розроблення проекту землеустрою, якою позивача повідомлено про те, що на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.06.2015 року по справі №822/2052/15 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення цих же земельних ділянок ОСОБА_4, а тому підстави для надання такого дозволу ОСОБА_6 відсутні (а.с.8-9).

Досліджуючи правомірність відмови Хмельницької ОДА у наданні ОСОБА_6 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду орієнтовною площею 1,7 га та 1,9 га, розташованих за межами с. Чепелівка Красилівського району, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок водного фонду в натурі (на місцевості) із земель державної власності однією особою не перешкоджає надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду іншій особі.

Також, встановивши незаконність відмови Хмельницької ОДА у наданні ОСОБА_6 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вимоги позивача про зобов'язання Хмельницької ОДА повторно розглянути заяву позивача від 16.02.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок є обґрунтованими.

А тому посилання в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм матеріального права при розгляді цих позовних вимог є такими, що не заслуговують на увагу.

Разом з тим, оцінюючи доводи апеляції щодо порушення норм матеріального та процесуального права в частині визнання незаконним та скасування розпорядження ОДА №98/2016-р від 03.03.2016 року про надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок водного фонду в натурі (на місцевості), колегія суддів вважає їх такими, що ґрунтуються на законі.

Так, технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - це одна з видів землевпорядної документації, яка є одним з документів, що дає можливість отримати витяг із Державного земельного кадастру і основною метою якої є саме встановлення меж.

Аналізуючи положення ст. 123 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) колегія суддів приходить до висновку, що отримання особою дозволу на розроблення саме технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки водного фонду в натурі не означає позитивного рішення про надання цієї земельної ділянки у користування (оренду), що фактично вказує про відсутність її обтяжень у такому випадку. І у суду відсутні підстави вважати приорітетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволів на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок.

Крім того, відмовляючи у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок Хмельницька ОДА зазначила ту обставину, що не передбачена ст. 123 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), адже перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним.

Тому колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в цій частині підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення в цій частині про відмову у позовних вимогах щодо визнання незаконним та скасування розпорядження №98/2016-р від 03.03.2016 року.

Також, оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, оскільки у описовій частині рішення вказано, що справа була розглянута за участю представника Хмельницької ОДА, однак у вступній частині рішення вказано, що представником відповідача подана заява про розгляд справи за його відсутності, колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу, однак це процесуальне порушення не є обов'язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було взято до уваги постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.08.2016 року, яка має преюдиційний характер колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вирішуючи спір, суд посилався на ті обставини, що встановлені вказаним судовим рішенням. І ці доводи апеляції зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано практику Європейського суду з прав людини при розгляді справ «Совтранство-Холдінг проти України», «Брумареску проти Румуніїї», у яких закріплено визначення поняття принципу правової визначеності, колегія суддів відхиляє, оскільки обставини у цих справах не є подібними.

У відповідності з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року, якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191 ЦПК, 2004 р.); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК (2004 р.) або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК (2004 р.).

За подачу апеляційної скарги, апелянту слід було сплатити 2480 грн. 40 коп. (1653, 60 грн. (судовий збір, що підлягав сплаті при подачі позову) * 150% (ставка за подання апеляційної скарги), проте при поданні ОСОБА_4 апеляційної скарги був сплачений судовий збір у розмірі 1110 грн. Тому, з ОСОБА_4 на користь держави підлягає до стягнення недоплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1370,40 грн.

Тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_6 підлягає до стягнення на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 826 грн. 83 коп. (2480,40 грн. (сплачений апелянтом судовий збір) х 33,34% (задоволені позовні вимоги):100%).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду від 13 грудня 2017 року в частині визнання незаконним та скасування розпорядження №98/2016-р від 03.03.2016 року скасувати та в цій частині постановити нове судове рішення.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування розпорядження першого заступника голови Хмельницької обласної державної адміністрації №98/2016-р від 03.03.2016 року про надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок водного фонду в натурі (на місцевості) із земель державної власності площами 1,9324 га та 1,7025 га, які розташовані за межами населеного пункту на території Чепелівської сільської ради Красилівського району з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб відмовити.

В решті рішення Красилівського районного суду від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1 номер та серія паспорта НОМЕР_2 виданого Красилівським РВ УМВС України в Хмельницькій області 10.12.1997 року) на користь держави 1370 грн. 40 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_6 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1 номер та серія паспорта НОМЕР_2 виданого Красилівським РВ УМВС України в Хмельницькій області 10.12.1997 року) 826 грн. 80 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2018 року.

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

__________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції - Боголюбова Л.М. Справа № 22ц/792/460/18

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія 47