Ухвала

05 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 757/40835/15-ц

провадження № 61-13182ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву судді Журавель В. І. про самовідвід від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_4 до Торгово-промислової палати України, третя особа - ОСОБА_5, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час тимчасової непрацездатності, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, подана представником ОСОБА_6, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

14 березня 2018 року справу № 757/40835/115-ц передано до Верховного Суду.

Відповідно до вимог статті 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) для розгляду вищевказаної цивільної справи автоматизованою системою розподілу справ визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Журавель В. І. та суддів: Коротуна В. М., Крата В. І.

Суддею Журавель В. І. заявлено самовідвід від участі у розгляді вищезазначеної справи з підстав, визначених статтею 36 ЦПК України.

Вказана заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Представник позивача у даній справі ОСОБА_6 опублікував у мережі Інтернет інформацію, яка стосується членів сім'ї судді Журавель В. І. та її особисто.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов'язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об'єктивно безстороннім, тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб'єктивному і об'єктивному критеріям: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб'єктивним критерієм, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об'єктивним критерієм, тобто з'ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» від 07 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п. 45). Такі ж висновки містяться в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід (частина перша статті 39 ЦПК України).

Оскільки участь судді Журавель В. І. у розгляді цієї справи, в якій представником позивача є ОСОБА_6, може викликати сумнів у її неупередженості та об'єктивності, заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву судді Журавель В. І. про самовідвід від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_4 до Торгово-промислової палати України, третя особа - ОСОБА_5, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час тимчасової непрацездатності, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Передати касаційну скаргу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат