Справа № 161/1630/18
Провадження № 2/161/1367/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Бортнюк А.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30 травня 2006 року між ним та КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № DNH4KP31050100, відповідно до якого Банк надав грошові кошти в сумі 5847, 39 гривень на купівлю товару зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом до 31 травня 2008 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2013 року ухвалено стягнути на користь ПАТ КБ « Приватбанк» заборгованість в сумі 65 515, 25 гривень. Разом з тим, 27 червня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинив виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 138 134,14 гривень на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Строк, за який проводиться стягнення 4020 днів, а саме з 30.05.2006 року по 01.06.2017 року.

Вважає, що виконавчий напис є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги. Позивач має ряд заперечень до нарахованої суми заборгованості за кредитом, розміру нарахованої пені та періоду за який вона нарахована. Крім того вказує, що з дня виникнення прав вимоги минуло більше трьох років, а тому виконавчий напис вчинено з порушенням строку позовної давності.

Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем 27 червня 2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 6323 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 як заборгованості за кредитним договором № DNH4KP31050100 від 30.06.2006 року на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував щодо їх задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 30 травня 2006 року ОСОБА_1 було підписано заяву позичальника № DNH4KP31050100, відповідно до умов якої ПАТ КБ «Приватбанк» надав позивачу грошові кошти в сумі 5847, 39 гривень на купівлю товару зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом до 30 травня 2008 року (а.с. 6).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2013 року ухвалено стягнути на користь ПАТ КБ "Приватбанк" - 65 515,25 гривень заборгованості за кредитним договором № DNH4KP31050100 від 30 травня 2006 року, з яких заборгованість за кредитом в сумі - 5 434,67 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитом - 22 283,85 гривень, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 34 200,77 гривень, штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень, штраф (процентна складова) - 3 095,96 гривень (а.с. 10-11).

27 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис (а.с.12), зареєстрований в реєстрі за № 6323, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP31050100 від 30.06.2006 року в розмірі 138 134,14 гривень, що складається з заборгованості за відсотками у розмірі 25 073,29 гривень, заборгованості з пені у розмірі 106 006,84 гривень, заборгованості по штрафам ( фіксована частина) у розмірі 500 гривень, заборгованості по штрафам ( відсоток від суми заборгованості) у розмірі 6554,01 гривень.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім»я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Як вбачається з копії оспорюваного виконавчого напису, у ньому зазначено відомі дані боржника ОСОБА_1, а також, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.05.2006 року по 01.06.2017 року. Сума заборгованості включає: заборгованість за відсотками у розмірі 25 073,29 гривень, заборгованість з пені у розмірі 106 006,84 гривень, заборгованість по штрафам ( фіксована частина) у розмірі 500 гривень, заборгованості по штрафам ( відсоток від суми заборгованості) у розмірі 6554,01 гривень.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Згідно п.п.283,284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України№20/5 від 03 березня 2004 року для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувана та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком.

Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

З оспорюваного виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від заявника первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, квитанції про сплату передбачених кредитним договором платежів тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, а також сума процентів, зазначена у написі, є безспірними.

Розрахунок боргу, наданий банком щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах, є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача, який не згоден з таким розрахунком.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі №6-887цс 17 від 05 липня 2017 року з урахуванням приписів статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Стороною відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» не спростовано доводів позивача про відсутність між сторонами домовленості про збільшення строків позовної давності. Таким чином, при розрахунку заборгованості мають застосовуватися загальні строки позовної давності передбачені законом, адже умовами договору інших строків не обумовлено.

Крім того, суду не надано доказів того, що нотаріус з'ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту.

З виконавчого напису вбачається, що строк за який проводиться стягнення з 30.05.2006 року по 01.06.2017 року. Однак, при вчинені виконавчого напису не взято до уваги той факт, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 20 лютого 2013 року ухвалено стягнути на користь ПАТ КБ "Приватбанк" - 65 515,25 гривень заборгованості,яка утврилась станом на 27.12.2012 року за кредитним договором № DNH4KP31050100 від 30 травня 2006 року. Крім того, на підставі даного судового рішення із заробітної плати позивача щомісяця проводиться стягнення частини заробітку в рахунок погашення боргу ( а.с. 27).

Отже, нотаріус при вчиненні такого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.

Крім того, відповідно до п.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором можливе за умови обов'язкового попередження споживача про таку вимогу кредитодавця на невиконання позичальником цієї вимоги протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення.

Судом встановлено, що банком було скеровано на адресу ОСОБА_1. письмову вимогу про усунення порушень та повернення боргу за кредитним договором, однак, стороною відповідача не надано доказів про отримання позичальником даної вимоги та її невиконання у встановлений строк.

З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису, а відтак оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає до виконанню.

Згідно ст. 136 ч. 1 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Стороною, що заявляла клопотання про відстрочку судового збору є позивач ОСОБА_1.

До ухвалення судового рішення судовий збір у розмірі 704,80 гривень позивачем не сплачений.

Відповідно до ст. 136 ч. 2 ЦПК України якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір у розмірі 704,80 гривень підлягає стягненню з позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 89, 263, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем 27 червня 2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 6323, про стягнення 138134 (сто тридцять вісім тисяч сто тридцять чотири) гривні 14 копійок грошових коштів з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) як заборгованість за кредитним договором №DNH4KP31050100 від 30.05.2006 року на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (місцезнаходження вул. Набережна Перемоги, 50 місто Дніпропетровськ; ) таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення буде складено 12 квітня 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк