АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року

м. Харків

Справа № 645/3984/17

Провадження № 22ц/790/1770/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Сащенка І.С.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаззбут»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м Харкова від 12 грудня 2017 року в складі судді Горпинич О.В.,

у с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» (далі - ПАТ «Харківміськгаз»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаззбут» (далі - ТОВ «Харківгаззбут») та просив припинити будь - які дії:

- з обліку не розподіленого газу і заборгованості станом на 02 вересня 2017 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 квартири АДРЕСА_2 та знищити усю інформацію про заборгованість;

- з надання споживачу ОСОБА_1 та третім особам недостовірної інформації про нарахування і оплату послуг з розподілу і постачання природного газу разом із заборгованістю станом на 02 вересня 2017 року.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до Кодексу газорозподільних систем для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об'єкта, що складається за формою додатка 1. Оператор ГРМ може надати споживачу підписану його уповноваженою особою письмову форму договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визнання об'єму споживання природного газу. Ці вимоги виконані частково, оскільки в заяві - приєднанні ПАТ «Харківміськгаз» вказані лише планові місячні об'єми споживання: січень 5 м3, лютий-грудень по 4 м3, відомості про акт розмежування балансової належності відсутні.

Кодексом передбачено, що визначені оператором ГРМ планові місячні об'єми споживання у розрізі календарних місяців мають бути зазначені оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви - приєднання до договору розподілу природного газу. При цьому планові місячні об'єми споживання мають бути зазначені за величиною об'єму природного газу та величиною обсягу енергії за трьома одиницями виміру, що визначається згідно з вимогами цього Кодексу. В заяві - приєднанні ПАТ «Харківміськгаз» не було вказано об'ємів споживання в кВт/год, ГКал, МДж. Для визначення фактичного об'єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу у оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань. Межа балансової належності газопроводу між квартирою позивача і ПАТ «Харківміськгаз» не визначена, контрольні показання лічильника знімалися лише 18 березня 2015 року та 27 квітня 2016 року.

Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунку оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу. Жодного рахунку позивачем не отримано.

Відповідачі систематично надають йому в листах і рахунках неточну і недостовірну інформацію та ще і розповсюджують її. Так, за рахунком № НОМЕР_1 від 14 червня 2017 року заборгованість на 01 квітня 2017 року вказана 123,45 грн. і нарахування оплати здійснено за об'ємом газу, які в його квартирі ніколи не споживалися. За рахунком № НОМЕР_1 від 14 червня 2017 року заборгованість на 01 травня 2017 року вказана 146,10 грн., а в листі і додатку до УПСЗН НР ХМР вказано заборгованість 65,57 грн. та нарахування оплати здійснено за об'ємом газу, які в його квартирі ніколи не споживалися. З 01.05.2017 року на підставі наданої підприємством недостовірної інформації УПСЗН НР ХМР позивачу відмовлено в наданні субсидії на ЖКП в сумі 22,29 грн., щомісячно, чим йому завдано матеріальну та моральну шкоду.

На направлені позивачем на адресу ПАТ «Харківміськгаз» претензії відповіді не надано, перерахунок об'ємів газу не здійснено.

Позивач зазначав, що його права споживача на своєчасну і достовірну інформацію про фактично надані послуги з розподілу і постачання природного газу можуть бути захищені шляхом припинення будь-яких дій відповідачів з обліку заборгованості і знищення інформації про неї; припиненням дій з надання йому та третім особам недостовірної інформації про нарахування і оплату послуг розподілу і постачання природного газу.

ТОВ «Харківгаз Збут» позов не визнало. Надало письмові заперечення, відповідно до яких підприємство забезпечує природним газом населення м. Харкова для побутових потреб шляхом його постачання до об'єктів споживачів житлових будинків, тобто надає послуги з газопостачання. Фактом згоди позивача про приєднання до умов договору є сплачений позивачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - фактичне споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил постачання природного газу. Договір постачання природного газу споживачем укладається з врахуванням статтей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб - сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. ТОВ «Харківгаз Збут» здійснює нарахування відповідно персоніфікованих даних про фактичний обсяг спожитого природного газу, наданого оператором ГРМ, тобто ПАТ «Харківміськгаз». За адресою: АДРЕСА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1, нарахування за спожитий природний газ проводиться з урахуванням субсидії. Станом на 01 липня 2015 року по особовому рахунку існувала заборгованість в сумі 90,02 грн., яка утворилася у зв'язку з порушенням Правил в частині своєчасної сплати рахунків за природний газ та умов отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в частині обов'язкового платежу. Громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, зобов'язані щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. У разі, коли вартість фактично використаної послуги менша ніж обов'язкова частина витрат на оплату цієї послуги, громадяни сплачують її фактичну вартість. Але, в період отримання субсидії з липня 2015 року споживачем ОСОБА_1 порушувалися ці обов'язки, сплата за отриманий газ проводилася не регулярно, що призвело до утворення заборгованості.

ПАТ «Харківміськгаз» позов не визнало. Надало письмові заперечення, відповідно до яких Договір розподілу природного газу побутовим споживачем є публічним, та не потребує двостороннього підписання сторонами його письмової форми. Підтвердженням приєднання до умов Договору є підписана та повернута на адресу ПАТ «Харківміськгаз» заява - приєднання, за формою до Договору. Окрім підписання заяви фактом приєднання є також оплата за спожитий природний газ за квитанцією та/або зафіксовані та передані газорозподільній компанії фактичні показання лічильника газу споживача. Планові обсяги споживання газова компанія застосовує в разі, якщо вчасно не отримала від споживача показання лічильника газу та розрахунковий період. Оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунку. Житловий будинок позивача знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс», тому між ПАТ «Харківміськгаз» та КП «Жилкомсервіс» складений акт розмежування балансової належності і експлуатаційної відповідальності систем газопостачання, який знаходиться у балансоутримувача та експлуатаційної організації.

Рішенням Фрунзенського районного суду м Харкова від 12 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Договір розподілу природного газу є публічним та не потребує двостороннього підписання сторонами в письмові формі; ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та користується послугами з газопостачання, наданими відповідачами; знищення внутрішньогосподарської документації відповідачів є правом лише ПАТ «Харківміськгаз» та ТОВ «Харківгаззбут»; позивачем не надано доказів на підтвердження розповсюдження відповідачами недостовірної інформації стосовно нього.

15 січня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1, як фізична особа і споживач до ПАТ «Харківміськгаз» та ТОВ «Харківгаззбут» не звертався та будь - яких договорів не укладав; розподіл і постачання газу в його квартиру здійснюється на підставі пункту 4 частини 2 статті 11 ЦК України, у зв'язку з чим у нього існує лише обов'язок оплачувати спожитий газ за показаннями лічильника за місяць, в якому газ спожитий. ПАТ «Харківміськгаз» та ТОВ «Харківгаззбут» ведуть облік розподілу і продажу (постачання) газу до квартири ОСОБА_1 без первинних документів - актів зняття показань лічильника; дані про заборгованість ОСОБА_1 є інформацією майнового характеру, яка безпосередньо пов'язана з його особою, зберігання, використання та поширення якої відповідачами без його згоди, є втручанням в його особисте життя та порушенням його конституційних прав; при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про інформацію».

ПАТ «Харківміськгаз» та ТОВ «Харківгаззбут» у відзивах на апеляційну скаргу просять рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є власником квартири № АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Харківської міської ради від 18 січня 1999 року за реєстраційним номером НОМЕР_2.

Вказана квартира приєднана до внутрішньобудинкової мережі газопостачання, яка в свою чергу приєднана до мережі ПАТ «Харківміськгаз».

За адресою: АДРЕСА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_1, який зареєстрований у даній квартирі.

Відповідно до Закону України від 09 квітня 2015 року № 329-VІІІ «Про ринок природного газу» відбулось розділення функцій постачання природного газу та його розподілу.

ТОВ «Харківгаззбут» з 01 липня 2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України, згідно з рішенням від 21 травня 2015 року № 1588 (переоформлена на безстрокову рішенням від 08 вересня 2015 року № 2283).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» затверджено Перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям. Так, на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу ПАТ «Харківгаз» постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам, визначено ТОВ «Харківгаззбут».

Відносини між газопостачальними організаціями та громадянами - споживачами газу регламентуються «Правилами постачання природного газу», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 2496 та Кодексом газорозподільних систем, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ «Правил постачання природного газу» фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви - приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831 та опубліковано в місцевій газеті «Слобідський край» від 31 грудня 2015 року № 156.

Разом з тим, типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є договором публічним та договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов цього Договору.

На підставі викладено, судом апеляційної інстанції не можуть бути прийняті до уваги доводи ОСОБА_1, що він не укладав типовий договір з ТОВ «Харківгаззбут».

Послуги з постачання газу в квартиру позивача здійснюються саме на підставі типового договору, а не на підставі пункту 4 частини 2 статті 11 ЦК України, на який в апеляційній скарзі посилається ОСОБА_1

Відповідно до пункту 1 розділу 5 Кодексу газорозподільних систем межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб'єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід'ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов'язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу.

Власники (балансоутримувачі, управителі, інші особи), на балансі чи в управлінні яких знаходяться багатоквартирні будинки чи гуртожитки (незалежно від того, є вони споживачами природного газу чи ні), укладають з Оператором ГРМ, до об'єктів газорозподільної системи якого підключені зазначені будинки/гуртожитки, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно їх внутрішньобудинкових систем газопостачання.

Згідно з статтею 1 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина 1 статті 19 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово -комунальні послуги»).

Балансоутримувач зобов'язаний укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна.

Позивач зазначав, що не укладав договору з будь-якою юридичною особою на обслуговування будинку, в якому він проживає.

Також, позивачем не надано доказів на підтвердження списання житлового будинку № АДРЕСА_2 з балансу КП «Жилкомсервіс» та передачу в управління об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку чи іншій юридичній особі, яка буде здійснювати утримання будинку.

Рішенням від 20 грудня 2006 року № 1186 виконавчого комітету Харківської міської ради КП «Жилкомсервіс» визнано виконавцем послуг з управління будинками, спорудами та групами будинків комунальної власності міста Харкова, в тому числі для споживачів будинку.

Отже, КП «Жилкомсервіс» на даний час є балансоутримувачем та виконавцем послуг з утримання будинку позивача на підставі Рішення від 20 грудня 2006 року № 1186 виконавчого комітету Харківської міської ради та Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги».

Тому на підставі викладеного та відповідно до наданих пояснень представником ПАТ «Харківміськгаз» акт розмежування балансової належності і експлуатаційної відповідальності систем газопостачання укладено між ПАТ «Харківміськгаз» та КП «Жилкомсервіс».

Таким чином, доводи позивача, що між його квартирою та ПАТ «Харківміськгаз» не визначено межі балансової належності газопроводу є безпідставними.

Згідно з пунктом 13 розділу ІІІ «Правил постачання природного газу» ТОВ «Харківгаззбут» здійснює нарахування відповідно до персоніфікованих даних про фактичний обсяг спожитого природного газу, наданих Оператором ГРМ, тобто ПАТ «Харківміськгаз».

Статтями 20, 32 від 24 червня 2004 року № 1875-IV Закону України «Про житлово - комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розмір плати за комунальні послуги розраховуються щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження розмірів спожитого газу, на які він посилається в своїх розрахунках.

Повірка лічильнику газу позивача у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», на підставі якої можливий перерахунок наявної заборгованості, не проведена.

Статтею 32 Конституції України проголошено право людини на невтручання в її особисте життя. Крім того, не допускається збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За Цивільним кодексом України зміст права на недоторканність особистого і сімейного життя як одного з видів особистого немайнового права полягає в тому, що фізична особа вільно, на власний розсуд визначає свою поведінку у сфері свого приватного життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб та має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя (статті 270, 271, 301). Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав (частина третя статті 269 Цивільного кодексу України).

Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України в своєму рішенні № 2-рп/2012 від 20 січня 2012 року у справі № 1-9/2012 зазначав, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім'ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Положення частини 1 статті 32 та частини 3 статті 34 Конституції України перебувають у системному взаємозв'язку і передбачають як недопустимість порушення права людини на недоторканність особистого та сімейного життя, так і реалізацію особою права на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації.

Стаття 11 Закону України від 01 червня 2010 року № 2297-VI «Про захист персональних даних» визначає, що підставами виникнення права на використання персональних даних, окрім згоди фізичної особи на обробку її персональних даних, є дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю бази персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень.

Обробка персональних даних повинна здійснюватися для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством (частина 5 статті 6 Закону України від 01 червня 2010 року № 2297-VI «Про захист персональних даних»).

Отже отримання від суб'єкта персональних даних письмової згоди на обробку його персональних даних в процесі споживання таким суб'єктом житлово-комунальних послуг не завжди є обов'язковою умовою, оскільки дозвіл на обробку його персональних даних виконавцем або виробником відповідних послуг наданий Законом виключно для здійснення його повноважень.

Таким чином, наявність інформації про нарахування за особовим рахунком № НОМЕР_1, відкритим на ім'я ОСОБА_1 не є втручанням в особисте життя позивача.

Відповідно до статті 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належить до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форму внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного звернення.

Згідно з статтею 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» саме ТОВ «Харківгаззбут» має право здійснювати облік споживачів його послуг, відкривати особові рахунки, як за зверненням споживача, так і з моменту виявлення факту користування послугами.

Документація щодо особового рахунку споживача є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій ТОВ «Харківгаззбут» і списання (вилучення) з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом лише відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Зобов'язання ТОВ «Харківгаззбут» щодо списання заборгованості за оплату його послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Відповідно до листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 17 травня 2007 року № 12/1-64 списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м Харкова від 12 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2018 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

І.С. Сащенко