Справа № 202/685/18
Пров. № 2/202/992/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 липня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - Бєльченко Л.А.,

при секретарі: - Федорченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування спільною частковою власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, зазначаючи, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2017 року автомобіль «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1 визнано об'єктом спільної сумісної власності їх з відповідачем і визнано його, позивача, право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля. Позивач зазначив, що відповідач не дає йому можливості користуватися зазначеним автомобілем і використовує його виключно у власних інтересах. Спроби добровільно визначити порядок користування автомобілем відповідач ігнорує.

У зв'язку з викладеним, позивач просив суд встановити наступний порядок користування спірним автомобілем: щотижнево з 09:00 год. суботи до 12:00 год. вівторка - ОСОБА_3; щотижнево з 12:00 год. вівторка до 09:00 год. суботи - ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначила, що заперечує проти позовних вимог з огляду на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження перешкоджання нею, відповідачем, позивачеві у користуванні спірним автомобілем. Крім того, відповідач зазначила, що відповідно до діючих норм цивільного законодавства України автомобіль є неподільною річчю і запропонований позивачем у позовній заяві порядок користування автомобілем суперечить нормам матеріального права та порушує права сторін. Відповідач зазначила, що позивачем обраний невірний спосіб захисту його порушеного права, оскільки свої права співвласника позивач може захистити іншим способом, зокрема, вимагати грошової компенсації вартості його частки у власності на автомобіль або вимагати припинення її, відповідача, права на частку у спільному майні. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2017 року встановлено факт проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 однією сім*єю без реєстрації шлюбу в період з 05.01.2007 року по 02.01.2016 року; автомобіль «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1 визнано об'єктом спільної сумісної власності сторін і визнано за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля (а.с. 8-9).

Відповідно до вказаного рішення суду, спірний автомобіль «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1 зареєстрований на ім'я відповідача ОСОБА_4, відповідач на даний час користується цим автомобілем.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користується спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Положенням статті 183 ЦК України визначено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

В розумінні цього автомобіль «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1, що є об*єктом спільної сумісної власності сторін, є неподільною річчю.

За змістом частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до наведених вище норм діючого законодавства, користування майном, що є спільною частковою власністю здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на користування тією часткою майна у спільній частковій власності, яка відповідає його частці.

З урахування того, що автомобіль є неподільною річчю і жоден із співвласників не може користуватися визначеною йому ? частиною цього автомобілю в натурі, кожен із співвласників може вимагати відповідної матеріальної компенсації за належну йому ? частку автомобіля.

Отже, встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини, дозволяють суду дійти висновку, що позивачем обраний невірний спосіб захисту його права власності на спірний автомобіль, реалізувати котрий він може, звернувшись до суду з позовними вимогами відповідно до норм діючого законодавства про стягнення грошової компенсації за належну йому ? частку.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 81, 89,158, 259, 263-264 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_3 у позовних вимогах до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування спільною частковою власністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу подано не було.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.