Справа № 171/576/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області під головуванням судді Чумак Т.А. за участю секретаря Жандарук В.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

встановив:

25.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. 05.04.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним. Ухвалою суду від 16.06.2016 року позови обєднані в одне провадження.

Позивач в обґрунтування позову в позовній заяві до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилається на те, що 04.06.2015 року померла її мати ОСОБА_8. 24.02.2016 року вона звернулася до державного нотаріуса Апостолівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10.4721 га, розташованої на території Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, кадастровий № -01-005-0055, та отримала відмову у видачі свідоцтва. Підставою відмови у видачі свідоцтва на вищевказане спадкове майно є складення спадкодавицею ОСОБА_8 заповіту, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 23.02.2015 року за реєстровим № 14. Спадкоємцями за вищевказаним заповітом є ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Вважає, що під час вчинення та посвідчення заповіту не було дотримано вимог до правочину як вільне волевиявлення його учасника, яке повинне відповідати його внутрішній волі. На момент складання заповіту на випадок своєї смерті заповідач не усвідомлювала значення своїх дій через те, що страждала рядом тяжких хронічних захворювань, в тому числі страждала онкологічним захворюванням, постійно приймала знеболюючі препарати, які містили наркотичні речовини, не вставала з ліжка. Заповідач не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними на момент складання заповіту. Всупереч вимогам ч.3 ст.203 ЦК України при складанні заповіту волевиявлення заповідача не відповідало її внутрішній волі через вчинення підпису в заповіті іншою особою замість заповідача. Просить визнати недійсним заповіт від 23.02.2015 року.

В обґрунтування позову в позовній заяві до ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивач посилається на те, що після смерті своєї матері 24.02.2016 року вона звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 10,4721 га, в межах згідно з планом, розташованої на території Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, кадастровий № -01-005-0056, та отримала відмову у видачі свідоцтва в зв»язку зі складенням спадкодавицею ОСОБА_8 заповіту, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 22.01.2013 року за реєстровим № 06. Спадкоємцями за вищевказаним заповітом є ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Вважає заповіт недійсним, так як на момент складання заповіту заповідач не усвідомлювала значення своїх дій. Всупереч вимогам ч.3 ст.203 ЦК України при складанні заповіту волевиявлення заповідача не відповідало її внутрішній волі через вчинення підпису в заповіті іншою особою замість заповідача. Просить визнати недійсним заповіт від 22.01.2013 року.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в письмових запереченнях позовні вимоги не визнають в повному обсязі, вважають позовні вимоги позивача ОСОБА_10 необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Вважають, що заповідальне розпорядження - заповіт матері ОСОБА_8, засвідчений 23.02.2015 року секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_9, відповідає волі заповідача і волевиявлення спадкодавця було вільним. В той час, коли заповідач потребувала турботи та допомоги у звязку з хворобою, а саме - онкологічним захворюванням, позивач, будучи матеріально забезпеченою людиною, свідомо і тривалий час зневажливо ставилася до особистого життя заповідача, не цікавилася станом її здоров»я, не поважала свою матір, не дбала про неї, не чинила своїй матері ні матеріальної, ні моральної підтримки. Також у заповіті, крім власноручного підпису і власноручного напису свого прізвища, імені та по батькові, міститься власноручний напис заповідача, що текст заповіту нею в голос прочитано і особисто підписано. Немає сумнівів, що спадкодавець в момент складання заповіту усвідомлювала значення своїх дій щодо призначення своїми наступниками своїх дітей - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Просять у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Інші відповідачі заперечень на позов не надали, відзив не надіслали.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з»явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про неможливість прибути в судове засідання не надала, тому суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання для надання особистих пояснень не з»явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі за участі представника ОСОБА_1 (а.с.228).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, та додатково пояснив, що заповіти від імені ОСОБА_11, які посвідчені 23 лютого 2015 року та 22 січня 2013 року секретарем виконкому ОСОБА_9, є недійсними, оскільки підписані не ОСОБА_8, а іншою особою. Крім того, ОСОБА_8 тривалий час хворіла, приймала ліки, тому за станом здоровя не могла усвідомлювати значення своїх дій. Просить визнати вказані заповіти недійсними. Крім того, зазначив, що під час посвідчення заповітів ОСОБА_8 секретарем виконкому Володимирівської сільської ради ОСОБА_9 грубо порушено Інструкцію щодо вчинення нотаріальних дій, оскільки було порушено вимоги щодо таємниці вчинення нотаріальних дій - заповіти були посвідчені в присутності спадкоємців, спадкоємцям до відкриття спадщини стало відомо про склад спадкового майна, один із заповітів підписано іншою особою, а не ОСОБА_8 Просить врахувати вказані обставини під час ухвалення рішення.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що її мати ОСОБА_8 вирішила заповісти належну земельну ділянку їй та брату ОСОБА_3, після чого брат повіз матір до сільської ради, де секретар виконкому ОСОБА_9 посвідчила заповіт матері. Воля матері була заповісти землю їй і брату. Під час посвідчення заповіту були присутні вона, брат ОСОБА_3, мати ОСОБА_8 та секретар виконкому ОСОБА_9, заповіт підписувала мати особисто після ознайомлення, мати добре розуміла, що відбувається. Просить відмовити у позові.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та пояснив, що зі слів матері йому відомо, що позивач вговорила матір скласти заповіт на земельну ділянку на її доньку, після чого позивач перестала їздити до матері, тому мати вирішила скасувати той заповіт та скласти новий заповіт. Мати йому зателефонувала у 2015 році і сказала, щоб він приїжджав до неї з документами для посвідчення заповіту. Він приїхав на автомобілі, із собою він взяв сестру ОСОБА_2 та матір, після чого вони поїхали до сільської ради, де секретар виконкому ОСОБА_9 у його присутності та присутності ОСОБА_2 посвідчила заповіт матері, яким та заповіла належну їй земельну ділянку йому та сестрі ОСОБА_2 Заповісти їм землю це була воля матері. У 2013 році він також на прохання матері привозив її до сільської ради, де в його присутності ОСОБА_9 посвідчила заповіт на його імя, а також імя ОСОБА_4 і ОСОБА_7 Обставини посвідчення заповіту у 2013 році він не памятає, оскільки це було давно. Заповіти були підписані матірю особисто, він це бачив, оскільки був присутній під час їх підписання. Просить відмовити у позові.

Представник відповідача ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вказані вимоги є необґрунтованими. Позивач зазначила в позовних заявах, що ОСОБА_8 хворіла, але на підтвердження вказаних обставин не надала доказів. Почеркознавча експертиза зірвана позивачем, яка не надала матеріалів для проведення вказаної експертизи. Оспорювані заповіти є дійсними, оскільки відповідають волі заповідача. Заповідач ОСОБА_8 не випадково позбавила позивача спадщини, бо та не доглядала за заповідачем. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що ОСОБА_8 особисто підписала заповіти, що заповідач була адекватна та все розуміла. Вважає доводи представника позивача щодо недопустимості присутності спадкоємців під час посвідчення заповітів необґрунтованими, оскільки ці доводи суперечать ЦК України.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала та пояснила, що у січні 2013 року мати ОСОБА_8 сказала їй, щоб вона, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 прийшли з паспортами до сільської ради і вона оформить на них земельний пай, що вони і зробили. Утрьох та разом з матірю вони приїхали до сільради, де в їх присутності ОСОБА_9 посвідчила заповіт матері. Заповіт мати віддала їй, щоб брат не пропив. Заповісти їм землю це була воля матері. Під час посвідчення заповіту вони утрьох вона, брат ОСОБА_3, сестра ОСОБА_7, а також мати ОСОБА_8 знаходилися в кабінеті ОСОБА_9, яка за вказівкою матері надрукувала заповіт, прочитала його, а потім мати підписала заповіт. Мати особисто вголос заповіт не читала. Рішення просить ухвалити на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона у 2013 та 2015 роках працювала секретарем виконкому Володимирівської сільської ради та мала повноваження посвідчувати нотаріальні дії, в тому числі посвідчувати заповіти. Вона неодноразово посвідчувала заповіти ОСОБА_8 щодо розпорядження належними тій земельними ділянками. ОСОБА_8 була владною жінкою, яка маніпулювала своїми дітьми, погрожуючи позбавити їх спадщини, тому заповіти посвідчувалися неодноразово.22.01.2013 року вона дійсно посвідчила заповіт ОСОБА_8 на ім.»я ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Свою волю щодо розпорядження земельною ділянкою ОСОБА_8 висловили чітко, вона була жвава, розсудлива, здорова, ніяких сумнівів у поганому стані здоровя ОСОБА_8 у неї не було. Вона надрукувала заповіт та надала ОСОБА_8 для підписання. Під час посвідчення заповіту крім ОСОБА_8 були присутні діти останньої ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Після передання ОСОБА_8 заповіту для ознайомлення, вона відправляла заяви до Спадкового реєстру. Після ознайомлення ОСОБА_8 зі змістом заповіту вона виявила, що один із примірників заповіту підписаний не ОСОБА_8, а одним зі спадкоємців, але ким саме був підписаний їй не відомо. Другий примірник заповіту підписала ОСОБА_8, з якого вона зробила копію, підписала його та скріпила печаткою сільської ради, тому оригінал заповіту ОСОБА_8 від 22.01.2013 року відсутній в матеріалах виконкому Володимирівської сільської ради. Щодо порушення таємниці вчинення нотаріальних дій пояснила, що їй відомо про необхідність збереження таємниці, але ОСОБА_8 та її діти дуже емоційні люди, крім того, ОСОБА_8 заповідала належні їй земельні ділянки своїм дітям, які були присутні під час вчинення нотаріальної дії, тому вона вважала, що не порушує нічиїх прав.

23.02.2015 року вона також посвідчила заповіт ОСОБА_8 щодо розпорядження належною їй земельною ділянкою на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Спадкоємці були присутні під час посвідчення заповіту. Свою волю щодо розпорядження земельною ділянкою ОСОБА_8 висловила чітко, сумнівів у її неналежному стані здоровя у неї не було. Всі заповіти вона віддавала ОСОБА_8

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка ОСОБА_9 та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 165632 від 12.02.2008 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 293918 від 30.06.1979 року (а.с.6-7).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2016 року, постановленої державним нотаріусом Апостолівської держнотконтори ОСОБА_12, ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, померлої 04.06.2015 року, на 1/8 частку земельної ділянки, кадастровий № :01:005:0055, оскільки спадкодавицею ОСОБА_8 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_9 23 лютого 2015 року за реєстровим № 14, та спадкоємці за заповітом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину, подавши заяви про прийняття спадщини за заповітом (а.с.8-9).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2016 року, постановленої державним нотаріусом Апостолівської держнотконтори ОСОБА_12, ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, померлої 04.06.2015 року, на 1/8 частку земельної ділянки, кадастровий № :01:005:0056, оскільки спадкодавицею ОСОБА_8 було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_9 22 січня 2013 року за реєстровим № 06, та спадкоємці за заповітом ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 прийняли спадщину, подавши заяви про прийняття спадщини за заповітом (а.с.37-38).

За клопотанням представника позивача судом ухвалою від 17.08.2016 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу та витребувано з Апостолівської міської ради оригінали оспорюваних заповітів та журнали для реєстрації нотаріальних дій.

Зі змісту оригіналу заповіту, посвідченого 23 лютого 2015 року секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради ОСОБА_9, встановлено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, належну їй земельну ділянку, кадастровий № -01-005-0055, заповіла дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В заповіті зазначено, що він прочитаний ОСОБА_8 особисто уголос та власноручно підписано у присутності секретаря виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району. Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 14 (а.с.76).

Зі змісту копії заповіту, посвідченого 22 січня 2013 року секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради ОСОБА_9, встановлено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, належну їй земельну ділянку, кадастровий № -01-005-0056, заповіла дітям ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 В заповіті зазначено, що він прочитаний ОСОБА_8 особисто уголос та власноручно підписано у присутності секретаря виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району. Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 06 (а.с.77).

З пояснювальної записки ОСОБА_9, яка надіслана на адресу суду Апостолівською міською радою на виконання ухвали суду від 17.08.2016 року, встановлено, що заповіт складений 22.01.2013 року в присутності заповідача та спадкоємців ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, була відправлена заява в Спадковий реєстр заповітів, отримано витяг про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі. При підписані двох примірників заповіту один з примірників помилково підписаний одним зі спадкоємців, другий підписала ОСОБА_8, з якого зроблена копія, яка підписана ОСОБА_9 та скріплена печаткою виконкому Володимирівської сільської ради. Оригіналу заповіту від 22.01.2013 року не збереглося (а.с.78).

Ухвалою суду від 13.10.2016 року оригінал заповіту ОСОБА_8 витребувано з Апостолівської ДНК (а.с.97).

Зі змісту оригіналу заповіту, посвідченого 22 січня 2013 року секретарем виконавчого комітету Володимирівської сільської ради ОСОБА_9, встановлено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, належну їй земельну ділянку, кадастровий № -01-005-0056, заповіла дітям ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 В заповіті зазначено, що він прочитаний ОСОБА_8 особисто уголос та власноручно підписано у присутності секретаря виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району. Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 06 (а.с.101).

В судовому засіданні оглянуті Журнали для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області за 2013 та 2015 роки, в ході огляду вказаних Журналів підтверджено факт реєстрації за № 14 23.02.2015 року заповіту ОСОБА_8 та реєстрації за № 06 22 січня 2013 року заповіту ОСОБА_8

Судом неодноразово справа направлялася для проведення почеркознавчої експертизи (а.с.102-104, 153-154, 156-157, 160-162, 165-166), але у звязку з недостатністю додаткових матеріалів для проведення експертизи справа повернута до суду без виконання експертизи (а.с.169-171). В подальшому представник позивача відмовився від проведення почеркознавчої експертизи.

Під час розгляду справи судом із метою сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи роз'яснювалося представнику позивача ОСОБА_1 (в звязку з небажанням позивача прибути до судового засідання) про їхнє право заявити клопотання про проведення посмертної судової-психіатричної експертизи для з'ясування питання про те, чи усвідомлювала заповідач ОСОБА_8 значення своїх дій під час складання заповітів та чи могла керувати ними, а також судом сторона позивача попереджалася про наслідки вчинення або не вчинення таких процесуальних дій, але представник позивача ОСОБА_1 клопотання про призначення посмертної судової-психіатричної експертизи не заявив.

Згідно ст.ст.1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Частина 2 статті 1257 Цивільного кодексу України встановлює, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що заповідач ОСОБА_8 22 січня 2013 року та 23 лютого 2015 року склала заповіти, які були посвідчені секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_9 за реєстровими номерами 06 та 14 відповідно. В ході судового розгляду позивач та її представник не надали достатніх матеріалів для проведення у справі почеркознавчої експертизи і не підтримали клопотання про призначення посмертної психіатричної експертизи на підтвердження позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення вимог положень ст.81 ЦПК України позивачем та її представником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що при складанні заповітів волевиявлення заповідача ОСОБА_8 не відповідало її внутрішній волі. Також стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що заповідач ОСОБА_8 через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, посвідченого 23.02.2015 року секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_9, та позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним заповіту, посвідченого 22.01.2013 року секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_9, з підстав, зазначених позивачем, слід відмовити.

Разом з тим при розгляді матеріалів справи, оцінивши надані сторонами пояснення та покази свідка, а також дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заповіти, вчинені ОСОБА_8 та посвідчені секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_9, є нікчемними. До такого висновку суд прийшов із наступних міркувань.

Згідно із частиною першою статтею 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним (ч.2 ст.1248 цього Кодексу).

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Ч.ч.1 та 5 ст.216 цього Кодексу встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

За правилами статті 236 цього Кодексу нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Пункт 7 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. № 9 передбачає, що у разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

В судовому засіданні з пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено, що вони були присутні 22.01.2013 року під час посвідчення секретарем виконкому Володимирівської сільської ради заповіту ОСОБА_8, з пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлено, що вони були присутні 23.02.2015 року під час посвідчення секретарем виконкому Володимирівської сільської ради заповіту ОСОБА_8 Вказані обставини підтвердила допитана у якості свідка ОСОБА_9, яка пояснила, що під час посвідчення нею заповітів ОСОБА_8 22.01.2013 року та 23.02.2015 року були присутні спадкоємці діти заповідача ОСОБА_8, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Відповідно до положень ст.37 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час посвідчення заповітів) у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах, тобто посвідчення заповіту є нотаріальною дією.

Нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов'язки тощо.

Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також

помічник нотаріуса зобов'язані зберігати нотаріальну таємницю,

навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги

чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка

прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась (ст.8 цього Закону).

Відповідно до ч.4 ст.1 ЗУ «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Таким чином, судом встановлено, що під час посвідчення 22.01.2013 року та 23.02.2015 року заповітів ОСОБА_8 секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району ОСОБА_9 як посадовою особою органу місцевого самоврядування, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, в тому числі посвідченні заповітів, було порушено нотаріальну таємницю, тобто вказані заповіти складені з порушенням вимог щодо їх посвідчення.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 пояснила, що її матері ОСОБА_8 секретарем виконкому ОСОБА_9 22.01.2013 року був наданий заповіт для ознайомлення, після чого мати його підписала. Вголос заповіт матірю не був прочитаний. Відповідач ОСОБА_3 пояснив, що він не памятає, щоб мати зачитувала вголос складений секретарем виконкому заповіт. Допитана у якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що 22.01.2013 року вона надрукувала текст заповіту та дала його для підписання ОСОБА_8, а сама в цей час вносила відомості до Спадкового реєстру заповітів. Після ознайомлення ОСОБА_8 зі змістом заповіту вона виявила, що один із примірників заповіту підписаний не ОСОБА_8, а одним зі спадкоємців. Другий примірник заповіту підписала ОСОБА_8, з якого вона зробила ксерокопію. Також ОСОБА_9 пояснила, що оригінал заповіту від 22.01.2013 року відсутній, а наявна лише ксерокопія заповіту, яка нею посвідчена.

При візуальному огляді оригіналу заповіту ОСОБА_8 від 22.01.2013 року за р.№ 06 (а.с.101), який наданий на запит суду державним нотаріусом, та ксерокопії вказаного заповіту, наданого на запит суду Апостолівською міською радою (а.с.77), вбачається, що рукописний текст у заповіті виконано різними особами, що підтверджує пояснення ОСОБА_9 в частині підписання заповіту від імені ОСОБА_8 одним зі спадкоємців.

Крім того, як встановлено з постанови державного нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 24.02.2016 року (а.с.38) 12.08.2015 року за р.№ 58 секретарем виконкому Володимирівської сільської ради ОСОБА_9 було видано дублікат заповіту ОСОБА_8 від 22.01.2013 року, який зареєстрований за № 06. Факт отримання дублікату вказаного заповіту підтвердила відповідач ОСОБА_4 Разом з тим судом встановлено, що оригінал заповіту ОСОБА_8 від 22.01.2013 року в матеріалах Володимирівської сільської ради відсутній, що свідчить про нікчемність виданого 12.08.2015 року дублікату заповіту.

При встановлених доведених обставинах, враховуючи недотримання секретарем виконкому Володимирівської сільської ради обовязкової вимоги, передбаченої ч.2 ст.1248 ЦК України, щодо посвідчення заповіту, який вголос прочитаний заповідачем та підписаний ним особисто, суд констатує, що заповіт від імені ОСОБА_8, який посвідчений секретарем виконкому Володимирівської сільської ради ОСОБА_9 22 січня 2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 06, є нікчемний в силу прямої вказівки закону ч.1 ст.1257 ЦК України. Також суд констатує нікчемність заповіту від імені ОСОБА_8, який посвідчений секретарем виконкому Володимирівської сільської ради ОСОБА_9 23 лютого 2015 року та зареєстрований в реєстрі за № 14, оскільки вказаний заповіт складено з порушенням вимог щодо його посвідчення. Вказані заповіти є нікчемними з моменту їх вчинення.

На підставі ч.5 ст.216 ЦК України суд вважає за необхідне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та скасувати їх державну реєстрацію.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, на підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України витрати, повязані з розглядом справи слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів заповіту ОСОБА_8 від 22 січня 2013 року, посвідченого секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_9 за реєстровим № 06, та заповіту ОСОБА_8 від 23 лютого 2015 року, посвідченого секретарем виконкому Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області ОСОБА_9 за реєстровим № 14, та скасувати державну реєстрацію вказаних заповітів.

Витрати, повязані з розглядом даної справи, покласти на ОСОБА_6

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: Т.А.Чумак