Справа № 456/4384/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/783/6897/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.

за участі секретаря: Куцика І.Б.

з участю ОСОБА_2, представника ПАТ КБ «Приватбанк» - Гнатишака О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 вересня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 30.04.2008 року ОСОБА_2, отримав кредит у розмірі 3000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_2, ухиляється від виконання зобов'язання і тому станом на 18.07.2013 року виникла заборгованість 23455 грн. 70 коп., яка складається із наступного: 3000 грн. 00 коп. - заборгованості за кредитом; 12142 грн. 57 коп. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 6720 грн. 00 коп., - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно п.8,6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.00 коп. - штраф (фіксована частина), 1093 грн. 13 коп. - процентна складова штрафу. На підставі зазначеного представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2, на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.04.2008 року у зазначеному розмірі, а також судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 вересня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (, рахунок 3111 (для погашення заборгованості), рахунок №0001 (для відшкодування судових витрат), МФО 305299 заборгованість в загальній сумі 23455 (двадцять три тисячі чотириста п'ятдесят п'ять) грн.. 00 коп. та судові витрати в сумі 234 (двісті тридцять чотири) грн.. 00 коп..

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг визначено, що Заява разом з Пам'яткою Клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить укладений Договір про надання банківських послуг. В той же час, позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано суду доказів оформлення та отримання ним, як позичальником, Пам'ятки Клієнта, Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів, що б в сукупності із Заявою, свідчило про укладення у належній формі договору про надання банківських послуг.

Вказує, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не містять його підписів, а тому не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору.

Відтак вважає, що кредитний договір не може вважатись укладеним.

Крім того, вказує, що незрозуміло у який спосіб суд першої інстанції дійшов висновку, що кредитний договір укладено 30.04.2008, якщо відповідне поле в розділі Заяви «Відмітки банку» не заповнене.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 вересня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк» - Гнатишака О.В. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 30.04.2008р. між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2, отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 3000 грн., зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2% на місяць на залишок заборгованості та щомісячної комісії у розмірі 3,5%. Договір був укладений у формі заяви за послугою «Швидка готівка» та згідно вказаної заяви ОСОБА_2, ознайомився та погодився з умовами надання банківських послуг, правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, що підтверджено його особистим підписом (висновок №6208 від 21.03.2017р,. криміналістичної експертизи з дослідження підписів), відповідно до якого встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2, розташований у рядку "ПідпиС отримувача" Заяви на видачу готівки №90237035 на суму 300.00 ГРН. виконано самим ОСОБА_2.

Цього ж дня, через касу банку скаржник зазначені кошти з рахунку НОМЕР_2 отримав у сумі 3000 грн., що підтверджується випискою по вказаному рахунку яка знаходиться в матеріалах справи.

Отже, договір був укладений у формі заяви за послугою «Швидка готівка» та згідно вказаної заяви апелянта, ознайомився та погодився з умовами надання банківських послуг, правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, що підтверджено його особистим підписом (висновок №6208 від 21.03.2017р,. криміналістичної експертизи з дослідження підписів), відповідно до якого встановлено, що підпис від імені апелянта, розташований у рядку "Підпис отримувача" Заяви на видачу готівки №90237035 на суму 3000 ГРН. виконано самим ОСОБА_2.

Отримання готівки через касу відділення банку здійснюється лише шляхом особистого звернення клієнта при пред'явлення ним документу, що посвідчує особу.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав належним чином, надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, що підтверджується «Заявою на видачу готівки 90237035» про отримання апелянта, коштів у розмірі 3000 грн., через касу Львівського міського відділення №10 «Іскра» Західного ГРУ Приватбанк.

Станом на сьогоднішній день скаржник не визнавав недійсним чи неправомірним видаткові операції по своєму рахунку НОМЕР_2 здійснені 30.04.2008 року у розмірі кредитного ліміту, а тому безпідставним є твердження останнього про не отримання ним кредитних коштів.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

У відповідності до ст.. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом,не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Внаслідок невиконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним до8говором станом на 18.07.2013 року виникла заборгованість 23455 грн. 70 коп., яка складається із наступного: 3000 грн. 00 коп. - заборгованості за кредитом; 12142 грн. 57 коп. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 6720 грн. 00 коп., - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно п.8,6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.00 коп. - штраф (фіксована частина), 1093 грн. 13 коп. - процентна складова штрафу.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Ст. 1069 ПК України визначено, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), Банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 гл. 71 ЦК Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 30.04.2008 року ОСОБА_2 (далі - скаржник) 30.04.2008 року отримав кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на номер картк рахунок НОМЕР_2 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та щомісячна комісія 3,5%.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку».

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Відповідно до Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів", позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Згідно зі ст.. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському Інтернет - сайті позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України Україні наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно п. 4.6 "Умов та правил надання банківських послуг" Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Згідно ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність позовних вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості .

Крім цього, відповідач заяви в суд першої інстанції про застосування строків позовної давності не подавав, а тому його доводи стосовно застосування строків позовної давності на стадії апеляційного розгляду справи, суперечать нормам процесуального та матеріального права, вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду України по справі №6-780цс15, згідно якої при розгляді якої зробив правовий висновок, відповідно до якого стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 21 листопада 2012 року розглянув справу №6-101цс12, при розгляді якої зробив наступний правовий висновок, відповідно до якого позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції.

Апелянт не скористався своїм правом і не подав заяви про застосування строку позовної давності у суд першої інстанції . до винесення судового рішення, хоча мав таку можливість.

Також слід звернути увагу, що Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 листопада 2013 року розглянув справу № 6-126 цс 13, при розгляді якої зробив слідуючий правовий висновок, відповідно до якого пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Крім того, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 березня 2015 року розглянув справу № 6-25цс15, при розгляді якої зробив наступний правовий висновок:

"Виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеиіальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1.ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.