Справа № 405/6591/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 08.11.2017 року звернулась в суд з позовом в інтересах доньки ОСОБА_5 до відповідача, в якому просила стягнути з нього грошові кошти у сумі 15 000 грн. та судові витрати. Згідно заяви про збільшення позовних вимог, поданої 26.03.2018 року, просила стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 15 000 грн., 8 109, 13 грн. матеріальних збитків та 2 650 грн. судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від імені доньки уклала договір № 39 від 18.05.2017 року з відповідачем на виконання послуг по виготовленню та улаштуванню пристроями електричного автономного опалення квартири, яка належить її на праві власності за адресою: вул. Героїв України, буд. 22, кор. 3, кв. 32, м. Кропивницький. На виконання п. 5.1. Договору перерахувала на рахунок відповідача 15 000 грн. в рахунок попередньої оплати, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 39 від 15.05.2017 року. Однак, в порушення п. 5.1. Договору відповідач не здійснив виготовлення та улаштування обладнання, вказаного у п.п. 1 Договору, протягом 30 робочих днів. На її неодноразові звернення та телефонні дзвінки щодо виконання робіт або повернення коштів відповідач не реагував. Свої зобов'язання відповідач так і не виконав до жовтня 2017 року, а тому нею було прийнято рішення про розірвання Договору в односторонньому порядку. У зв'язку з цим, вона 23.10.2018 року в присутності ОСОБА_6 в робочому офісі відповідача повідомила його про розірвання Договору з її ініціативи та висунула йому вимогу про повернення їй 15 000 грн., які нею були перераховані в рахунок попередньої оплати. Однак, відповідач відмовився повертати їй вищезазначені кошти. Після цього вона зателефонувала до органів поліції та подала заяву про шахрайські дії з боку відповідача. Згідно постанови про закриття кримінального провадження слідчого Кропивницького ВП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_7 від 30.10.2017 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011968 від 24.10.2017 року за фактом шахрайських дій з боку відповідача закрите на підставі п.2, ч.1, ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Отже, з моменту звернення до поліції, тобто з 23.10.2017 року, вона вважає договір розірваний з її ініціативи у зв'язку із невиконанням Договору відповідачем і вимагає 15 000 грн., які нею були перераховані в рахунок попередньої оплати Договору.

Крім того, зазначає, що у зв'язку із не встановленням автономного опалення у квартирі вона була змушена під час опалювального сезону проводити оплату за централізоване опалення квартири, а оскільки радіатори опалення в квартирі були демонтовані і вона була змушена терміново приймати міри по опаленню квартири. В результаті зазначеного, в період з жовтеня 2017 року до березня 2018 року нею були сплачені кошти як оплата за централізоване опалення в сумі 1 066,13 грн. та кошти за електроенергію в сумі 7 043 грн., всього на суму 8 109, 13 грн. що підтверджується копіями дублікатів чеків про оплату. Вказані кошти в сумі 8 109, 13 грн. вважає матеріальними збитками, які їй нанесені з вини відповідача, а тому просить їх стягнути з відповідача, посилаючись на вимоги Закону України «Про захист прав споживача».

Також, у зв'язку із поданням позовної заяви вона була змушена звернутися за правовою допомогою. Вартість наданої правової допомоги складає 2 000 грн., з яких 1 500 грн. згідно додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 27.02.2018 року та 500 грн. згідно договору про надання правової допомоги №19/17 від 04.11.2017 року. Додатково просить стягнути судовий збір в сумі 640 грн. та 10 грн. комісії банку, а всього на суму 2 650 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позову та заяві про уточнення позовних вимог.

Відповідач позовні вимоги визнав частково. У відзиві на позов зазначив, що ним своєчасно були виконанні частково умови договору за участі субпідрядних організацій щодо відрізки від центрального опалення, встановлення кранів та розробку проекту облаштування опалення позивачу на загальну суму 3 596 грн., що підтверджується первинними фінансовими документами про оплату. Не виконання зобов'язання в строки, обумовлені Договором пояснив відсутністю дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, для отримання якого необхідний висновок міжвідомчої комісії виконкому міської ради.

У відзиві на заяву про збільшення позовних вимог зазначив, що позивач в передбачений законом спосіб не зверталася до нього з вимогою про повернення коштів. Залучила адвоката, на його думку, без нагальної потреби. Зазначив, що позивач не надала жодних доказів, які б давали можливість встановити фактичну дату розірвання Договору. Зазначив, що отримання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання покладається на позивача, а не на нього, що підтверджується Договором та відповіддю міської ради м. Кропивницького від 13.03.2018 року № М-2439. Стосовно матеріальних збитків у зв'язку із невиконанням ним Договору зазначив, що вони не доведені. Враховуючи зазначене, визнав частково позовні вимоги в сумі 11 404 грн. та просив суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з нього 11 404 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін та представників сторін, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_5 є власником однокімнатної квартири за адресою: вул. Героїв України, буд. 22, кор. 3, кв. 32., що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2885031 (а.с. 81).

Між позивачем та відповідачем було укладено договір № 39 від 18.05.2017 року з відповідачем на виконання послуг по виготовленню та улаштуванню пристроями електричного автономного опалення квартири (а.с.11). Відповідно до п. 5.1. Договору відповідач повинен був здійснити виготовлення та улаштування обладнання, вказаного у п.п. 1 Договору протягом 30 робочих днів після проведення попередньої оплати позивачем у розмірі 80 % від суми Договору. На виконання п. 5.1. Договору позивач перерахувала на рахунок відповідача 15 000 грн. в рахунок попередньої оплати, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 39 від 15.05.2017 року (а.с. 12). На неодноразові звернення та телефонні дзвінки позивача щодо виконання робіт або повернення коштів відповідач не реагував і не виконав свої зобов'язання до жовтня 2017 року. В подальшому 23.10.2018 року позивач звернулася до відповідача з вимогою повернення попередньої оплати в розмірі 15 000 грн., у зв'язку із невиконанням ним умов Договору. Факт розірвання Договору позивачем саме 23.10.2017 року та повідомлення про це відповідача з вимогою повернення попередньої оплати підтверджується копією постанови про закриття кримінального провадження слідчого Кропивницького ВП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_7 від 30.10.2017 року (а.с. 13-14).

Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_6, які пояснили, що дійсно відповідач обіцяв повернути кошти, які сплатила позивач за встановлення опалення, але не виконав свою обіцянку і кошти не повернув.

Визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами та виходячи з дійсних обставин справи, наявних доказів, суд приходить до висновку, що фактично між позивачем та відповідачем укладено оплатний, двосторонній, консесуальний договір про виконання робіт за винагороду - договір побутового підряду, тому вони регулюються положеннями глави 61 ЦК України «Підряд», Закону України «Про захист прав споживачів», що також відповідає п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів».

Відповідно до вимог ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно із ч. 2 ст. 870 ЦК України, якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи.

Як передбачено ст. 873 ЦК України, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Судовим розглядом встановлено, що при укладенні Договору сторонами погоджені усі істотні умови його договору відповідно до предмету, у тому числі стосовно вартості замовлених робіт, внесення завдатку тощо.

За правилами ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність факту укладення між сторонами договору побутового підряду та його виконання в повному обсязі з боку позивача.

Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання перед позивачем не виконав, у визначений за погодженням сторін строк роботи не виконав та автономне опалення не встановив.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів 15 000 грн. попередньої оплати підлягають задоволенню враховуючи наступне. Частина вказаної суми в розмірі 11 404 грн. підлягає стягненню з відповідача, так як вказана сума визнана відповідачем у відзиві на заяву про збільшення позовних вимог № 2 від 16.04.2018 року (а.с. 75). В іншій частині грошових коштів в сумі 3 596 позивач не визнає позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що ним були проведені роботи по Договору на суму 3596 грн., які підтверджує наступними доказами:

- копія договору № 36 від 16.05.2017 року укладеного між СПД ОСОБА_9 та відповідачем про проведення робіт по демонтажу радіаторів централізованого опалення за адресою: вул. Героїв України, буд. 22, кор. 3, кв. 22 м. Кропивницький;

- копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 36 від 16.05.2017 року (а.с. 30) згідно якої відповідач сплатив 2 996 грн. на виконання договору № 36 від 16.05.2018 року;

- копія акту виконаних робіт до договору № 36 від 16.05.2018 року за адресою: вул. Героїв України, буд. 22, кор. 3, кв. 22 м. Кропивницький ;

- копія розрахунку вартості робіт відповідно до договору № 36 від 16.05.2018 року;

- копія проекту улаштування індивідуального електричного опалення за адресою відповідача, виготовлений приватною фірмою «ТУР» (а.с.36-38);

- копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 103 від 25.05.2017 року (а.с. 35) згідно якої відповідач сплатив 600 грн. на виконання договору № 103 від 18.05.2018 року.

Всі вищезазначені докази судом оцінюються критично, оскільки надані копії документів свідчать про оплату відповідачем певних робіт проведених не за адресою позивача та до моменту укладення Договору, а саме до 18.05.2017 року, а тому позовні вимоги в частині грошових коштів в сумі 3 596 грн., яку не визнає відповідач підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 8 109, 13 грн. матеріальних збитків, суд зазначає наступне.

Позивачем не надано первинних фінансових документів, які б підтверджували сплату ним вартості за централізоване опалення квартири в сумі 1 066, 13 грн. у період з жовтня 2017 року по березень 2018 року. Позивачем надано копії дублікатів чеків про оплату ним вартості електричної енергії на суму 7 043 грн., спожитої нею в квартирі за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року, однак не надала докази, щоб підтверджували використання електроенергії нею саме для опалення приміщення квартири у зазначений період. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 8 109, 13 грн. матеріальних збитків задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача судових витрат 2 650 грн., які складаються: 2 000 грн. витрати на правову допомогу, 640 грн. судового збору, 10 грн. комісії банку за оплату судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Позивачем надано копію Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 27.02.2018 року, згідно якої вартість правової допомоги складає 1 500 грн., та копію договору про надання правової допомоги № 19/17 від 04.11.2017 року, згідно якої вартість правової допомоги складає 500 грн. Однак, позивачем не надано первинних фінансових документів, які б підтверджували оплату нею вартості вищезазначеної правової допомоги. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача судових витрат в частині витрат на правову допомогу в сумі 2 000 грн. задоволенню не підлягають.

Стосовно стягнення з відповідача комісії банку в розмірі 10 грн., суд зазначає, що позивачем не надано первинних фінансових документів про сплату вказаних коштів. Крім того вказані витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України не відносяться до судових витрат. Отже, вимоги в частині стягнення з відповідача 10 грн. комісії банку задоволенню не підлягають.

Згідно із ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п.1, 2, 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Оскільки до моменту розгляду судом справи та ухвалення рішення роботи за договором не виконані, відповідач не приступив до їх виконання, тим самим допустивши істотне порушення умов договору, позивач не бажає продовжувати договірні відносини та наполягає на відшкодуванні збитків, суд приходить до висновку про доведеність порушення прав позивача як споживача, які підлягають захисту обраним нею способом шляхом стягнення з відповідача сплачених нею грошових коштів за вказаним договором в сумі 15 000 грн. В іншій частині позову, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню саме в тій частині, за який сплачено судовий збір, відповідно судовий збір в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 15 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1).

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_1, (ІПН НОМЕР_2).

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко