АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 752/4880/15-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Шевченко Т.М.

12 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Легбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Коваленка ОлександраВолодимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ОСОБА_4 про визнання укладеним договору банківського рахунку, визнання права вкладника та спонукання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Легбанк» та з урахуванням зміни предмету позову просив

визнати укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Легбанк» договір банківського рахунку на підставі його заяви від 26.09.2014;

визнати за позивачем право вкладника на підставі Договору банківського вкладу № 0194-ДД-14-Акційний, укладеного між ПАТ «Легбанк» та ОСОБА_4;

договору дарування грошових коштів від 20.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Лавринович О.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 537;

договору банківського рахунку від 26.09.2014, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Легбанк», в розмірі 13 000 доларів США, що в еквіваленті станом на 09.01.2018 становить 366 600 грн.;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Легбанк» включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів в межах гарантованої суми відшкодування на підставі договору банківського вкладу № 0194-ДД-14-Акційний, укладеного між ПАТ «Легбанк» та ОСОБА_4, Договору дарування грошових коштів від 20.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Лавринович О.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 537; договору банківського рахунку від 26.09.2014, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Легбанк».

У судовому засіданні 07.02.2018 представник Фонд гарантування вкладів фізичних осіб - Сидоренко Ю.А. просила закрити провадження у справі, оскільки позовні вимоги належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3448/2018
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.02.2018 провадження в справі за вищевказаним позовом закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що спір у даній справі виник між ОСОБА_2 та ПАТ «Легбанк» відносно умов банківського вкладу, ухилення Банку від укладення договору банківського рахунку з подальшим перерахуванням належних позивачу грошових коштів. Зазначив, що уповноважена особа Фонду діє як представник сторони договірних відносин. Вказує, що при визначені юрисдикції спорів за участю уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб необхідно виходити із змісту правовідносин та функцій Фонду та/або його уповноваженої особи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану. Вказує, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, то спір який виник у цих правовідносинах щодо оскарження дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Легбанк» при виконанні повноважень під час здійснення ліквідації банку щодо складання реєстру акцептованих вимог кредиторів, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку з чим, справа підлягає розгляду Апеляційним судом м. Києва.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити й справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

Відповідачі повідомлялися належним чином про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений по справі спір виник на підставі договору банківського вкладу й Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи, що виконує спеціальні функції, здійснює повноваження ПАТ «Легбанк» в період його ліквідації. Даний публічно-правовий спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, крім встановлених даною нормою.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 37 даного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку (п. 1 ч. 4 ст. 37 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що уповноважена особа Фонду у частині реалізації своїх повноважень щодо управління банком, до якого застосовано тимчасову адміністрацію, є по суті керівником банківської установи, оскільки після призначення тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, а в правовідносинах банку, які випливають з договорів, ним укладених, уповноважена особа Фонду діє як представник сторони договірних відносин.

Разом з тим, Фонд як самостійна юридична особа є особою публічного права.

Отже, юрисдикція спорів, однією зі сторін яких є Фонд, визначається виходячи зі змісту правовідносин та функцій Фонду або його уповноваженої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Закриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ«Легбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Коваленка О.В. та до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суди першої інстанції не звернув уваги на вищевикладені норми закону, не врахував, що за змістом правовідносин спір не носить ознак публічно-правового як у частині вимог до банкув особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, так і в частині вимог до Фонду, оскільки виник з приводу визнання укладення договору банківського вкладу, рахунку позивачем.

Позовні вимоги до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Легбанк» щодо зобов'язання вчинити певні дії є похідними від основних.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, у зв'язку з чим дійшов невірних висновків з порушенням норм процесуального права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що справа розглядається значний проміжок часу з 2015 року.

За наведеного, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що вищезгадана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16.04.2018.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк