Провадження №2/756/138/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участі секретаря Галелюк Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним заповіту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним заповіт її батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, складений 13 березня 2003 року та посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори на користь неповнолітнього ОСОБА_3, посилаючись на те, що під час вчинення та посвідчення оскаржуваного заповіту не було дотримано вільне волевиявлення заповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що на момент посвідчення заповіту ОСОБА_5 ввійшовши в довіру до її батька, переконала його скласти заповіт на її сина ОСОБА_6 і це, нібито, буде підстава для того, щоб її не було позбавлено батьківських прав, що й 13 березня 2003 року мій батько зробив. ОСОБА_4 являвся інвалідом першої групи по зору і відповідно він на момент складання заповіту не міг самостійно прочитати такий заповіт і навіть не міг самостійно звертатись в нотаріальну контору для його складання.

Не зважаючи на складання заповіту заповідач ніколи не бажав і не хотів, щоб після його смерті його майно реально перейшло до спадкоємця по заповіту. Його волевиявлення при складанні цього заповіту не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. Складання такого правочину (заповіту) було вчинено без наміру створення правових наслідків, для спадкоємця по заповіту.

Також, позивачка зазначає, що вона являється дочкою померлого та є інвалідом третьої групи від загального захворювання і має право на обов'язкову долю, не враховуючи наявність заповіту.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засідання позов та його підстави не визнала, вважає що вищевказаний заповіт складений та посвідчений з дотриманням діючого законодавства в зв'язку з чим підстав для визнання його недійсним немає.

Представник відповідача ОСОБА_7 та відповідач у судовому засідання позов та його підстави не визнав, вважає що вищевказаний заповіт складений та посвідчений з дотриманням діючого законодавства в зв'язку з чим підстав для визнання його недійсним немає.

Третя особа Головне управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином, надали клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника.

Свідок ОСОБА_8 який є рідним племінником ОСОБА_4, а також є братом ОСОБА_1 В судовому засіданні пояснив, що разом з дядею та всіє родиноючасто збиралися. В процесі спілкування з дядею йому стало відомо, що його подруга ОСОБА_5 вмовляє його написати заповіт на користь її сина для того, щоб її не позбавили батьківських прав. Але насправді свою квартиру він хоче заповісти своїй донці ОСОБА_1. В літку 2012 р. дядя потрапив в лікарню з інфарктом в БСП. ОСОБА_4 там повідомив свідку, що не може укласти договір довічного утримання з позивачкою- ОСОБА_1., так як у нього зникли документи на квартиру. Він підозрює ОСОБА_5 та її доньку.Свідок стверджував суду, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі щодо розпорядження майном на користь ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні суду пояснила, щоще в 2012 році ОСОБА_4 мав намір скласти договір довічного утримання з позивачкою- ОСОБА_1., для цього навіть 27 липня 2012 року склав довіреність на неї та її матір - ОСОБА_10 Але, так як оригінал правовстановлюючого документу на квартиру у ОСОБА_4 було викрадено вони не мали змоги виконати його доручення. За доручення ОСОБА_4 ОСОБА_9 навіть із заявою про викрадення ОСОБА_5 документів на квартиру зверталась в РУГУ Оболонського району м. Києва. Свідок стверджувала суду, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі щодо розпорядження майном на користь ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду пояснив,наймав квартиру ОСОБА_4 з кінця 2001 р. по 2002 р. В судовому засіданні свідок стверджував суду, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі щодо розпорядження майном на користь ОСОБА_3

Суд, вислухавши пояснення сторін та свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10 липня 2015р. Відділом реєстрації смерті у м. Києві (с.с.12).

Відповідно до ст.ст. 1218 та 1220 ЦК України у зв'язку із смертю ОСОБА_4 відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 яка належала померлому згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.06.1994 року (с.с.13).

13.03.2003р. ОСОБА_4 був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Мочульською О.В., яким він заповів все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., відповідачу по справі (с.с.46).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 29 жовтня 2015року, на момент відкриття спадщини заповіт є дійсним (с.с.48-49).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

У судовому засіданні позивачка заявила, що заповіт не відповідає волі заповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов, суду пояснила, що ОСОБА_4 за життя не міг скласти заповіт на користь ОСОБА_3, оскільки він ніколи не згадував про цей заповіт та підписав його під впливом відповідача, та не скасував його, оскільки довгі роки важко хворів. Неодноразово лікувався стаціонарно. Страждав на епісиндром, перенесення епілептичного припадку, церебральний атеросклероз ІІІ ст. Органічне слабоумство, ішемічна хвороба серця, атеросклероз, катаракта обох очей (повна сліпота).

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

За ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч..1-3,5,6 ст.203 ЦК України, а саме - зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підписання заповіту ОСОБА_4 суд розцінює як таке, що не відповідало волі заповідача, а тому не було вільним. За таких обставин позовні вимоги щодо визнання недійсним заповіту від 13 березня 2003 року та посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори на користь неповнолітнього ОСОБА_3 слід задовольнити.

За наведених доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 354 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним заповіту - задовольнити.

Визнати заповіт, складений ОСОБА_4, посвідчений 13 березня 2003 року Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою на користь ОСОБА_3 - недійсним.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко