ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/464/18 Номер провадження 22-ц/814/233/18Головуючий у 1-й інстанції Якименко Т.О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Хіль Л.М.

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 15 червня 2018 року ухваленого під головуванням судді Якименко Т.О.( дані про складення повного тексту рішення відсутні) по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд -

ВСТАНОВИВ:

У квітня 2018 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, що визначений рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 24.02.2015 року шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки (заробітку) доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно.

В обгрунтування позову вказувала, що сума аліментів, яку відповідач сплачує за рішенням суду є недостатньою по відношенню до встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та для забезпечення їх належного матеріального утримання.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 15 червня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, що визначений рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 24.02.2015р. у справі № 535/97/15-ц шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частки (заробітку) доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно й до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 просив рішення місцевого суду змінити шляхом зменшення розміру стягення з ? чстки доходу на 1/3 частку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно й до досягнення найстаршою дитиною.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевим судом не взято до уваги, що окрім спільних дітей з позивачкою, у нього на утриманні перебуває малолітня донька від іншого шлюбу та дружина, яка на даний час не працює та потребує матеріального утримання.

Крім того, вказує, що він не має постійного заробітку, що підтверджується трудовою книжкою.

Сторони будучи належним чином повідомлені про розгляд справи до суду не з`явились.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином апеляційний суд вважає за можливе розгляд справи проводити без участі сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 23.08.2011 р., що видано відділом ДРАЦС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області) та ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 від 13.08.2010р., що видано Відділом РАЦС Котелевського районного управління юстиції Полтавської області).

Відповідно до довідки Великорублівської сільської ради від 23.04.2018р. за № 313, неповнолітні діти сторін - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, проживають з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 24.02.2015 року у справі № 535/97/15-ц, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. на одну дитину.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що сплата відповідачем аліментів, які визначені рішенням суду на отримання дітей у розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину є недостатнім розміром аліментів, який би забезпечував гармонійний повноцінний розвиток дітей.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно з ч.3ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомогота нерухомогомайна,грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із змісту наведених положень ст.ст. 181, 192 СК України вбачається, що одержувач аліментів має право звернутись до суду з позовом як про зміну способу стягнення аліментів так і про зміну розміру аліментів, що визначені рішенням суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 у справі 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст.182,183,184 СК України).

Тобто, зміна (збільшення) розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, оскільки норми СК України імперативної заборони щодо цього не містять, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв: з 1 січня 2018 року - 1860 гpивeнь, з 1 липня - 1944 гpивeнь, з 1 грудня - 2027 гpивень.

Визначаючи розмір аліментів, місцевий суд вірно врахував загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі,одязі,засобах особистої гігієни,забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей.

Крім того, з часу присудження аліментів рівень життя значно підвищився, розмір аліментів, які стягнуті з відповідача, не сьогоднішній день не відповідає навіть мінімальному розміру, визначеному законом. У зв`язку з чим, визначений раніше судом розмір аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, що свідчить про погіршення майнового стану отримувача аліментів.

Так, при вирішенні вимог щодо зміни способу та розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, зміни, які відбулися - погіршення чи поліпшення їх здоровя, зміни матеріального та сімейного стану та інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому, саме на батьків покладається забезпечення належних умов неповнолітнім дітям.

Апеляційним судом виживалися заходи щодо належного розгляду справи, а саме направлялися запити сторонам та роз'яснювалося їм право заявити клопотання про приєднання доказів щодо матеріального стану сторін.

Проте, вказані вимоги суду були не виконані.

За таких обставин справа розглянута за наявними у справі доказами.

Із матеріалів справи вбачаться,що відповідач на даний час не має стабільного доходу, що підтверджється довідкою № 924 від 02.07.2018 року та копією трудової книжки, проте відповідачем не надані докази про існування будь-яких обмежень за станом здоров`я щодо працевлаштування та надання неповнолітнім дітям утримання.

Зважаючи на встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, місцевий суд дійшов вірного висновку, що сплата відповідачем аліментів, які визначені рішенням суду, на утримання малолітніх дітей у розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, вочевидь не є достатнім розміром аліментів, який би забезпечував гармонійний та повноцінний розвиток дітей.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують апеляційний суд приходить до висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367,368,374 ч.1 п.1, ст. 375,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 15 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна