Єдиний унікальний номер 227/2343/18 Номер провадження 22-ц/804/612/18
Головуючий у 1-ій інстанції Тітова Т.А. Єдиний унікальний номер 227/2343/18
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/612/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Кішкіної І.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2018 року у цивільній справі №227/2343/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (головуючий у 1 інстанції суддя Тітова Т.А.),

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування якого зазначала, що від сумісного життя з відповідачем вони мають неповнолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно мешкає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає. Просила суд стягнути у на її користь аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/12 частки від усіх видів доходу, але не менш 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів та задовольнити її позовну заяву у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом невірно визначено розмір аліментів які підлягають стягненню. Та обставина, що шлюб між нею та відповідачем не розірваний, не може позбавити права на стягнення аліментів на дитину в достатньому розмірі. Враховуючи середню заробітну плату відповідача, при встановленому розмірі у 1/12 частини доходу позивач буде отримувати лише 521,23 грн., що явно не забезпечить самих мінімальних потреб дитини, а також поставить його матеріальне положення на гірший рівень порівняно зі становищем дітей відповідача від першого шлюбу. Крім того, відповідач визнав позов та погоджувався сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, заявленому в позові.

Відповідно до ст. 368 та ч.ч.1, 3 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні без повідомленням учасників справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04 грудня 2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі про стягнення аліментів, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд якої відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст..180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначено обставини які підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів.

При розгляді справи по суті судом було встановлено, що сторони з 04 листопада 2017 року, перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 квітня 2018 року виданого виконавчим комітетом Білозерської міської ради м. Добропілля Донецької області. Згідно довідки від 22 травня 2018 року № 1021 виданої виконавчим комітетом Білозерської міської ради м. Добропілля, малолітня дитина на час розгляду справи мешкає та зареєстрована разом із матір'ю. позивачем по справі за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно довідки № 226 від 10.05.2018 року ОСОБА_5 працює у ТОВ «ДТЕК ДВ» ШУ «Білозерське» з 20.11.2017 року по теперішній час, загальна сума доходу за період з листопада 2017 року по березень 2018 року за винятком утримань становить 31399,88 грн.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються сторонами.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 серпня 2014 року з відповідача на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14.07.2014 року, до досягнення дітьми повноліття.

За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд першої інстанції виходив з того, що сторони мають спільну неповнолітню дитину, яка на час розгляду справи у суді мешкає разом з матір'ю і на підставі ст. 180 СК України дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення на користь позивачки аліментів на утримання дитини.

Між тим з висновком суду щодо визначення аліментів в розмірі 1/12 частки від усіх видів доходу, але не менш 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, не можна погодитися, оскільки такий висновок зроблено передчасно, в порушення вимог матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з'ясування всіх обставин.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у платника аліментів наявні інші утриманці, а саме діти, на утримання яких вже стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, також послався на те, що позивач та відповідач проживають у шлюбі та є сім'єю.

Проте с таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» убачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто законом не передбачено можливості зменшення розміру аліментів за умови перебування батьків дитини у шлюбі. З довідки від 22 травня 2018 року, наданої виконавчим комітетом Білозерської міської ради м. Добропілля, з позивачем проживають тільки двоє її синів, тобто відповідач проживає окремо.

За ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зазначені вище положення закону повинні бути застосовані у кожній конкретній справі, виходячи з її обставин та інтересів дітей.

Апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо того, що аліменти в розмірі 1/12 частки доходів відповідача будуть достатніми для гармонійного розвитку малолітнього ОСОБА_6, зважаючи на його малолітній вік та перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

З матеріалів справи убачається, що відповідач є працездатним, має стабільних дохід та зі змісту заяви, яка подана ОСОБА_5 до суду першої інстанції 22.08.2018 року, убачається, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів.

За ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Проте відповідно до ст.192 СК України відповідач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскільки ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/12 частини від доходів відповідача суд не врахував у повному обсязі усіх обставин справи, то рішення суду в частині визначенні розміру аліментів підлягає зміненню з 1/12 до 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2018 року в частині розміру аліментів на утримання дитини, що підлягають стягненню з ОСОБА_4, змінити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу, але не менш 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: В.В. Папоян

Г.В. Новікова

І.В. Кішкіна