Справа № 211/1545/18
Провадження № 2/211/1248/18
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

( з а о ч н е )

07 листопада 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Польчик Л.В.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що діє також в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради про розірвання шлюбу, визначення місця мешкання дитини та надання дозволу на реєстрацію місця мешкання дитини без дозволу батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, вказавши, що вона з відповідачем з 27.12.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з нею.

Сімейно-шлюбні відносини з відповідачем не склалися, шлюбні відносини між ними припинені у вересні 2015 року, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, на виховання дитини. Отже подальше їхнє спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та відповідача. Добровільно розірвати шлюб відповідач відмовляється, тому позивач просить шлюб розірвати.

Також позивач бажає зареєструвати їхнього сина за місцем фактичного мешкання, а саме за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, бул. ЄвропейськийАДРЕСА_1, але відповідач невмотивовано та безпідставно не дає свою згоду на реєстрацію дитини. Тому позивач просить визначити місце мешкання малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем її мешкання за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, бул. ЄвропейськийАДРЕСА_1, та надати дозвіл на реєстрацію місця мешкання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вищевказаною адресою без дозволу та згоди батька - ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином через Оголошення про виклик до суду, розміщеного на офіційному сайті Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за веб адресою: https://dv.dp.court.gov.ua/sud0411/gromadyanam/viklik/265, та судовою повісткою.

Представник служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради у судове засідання не зявився.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що сторони з 27.12.2011 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції управління у Дніпропетровській області, під актовим записом № 741 (а.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9 - копія свідоцтва про народження).

Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася цим правом та звернулася з даним позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

В силу вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище позивача та після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «Павлусенко».

ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкають за адресою: м. Кривий Ріг, бул. ЄвропейськийАДРЕСА_2. Позивач зареєстрована за даною адресою, її малолітній син мешкає без реєстрації.

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди що до того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Зокрема, у статті 141 Сімейного кодексу України зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин.

З огляду на викладене, враховуючи те, що малолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно мешкає зі своєю матірю, яка піклується про нього та утримує його, суд вважає, за можливе задовольнити позов ОСОБА_1, визначити місце проживання її малолітнього сина разом з нею за місцем її реєстрації та надати позивачу дозвіл на реєстрацію місця мешкання дитини без дозволу та згоди батька відповідача по справі, так як малолітньому ОСОБА_2 6 років та він за місцем мешкання проживає без реєстрації.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1, що діє також в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради про розірвання шлюбу, визначення місця мешкання дитини та надання дозволу на реєстрацію місця мешкання дитини без дозволу батька - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - Коноплянко) ОСОБА_4, що зареєстрований 27.12.2011 року у Довгинцівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції управління у Дніпропетровській області, під актовим записом № 741 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу ОСОБА_1 прізвище - «Павлусенко».

Визначити місце мешкання малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем мешкання матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, бул. ЄвропейськийАДРЕСА_1.

Надати дозвіл на реєстрацію місця мешкання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, бул. ЄвропейськийАДРЕСА_1, без дозволу та згоди батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста девять) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_5

Повний текст судового рішення складений 08.11.2018 року