Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,
з участю: секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,
ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» (далі ОК «ЖБК «Рівненська брама») про визнання майнових прав, в якому просить суд визнати за нею майнове право на житлове приміщення - квартиру, будівельний номер 12, загальною проектною площею 42,08 м.кв. на другому поверсі в одинадцятій секції Обєкту (квартал житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у місті Рівному), а також заборонити ОК «ЖБК «Рівненська брама» передавати іншим особам майнові права на житлове приміщення - квартиру, будівельний номер 12, загальною проектною площею 42,08 м.кв. на другому поверсі в одинадцятій секції Обєкту (квартал житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у місті Рівному), та просить стягнути на її користь сплачений судовий збір.
Представник позивача адвокат ОСОБА_3 подав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просить його задовольнити у повному обсязі. Розгляд справи просить провести без участі позивача та представника позивача на підставі наявних у справі доказів.
Представник ОК «ЖБК «Рівненська брама» в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки представника від відповідача не надійшло. Відзив (заперечення проти позову) відповідач не подав.
Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не зявився в судове засідання без поважних причин, відзив не подав, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку за згодою позивача, на підставі наявних у справі даних та доказів.
Дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню повнiстю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.
Судом встановлено, що 11 листопада 2016 року між ОК «ЖБК «Рівненська брама» в особі голови кооперативу ОСОБА_4 (далі кооператив), що діє на підставі Статуту кооперативу, та позивачем ОСОБА_2, асоційованим членом кооперативу (далі пайовик), було укладено договір пайової участі в будівництві № 12ф/11 (далі договір), за умовами якого пайовик вступає, а кооператив приймає пайовика в асоційовані члени кооперативу та пайову участь по будівництву кварталу житлової та громадської забудови по вулицях Костромська та Гагаріна у місті Рівне (Обєкт) і реалізації статутної мети і завдань кооперативу з метою отримання у власність житлового приміщення - квартири, будівельний номер 12, загальною проектною площею 42,08 м.кв. на другому поверсі в одинадцятій секції Обєкту.
Згідно пункту 1.2. договору, кооператив зобовязується організувати і забезпечити будівництво Обєкту та здачу його в експлуатацію, передати пайовику у власність нежитлове приміщення, обумовлене цим договором, за умови повної (в розмірі 100 відсотків) сплати пайовиком пайового внеску.
У відповідності до пункту 2.4. договору, пайовик сплачує вартість пайового внеску у визначений строк та у спосіб, погоджені сторонами в додатку № 1 до даного договору.
Згідно пункту 3.4. договору, кооператив зобовязаний організувати і забезпечити будівництво Обєкту та здачу його в експлуатацію у термін до 3 кварталу 2017 року, за умови належного виконання пайовиком своїх зобовязань щодо здійснення пайового внеску.
Свої зобовязання по оплаті пайового внеску позивач виконала у повному обсязі, що підтверджується наданим нею платіжним дорученням №2 від 11 листопада 2016 року на суму 280 008 грн. 74 коп.
Судом також встановлено, що станом на день звернення до суду Обєкт не зданий в експлуатацію, будь-яких дій для здачі в експлуатацію будинку, де знаходиться нежитлове приміщення, відповідач не здійснює, чим порушує встановлені статтею 526 ЦК України загальні вимоги виконання зобовязання: зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (стаття 610 ЦК України).
Як встановлено судом, відповідач, всупереч вимогам умов укладеного договору та цивільного законодавства України, не виконав взяті на себе зобовязання, чим порушив законні права та інтереси позивача, яка з незалежних від нього причин не може зареєструвати за собою право власності на належні житлові приміщення, а тому не може володіти, користуватися та розпоряджатися придбаним майном.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.
Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.
Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (частина друга стаття 3 Закону).
Майнові права на нерухомість, що є обєктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки обєктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки обєкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.
Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Виходячи з приписів статті 190 ЦК України, частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та умов укладеного між сторонами договору, суд визнає позивача такою, що набула майнових прав на житлові приміщення, оскільки в повному обсязі виконала умови договору пайової участі в будівництві № 12ф/11.
Згідно статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і, відповідно, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Невизнання цивільного права полягає у пасивному запереченні наявності у особи субєктивного цивільного права, зокрема, на майно, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду субєктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія субєктивного права.
Оскаржуваний ОСОБА_5 і ОСОБА_6 договір уступки (цесії) від 18 червня 2015 року був укладений між дочірнім підприємством «Градобуд-Рівне» (Цедент) та ОК «ЖБК «Рівненська Брама» (Цесіонарій). В порядку та на умовах, визначених цим договір уступки (цесії), Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває належні Цедентові права та обовязки Інвестора-2, що відносяться до будівництва за Угодою № 20 про дольову участь у будівництві житлових будинків з обєктами соціально-культурного призначення на вулицях Костромській та Гагаріна у місті Рівному від 22 серпня 2007 року та додаткових угод до неї, укладену між Замовником Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради, Інвестором-1 ТзОВ «Реноме-Євробуд» та Інвестором-2 дочірнім підприємством «Градобуд-Рівне».
06 вересня 2016 року між тими ж сторонами було укладено договір уступки вимоги (цесії) у новій редакції, у відповідності до якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Цедент передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває належні Цедентові права та обовязки Інвестора в повному обсязі, що відносяться до будівництва Кварталу житлової та громадської забудови на вулиці Костромська та Гагаріна у місті Рівному (І черга) за Угодою про дольову участь у будівництві кварталу житлової та громадської забудови з торгівельно-розважальним центром на вулицях Костромська та Гагаріна у місті Рівному № 20 від 22 серпня 2007 року та усіх Додаткових угод, що є невідємною частиною основної Угоди.
За вказаним оскаржуваним договором уступки (цесії), дочірнє підприємство «Градобуд-Рівне» передало свої права та обовязки інвестора щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови на вулиці Костромська та Гагаріна у місті Рівному (І черга) для ОК «ЖБК «Рівненська Брама».
ОСОБА_5 є засновником (учасником) як ОК «ЖБК «Рівненська Брама» згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (із офіційного веб-сайту Міністерства юстиції України), так і дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне», що підтверджується таким же витягом.
ОСОБА_6 є засновником дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне», про що він зазначає у своєму позові від 03 листопада 2017 року.
За наведеного, ОСОБА_5 як засновник (учасник) ОК «ЖБК «Рівненська Брама» та дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне», оскаржував укладений договір уступки вимоги (цесії) між юридичними особами, засновником яких він є, а ОСОБА_6 оскаржував договір, за яким були передані права інвестора для ОК «ЖБК «Рівненська Брама».
Суд визнає, що у випадку можливого задоволення аналогічних позовних вимог про визнання недійсним договору уступки (цесії), таке рішення мало би негативні наслідки для кожного із пайовиків, у тому числі і для позивача ОСОБА_2, оскільки однією із сторін у договорах пайової участі у будівництві є ОК «ЖБК «Рівненська Брама», який придбав інвестиційні права у дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» саме за раніше оскаржуваним договором уступки права вимоги (цесії).
Наслідки визнання правочину недійсним (в даному випадку договору уступки (цесії) від 18 червня 2015 року) визначені статтею 216 ЦК України, зокрема, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
За наведеного, під невизнанням майнових прав за ОСОБА_2 на житлове приміщення слід розуміти заперечення засновником ОК «ЖБК «Рівненська Брама» і учасником дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» ОСОБА_5, а також учасником дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» ОСОБА_6 дійсності та належності ОК «ЖБК «Рівненська Брама» інвестиційних прав щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови на вулиці Костромська та Гагаріна у місті Рівному (І черга), що відповідно створює невпевненість для позивача у дійсності її майнових прав на житлові приміщення.
Таким чином, вищевказані позови до Хмельницького міськрайонного суду про визнання недійсним договору уступки (цесії) свідчать про невизнання засновником ОК «ЖБК «Рівненська Брама» і учасниками дочірнього підприємства «Градобуд-Рівне» наявності у ОК «ЖБК «Рівненська Брама» інвестиційних прав щодо будівництва кварталу житлової та громадської забудови на вулиці Костромська та Гагаріна у місті Рівному за Договором уступки (цесії) від 18 червня 2015 року, який був укладений між дочірнім підприємством «Градобуд-Рівне» та ОК «ЖБК «Рівненська Брама», що може мати наслідком невизнання права ОК «ЖБК «Рівненська Брама» на укладення договорів пайової участі в будівництві з будь-якими особами, у тому числі, і на укладення договору пайової участі в будівництві з ОСОБА_2
Відповідно до вимог частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Враховуючи вимоги частини першої статті 8 ЦК України щодо застосування аналогії закону, суд визнає, що майнові права підлягають такому ж захисту, що і права власності.
За встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку про те, що існують реальні підстави передбачати можливість порушення майнового права ОСОБА_2 іншими особами, оскільки визнання недійсним договору уступки (цесії) матиме наслідком застосування положень статті 216 ЦК України, а тому наявні підстави для застосування положень частини 2 статті 386 ЦК України з метою унеможливлення вчинення дій зі сторони відповідача чи інших осіб, направлених на порушення чи позбавлення відповідних прав ОСОБА_2
При цьому суд визнає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених та невизнаних цивільних прав та інтересів відповідає положенням статей 15,16 ЦК України та не є зловживанням правом у будь-якому вигляді.
Керуючись ст.ст.258,259,263,264,265,273,274,279,280,281,282,284,289,352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» про визнання майнових прав задовольнити повнiстю.
Визнати за ОСОБА_2 майнове право на житлове приміщення - квартиру, будівельний номер 12, загальною проектною площею 42,08 м.кв. на другому поверсі в одинадцятій секції Обєкту (квартал житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у місті Рівному).
Заборонити Обслуговуючому кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» передавати іншим особам майнові права на житлове приміщення - квартиру, будівельний номер 12, загальною проектною площею 42,08 м.кв. на другому поверсі в одинадцятій секції Обєкту (квартал житлової та громадської забудови на вулицях Костромська та Гагаріна у місті Рівному).
Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний кооператив «Рівненська брама» на користь ОСОБА_2 1409 (одну тисячу чотириста девять) гривень 60 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.