ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2018 року м. Кропивницький

справа № 398/3765/17

провадження № 22-ц/781/320/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

з участю секретаря: Савченко Н.В.

Учасники справи:позивач - ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої незаконними діями, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та повернути справу за заявою про забезпечення позову на новий розгляд. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для вирішення спору та необґрунтовано поставлено під сумнів перебування предметів позову у відповідачів. Зазначив також, що у нього на даний час відсутні докази того, що майно, яке є предметом позову належним чином оприбутковано відповідачами, у підтвердження надавав до суду фото з кримінального провадження, яке свідчить, що предмет позову знаходиться у користуванні відповідачів. Вважає, що його заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

У порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду у межах, встановлених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції послався на відсутність доказів на підтвердження вимог позивача стосовно того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, неможливість визначити достатність і відповідність заходів забезпечення позову, розміру позовних вимог, факту належності майна, що є предметом заяви про забезпечення позову. Судом не взято до уваги, як належний та допустимий доказ фото майна.

Висновок суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального законодавства.

З виділених матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої незаконними діями відповідачів у результаті укладення між ними правочину, а саме договору №46 від 29.08.2013 року.

27.11.2017 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на чотири шкіряних дивана та шість шкіряних крісел. Зазначав, що вказане майно було вивезено ОСОБА_3 та КП «Житлогосп» з більярдного клубу «Карамболь» до ЦМЛ №1, яке тут і знаходиться на даний час. Просив передати на зберігання дане майно до ЦМЛ №1. В обгрунтування зазначав, що майно (дивани та крісла) належать йому, яке зберігалося в приміщенні більярдного клуба «Карамболь», яке знаходилося у нього в оренді, не було оприбутковане належним чином ОСОБА_2 та знаходиться у користуванні ОСОБА_3 , який передав дане майно через КП «Житлогосп» до ЦМЛ №1 де і знаходиться на даний час, але на облік лікарні майно не було поставлено, а тому за вказане майно не несе ніхто відповідальності. Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України (чинної на час розгляду заяви) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України (чинної на час розгляду заяви) позов може бути забезпечений, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Позивачем на підтвердження своїх вимог викладених у заяві про забезпечення позову не надано доказів, які могли б підтвердити, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не було надано документів, які б підтверджували право власності на майно, а саме диван - 4 штуки та крісло - 6 штук, а фото даного майна не є належним та допустимим доказом на підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення позову.

Відповідно до вимог частини 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства.

Суд апеляційної інстанції, згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

16.04.2018 року - виготовлено повне судове рішення.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Суддя: О.А. Письменний

Суддя: О. І. Чельник