УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Семіряд І.В.

при секретарі - Романовій О.В.

за участю відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

В провадженні суду перебуває зазначена цивільна справа.

Позивач, належним чином повідомлений про час розгляду справи, 04.12.2017, 22.01.2018, 27.02.2018, 05.04.2018 у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав.

03.02.2017 року представник позивача ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи, призначеної на 01.12.2017 о 09-30 год. без участі представника банку. (т. 1 а.с. 217)

У наступних судових засіданнях 27.02.2017, 07.03.2017 представник позивача приймав участь по вищезазначеній справі та заявляв відповідні клопотання.

Таким чином, приймаючи до уваги, що представник позивача просив провести судове засідання за його відсутністю на конкретну дату, а не взагалі, суд вважає, що позивач свою згоду на подальший розгляд справи за відсутності його представника не надавав.

Крім того, суд звертаю увагу на те, що на теперішній час сплив строк дії довіреності на представника позивача ОСОБА_3 Будь-яку іншу особу позивач не уповноважував на представлення своїх повноважень у суді.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні просили залишити позов без розгляду у звязку з систематичною неявкою позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_4 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звернувшись до суду з вищевказаним позовом, не з'являвся в судові засідання та не цікавився ходом справи.

Враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач, не з'являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

З огляду на те, що позивач повторно не з'явився в судове засідання та не подавав заяву про розгляд справи за його відсутності, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

Керуючись ст. 223, 257, 258, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області, через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: Семіряд І.В.