ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1283/18

Головуючий у першій інстанції - Пархоменко П. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/317/18

Чернігівський апеляційний суд у складі

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди,

місце ухвалення рішення суду - м. Бахмач,

дата складання повного тексту рішення 11 вересня 2018 року.

У С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 8500 грн безпідставно набутих грошових коштів та 2000 грн у відшкодування моральної шкоди.

У мотивування заявлених вимог зазначила, що ОСОБА_3, яка здійснювала за нею догляд у зв'язку з тяжким станом здоров'я, взяла у неї 8500 грн для встановлення паркану по АДРЕСА_1, хоча будь-які будівельні роботи на приватній земельній ділянці проводити не мала права. Зі слів відповідача на будівництво паркану вона використала 5832 грн. Наявність прямого умислу у останньої на заволодіння її грошовими коштами органами досудового слідства встановлено не було, у зв'язку з чим постановою слідчого від 28 вересня 2017 року кримінальне провадження було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення. У зв'язку з незаконними діями відповідача вона зазнала душевних страждань внаслідок позбавлення її особистого майна особою, яка була зобов'язана допомагати їй по господарству.

Рішенням від 11 вересня 2018 року Бахмацький районний суд у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди відмовив у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту з'ясування фактичних обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким повністю задовольнити її позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність стороною позивача факту отримання відповідачем грошових коштів і витрату їх на будівництво паркану.

На думку заявника, суд не взяв до уваги викладених у постанові про закриття кримінального провадження, яка ОСОБА_3 не оскаржувалась, обставин, помилково вважаючи, що з її змісту неможливо достовірно встановити факт передачі нею коштів відповідачу.

Позивач зазначає, що факт використання її коштів ОСОБА_3 підтвердила під час допиту її в якості свідка у кримінальному провадженні, де була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Також звертає увагу на те, що суд не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи товарним чекам на загальну суму 1627 грн. Крім цього вказує, що ОСОБА_3 не укладала ні з нею, ні з власником будинку та земельної ділянки ОСОБА_4 договору будівельного підряду, кошторис на виконання робіт не складався і не узгоджувався з замовником, а тому проводити будь-які будівельні роботи на приватній земельній ділянці відповідач не мала права.

У наданому відзиві ОСОБА_3, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що відповідач, працюючи у ОСОБА_2 соціальним робітником на підставі договору, доступу до її грошей не мала, пенсію позивач отримувала особисто сама і довіреності на ім'я ОСОБА_3 на отримання пенсії не видавала.

Відповідач вказує, що згідно з висновком експертизи вартість виконаних робіт на будівництво паркану станом на травень 2013 року становить 5832 грн, але оплату проводила сама позивач, і саме від неї ОСОБА_3 було відомо про всі понесені витрати.

Зазначає, що в ході досудового розслідування слідчим було заслухано і куратора фонду «Хасде Естер», який підтвердив, що ОСОБА_2 просила у нього кошти на будівництво паркану, тобто ініціатором встановлення паркану була саме вона. Наполягає на своїй невинуватості та відсутності в її діях складу злочину, що і підтверджено постановою про закриття кримінального провадження від 28 вересня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем доказами не підтверджуються обставини, які б могли стати підставою для стягнення безпідставно набутих коштів і, як наслідок, моральної шкоди, зокрема те, що відповідач отримала від позивача грошові кошти і витратила їх на будівництво паркану.

Суд констатував, що зі змісту постанови про закриття кримінального провадження неможливо достовірно встановити факт передачі ОСОБА_2 коштів відповідачу. Також суд послався на неможливість визнання показів свідка ОСОБА_4 допустимими доказами у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 90 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою з інвалідністю І групи загального захворювання безстроково та потребує сторонньої допомоги (а.с. 3, 12).

Згідно з довідкою Управління ПФУ в Бахмацькому районі від 26 січня 2016 року позивач знаходиться на обліку в управлінні і отримує пенсію в разі втрати годувальника-інваліда війни на одного утриманця (а.с. 14). Розмір пенсії у лютому - червні 2013 року становив 1681 грн.

З копії трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що остання з 01 лютого по 27 червня 2013 року працювала соціальним робітником (сфера послуг) Благодійного єврейського фонду «Хасде Естер» та була звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с. 31-33).

На підставі договору дарування від 21 червня 1985 року та Державного акту на право приватної власності на землю від 15 липня 1998 року ОСОБА_4 є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,17 га, які розташовані по АДРЕСА_1 (а.с. 5-6, 7). За вказаною адресою зареєстрована та проживає позивач у справі ОСОБА_2

28 серпня 2013 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області про те, що 29 травня 2013 року ОСОБА_3, користуючись її довірою, взяла грошові кошти на побудування паркану в сумі 8500 грн, а витратила на встановлення паркану лише 3000 грн.

Постановою слідчого СВ Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 28 вересня 2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000775 від 29 серпня 2013 року, було закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 9).

Товарний чек № 45 від 29 травня 2013 року, виданий ФОП ОСОБА_5 на ім'я платника «Ф.О.» свідчить про придбання товару у вигляді замка врізного на суму 117 грн (а.с. 8). Інший товарний чек без дати свідчить про придбання товару у вигляді труби 20х30 в кількості 34 шт., труби 80х80 в кількості 9 шт., цементу 500 в кількості 3 шт., саморізів у кількості 250 шт., труби 20х30 в кількості 27 шт. на загальну суму 1510 грн (а.с. 8).

За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1103 від 29 червня 2017 року вартість виконаних робіт по влаштуванню (будівництву) паркану з металевого профілю станом на травень 2013 року складає 5832 грн (а.с. 11).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Статтею 1212 ЦК України визначені загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Так, згідно з ч.ч. 1, 2 даної норми особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Законодавцем визначено, що об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на підставі ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року в справі № 6-88цс13 та від 24 вересня 2014 року № 6-122 цс14.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, проаналізувавши наведені норми, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та моральної шкоди з підстав, викладених ОСОБА_2 у позовній заяві, оскільки належні докази на підтвердження цих доводів у матеріалах справи відсутні.

Так, зі змісту постанови про закриття кримінального провадження від 28 вересня 2017 року, яка сторонами не оскаржувалась і є чинною, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були неодноразово допитані слідчим у ході досудового розслідування (а.с. 9). Відповідач постійно вказувала, що ініціатором встановлення паркану була саме позивач, і на будівництво паркану було витрачено 5300 грн. В свою чергу ОСОБА_2 давала неточні покази, зазначаючи різні суми, які були отримані відповідачем та витрачені на будівництво паркану, а саме, 3000, 8500 та 10000 грн. Проте жодних підтверджуючих документів, які б вказували точну суму, використану на будівництво паркану, а також осіб, які виконували будівельні роботи, доказів розрахунків із ними, тощо, учасниками справи ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду надано не було.

Надані стороною позивача товарні чеки на підтвердження придбання необхідних для встановлення паркану будівельних матеріалів районний суд обґрунтовано не прийняв до уваги як належні докази у справі, оскільки останні не містять конкретної інформації, хто саме, коли та за чиїм замовленням здійснював купівлю зазначених у чеках матеріалів.

Крім цього, як встановлено в ході розгляду справи і не оспорюється сторонами, паркан по АДРЕСА_1 на даний час встановлений. На думку колегії суддів суть спору зводиться лише до правомірності його встановлення та суми грошових коштів, витрачених на будівельні роботи.

Залишились також неспростованими твердження відповідача про те, що позивач самостійно отримувала пенсію та нею розпоряджалась, у тому числі оплачувала роботи по будівництву паркану.

У зв'язку з відсутністю доказів безпідставного заволодіння ОСОБА_3 грошовими коштами, суд першої інстанції обґрунтовано послався і на безпідставність заявленої позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначив відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів та моральної шкоди. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстави для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 10 грудня 2018 року.

Головуючий Судді: