Справа № 750/3472/18 Провадження № 22-ц/795/744/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Висоцька Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

учасники справи: позивач - Чернігівська міська рада,

відповідачі приватний нотаріус ОСОБА_2, товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Укрспецтехніка», ОСОБА_3,

третя особа комунальне підприємство «Паркування та ринок» Чернігівської міської ради,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 квітня 2018 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата ухвалення 19.04.2018) про забезпечення позову у справі за позовом Чернігівської міської ради до приватного нотаріуса ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Укрспецтехніка», ОСОБА_3 про скасування рішень, визнання договору купівлі-продажу недійсним та зобов»язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року Чернігівська міська рада звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса ОСОБА_2, ТОВ «Фірма «Укрспецтехніка», ОСОБА_3 про скасування рішень, визнання договору купівлі-продажу недійсним та зобов»язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

В позові просили скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу), індексний номер: 35023494 від 03.05.2017, номер запису про право власності: 20239115, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 101. Визнати недійсним договір купівлі-продажу офісної будівлі з автостоянкою, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 306-А, яка позначена літерою «А-2», має загальну площу 33,8 кв.м., до складових частин входить: будівля пункт сомообслуговування транспорту під літерою «В-1», будівля пункт технічного огляду транспорту під літерою «Г-1», вбиральня під літерою «Б-1», який укладений 23.05.2017 між ТОВ «Фірма «Укрспецтехніка» та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35330034 від 23.05.2017, номер запису про право власності: 20553288, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 101. Зобов»язати ТОВ «Фірма «Укрспецтехніка» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :01:004:0307 площею 0,3858 га. шляхом знесення офісної будівлі, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 306-А.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на офісну будівлю з автостоянкою, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 306-А, під літерою «А-2», має загальну площу 33,8 кв.м., розміщена на земельній ділянці загальною площею 3858,0 кв.м., та складається з будівлі пункту самообслуговування транспорту під літерою «В-1», будівлі пункту технічного огляду транспорту під літерою «Г-1», вбиральні під літерою «Б-1».

В обгрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття таких заходів дасть можливість відповідачу ОСОБА_3 відчужити зазначену офісну будівлю, що призведе до неможливості виконання рішення суду, зокрема, в частині зобов»язання усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.04.2018 заяву Чернігівської міської ради про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на офісну будівлю з автостоянкою, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 306-А, під літерою «А-2», має загальну площу 33,8 кв.м. розміщена на земельній ділянці загальною площею 3858,0 кв.м. та складається з будівлі пункту самообслуговування транспорту під літерою «В-1», будівлі пункту технічного огляду транспорту під літерою «Г-1», вбиральні під літерою «Б-1».

В обгрунтування підстав для задоволення заяви суд зазначив, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою і співмірною із заявленими позивачем вимогами.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_3, та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 19.04.2018.

За доводами скарги оскаржувана ухвала суду постановлена всупереч вимог процесуального права, судом не враховано роз»ясень Пленуму ВСУ з даного питання, позивачем не зазначено причин, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності вжиття забезпечення позову.

У скарзі заявник посилається, що в порушення п. 6 ст. 152 ЦПК України в заяві відсутня пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення. В порушення п. 7 ст. 153 ЦПК України суд не вирішив питання зустрічного забезпечення.

Допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до п. 1 ст. 154 може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Причин для забезпечення позову у позивача не було, обрання виду забезпечення позову у вигляді накладення арешту на офісну будівлю з автостоянкою позивачем не обґрунтовано.

У відзиві на апеляційну скаргу Чернігівська міська рада посилається на необґрунтованість апеляційної скарги, безпідставність доводів скарги, та вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу суду слід залишити без змін, оскільки накладення арешту на будівлю не призводить до знищення або пошкодження будівлі, не впливає на отримання доходів, не перешкоджає його господарській діяльності згідно тих видів, які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Враховуючи відсутність збитків у ОСОБА_3 від накладення арешту на офісну будівлю з автостоянкою, відсутні підстави вимагати зустрічне забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану ухвалу місцевого суду від 19.04.2018, посилається на незаконність прийнятої ухвали, та порушення норм процесуального права. Суд не з»ясував співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, не обґрунтував реальності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, заява про забезпечення позову вмотивована лише припущеннями та побоюваннями щодо невиконання рішення суду в разі задоволення позову. Суд не врахував, що вжиті заходи будуть перешкоджати господарській діяльності. Крім того, зазначає, що права третьої особи КП «Паркування та ринок» ЧМР, на захист якої звернулася з позовом міська рада, на земельну ділянку не можуть бути порушені, так як виникли вони 29.06.2017 за рішенням міської ради про передачу у постійне користування земельної ділянки з державною реєстрацією цього права 11.07.2017, вже після оформлення ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 23.05.2017. Право на земельну ділянку до ОСОБА_3 перейшло раніше та автоматично саме від продавця, відповідно до ст. 377 ЦК України, та ст. 120 ЗК України, та вже за оформленням якого він письмово звернувся до Управління земельних ресурсів та до міської ради 21.06.2017 на яку законом покладається обов»язок оформлення таких прав.

КП «Паркування та ринок» ЧМР у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає ухвалу про забезпечення позову від 19.04.2018 законною та обґрунтованою, а позицію викладену в апеляційній скарзі безпідставною. Зазначає, що діючими нормами ЦПК України не встановлено заборони накладення арешту на майно при розгляді справи з немайновими позовними вимогами. Накладення арешту на офісну будівлю з автостоянкою не може завдати збитків ОСОБА_3, оскільки забезпечення позову не призводить до знищення або пошкодження будівлі та не впливає на отримання доходів останнього, накладення арешту на будівлю не перешкоджає його господарській діяльності згідно тих видів, які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Враховуючи відсутність збитків у ОСОБА_3 від накладення арешту на офісну будівлю з автостоянкою, відсутні підстави вимагати зустрічне забезпечення позову. У відзиві заявник зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 має бути відхилена, а ухвала Деснянського районного суду від 19.04.2018 залишена без змін.

В судове засідання ОСОБА_3 не з»явився, до початку розгляду справи 24.07.2018 о 9-40 годин подав через канцелярію суду апеляційної інстанції заяву про відкладення розгляду справи. В обґрунтування якої послався на хворобу, та просив відкласти розгляд справи на 10 днів.

Аналогічне клопотання було подано заявником 29.05.2018, яке було задоволено, та слухання справи було відкладено на 24.07.2018. Заявнику судом було надано достатньо часу для підготовки до розгляду справи, захисту своїх прав на участь у розгляді своєї справи через представника, яким у суді, згідно ст. 60 ЦПК України, може бути адвокат або законний представник. Крім того, ч. 1 ст. 44 ЦПК України, визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала клопотання про повідомлені причини неявки неповажними, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Матеріали справи містять договір купівлі-продажу від 23.05.2017, який укладено між ТОВ «Фірма «Укрспецтехніка», в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_3. За вказаним договором «представник продавця» продає та передає у власність «покупцю» , а «покупець» купує та приймає від «представника продавця» офісну будівлю з автостоянкою, що знаходиться за адресою: місто Чернігів, проспект Миру, № 306-А, і сплачує «представнику продавця» за неї обговорену грошову суму. Тобто предметом договору є офісна будівля з автостоянкою.

П. 1.2. зазначеного договору зазначено, що офісна будівля зазначена в плані під літерою «А-2», має загальну площу 33,8 кв.м. До складових частин входить: будівля пункт самообслуговування транспорту під літерою «В-1», будівля пункт технічного огляду транспорту під літерою «Г-1», вбиральня під літерою «Б-1».

Офісна будівля з автостоянкою розташована на земельній ділянці площею 0,3858 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0307, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі відділом у Чернігівському районі Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області 11 квітня 2017 року (а.с. 15-18).

З відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:004:0307, площею 0,3858 га. має комунальну форму власності, власником якої є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради (а.с. 23-24).

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Предметом заявленого позову є скасування рішень державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на офісну будівлю з автостоянкою, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, проспект Миру № 306-А, яка позначена літерою «А-2», має загальну площу 33,8 кв.м., визнання недійсним договору її купівлі-продажу та зобов»язання усунути перешкоди у користуванні земельної ділянкою з кадастровим номером :01:004:0307 площею 0,3858 га. шляхом знесення офісної будівлі.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду доводи скарги щодо постановлення оскаржуваної ухвали судом за відсутності ОСОБА_3, що позбавило його можливості висловити свої заперечення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з»ясування питань, пов»язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

За викладених обставин доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної ухвали з посиланням на невідповідність ухвали вимогам ст. 151,152,153,154 ЦПК України та не врахування ППВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 є необґрунтованими, оскільки важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

В заяві про забезпечення позову позивач зазначив мотиви такого клопотання, а саме можливість продажу офісної будівлі шляхом укладення договору купівлі-продажу, дарування, щодо якої існує спір.

За таких обставин, доводи, що в ухвалі не зазначені ні докази, ні обставини, з якими суд пов»язує необхідність вжиття заходів забезпечення позову та відсутність посилання чи обґрунтування припущення про те, що не вжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, спростовуються матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення не можуть бути підставою для скасування судового рішенння, оскільки в заяві позивачем вказано про відсутність потреби зустрічного забезпечення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Разом з тим, ч. 6 ст. 154 ЦПК України передбачено право на звернення до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення.

Доводи щодо не врахування судом першої інстанції належності спірного об»єкту не ТОВ «Фірма «Укрспецтехніка», яке згідно вимог позову позивач просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення офісної будівлі з автостоянкою, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги, відхиляються судом апеляційної інстанції, як необґрунтовані, ухвала є законною і обґрунтованою і підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 квітня 2018 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.07.2018.

Головуючий:Судді: