16.10.2018 Єдиний унікальний номер 205/2016/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 рокум. ДніпроСправа № 205/2016/18
2/205/1752/18

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Шавули В.С., за участю секретаря судового засідання Сербена О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2018 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просить суд визнати дійсним договір довічного утримання, який укладений 15.06.2007р. між нею та ОСОБА_3, з передачею позивачу належної ОСОБА_3 однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Позивач надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до відповіді № 14419, наданої КП «ДМБТІ» ДОР 09.12.2013р. станом на 31.12.2013р. в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності за адресою АДРЕСА_2, за гр. ОСОБА_3 (а.с.20).

ОСОБА_3 померла 11.12.2013р., що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 14.04.2014р., актовий запис № 8541 (а.с.21).

Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з ст.745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що 15.06.2007р. між нею та ОСОБА_3, яка померла 11.12.2013р., було укладено договір довічного утримання за умовами якого, ОСОБА_3 передала позивачу у власність вищевказану квартиру, а ОСОБА_1 зобов'язалась забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Водночас, у звязку з тим, що такий договір не було оформлено у нотаріальному порядку, позивач позбавлена можливості належним чином оформити свої майнові права після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно з ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як на підставу своїх вимог, зазначає, що між нею та померлою було досягнуто усіх істотних умов договору довічного утримання та на підтвердження даного факту надає копії квитанцій з магазину АТБ за 2013 рік, копії виписних епікризів № 3104-13, 18101 за 2013 рік, копію довідки про причину смерті № 84, копію лікарського свідоцтва про смерть № 84, копію технічного паспорту на вищевказану квартиру, довідку з КЖЕП № 10110 від 12.12.2013р., відповідь КП «ДМБТІ» ДОР № 14419 від 09.12.2013р., надану на запит нотаріуса, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3, копії договору замовлення на організацію поховання та копію свідоцтва про поховання, а також звіт про оцінку майна (а.с.8-25).

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно до ч.ч.6, 7 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Всупереч вищевказаному, надані позивачем докази у своїй сукупності не дають змоги дійти висновку про наявність викладених у позовній заяві обставин, оскільки самі по собі квитанції з продуктового магазину за 2013 рік та всі інші медичні документи за 2013 рік не можуть бути у своїй сукупності достатніми доказами факту укладання між позивачем та ОСОБА_4 у червні 2007 року договору довічного утримання та відповідно факту того, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Факт того, що позивач займалась організаційними питаннями щодо поховання ОСОБА_3 не може бути достатнім доказом укладання спірного договору довічного утримання.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність правових підстав, встановлених ст.220 ЦК України для визнання спірного договору дійсним.

За змістом ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 15-16, 377, 638, 655 ЦК України, ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання дійсним відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 25.10.2018р.

СуддяОСОБА_5