Провадження 2/127/3097/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області, в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позов мотивовано тим, що 24 липня 2015 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у якому є спільна дитина донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після народження доньки чоловік завіз її з дитиною до її мами де залишив, пояснивши, що не може далі проживати разом. З того часу, вже понад два роки відповідач живе окремо від сімї, шлюб існує формально, донька весь час проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не бере належної участі в утриманні дитини, кошти надає нерегулярно та в недостатньому розмірі. Відповідач є працездатною особою, проходив службу в якості офіцера поліції в м. Києві, на даний час приховує свій рід занять та доходи, але, як відомо позивачеві, відповідач має постійне джерело доходу, і доходи достатні за розміром, житлом забезпечений. Крім дружини та доньки відповідач має ще одну дитину, щодо якої має аліментні зобовязання. Більше утриманців у нього немає. Позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частину від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Вищевикладене і стало підставою для звернення позивача до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

Ухвалою від 10.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2018 відповідач отримав копію ухвали від 10.09.2018, позовну заяву та додані до неї документи. Позивачем було отримано 14.09.2018 копію ухвали суду від 10.09.2018. (а.с. 17-18)

У строк визначений судом ухвалою від 10.09.2018 відповідачем відзив не надано.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищенаведене та положення ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 164156, виданого 24 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, було зареєстровано 24 липня 2015 року, актовий запис № 1834. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_2. (а.с.3)

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ № 339203, виданого 04 травня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані: батько ОСОБА_2. (а.с. 4)

Згідно наданої позивачем довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію, неповнолітня дитина зареєстрована та проживає разом з матірю за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 20)

Відповідно довідки № 636, виданої 24.07.2018 Департаментом соціальної політики Управління соціального захисту населення (Лівобережне), ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні і з 01.02.2016 їй призначено державну допомогу при народженні дитини. (а.с. 5)

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 і ч. 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в звязку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі суду від 10.09.2018 було розяснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Однак, жодна із сторін по справі не скористалась своїми процесуальними правами.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві і докази, надані разом із позовом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має право на її утримання (аліменти) відповідачем, як особа з якою проживає їх спільна із відповідачем малолітня дитина віком до трьох років ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, незалежно від матеріального становища позивача.

При визначенні розміру утримання (аліментів) судом враховано, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, так як є працездатною людиною; враховано наявність у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей: дитини від першого шлюбу, як повідомлено позивачем, і ОСОБА_3 від шлюбу із позивачем. Разом з тим, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачем, ні відповідачем відомостей щодо: розміру аліментів, які сплачуються відповідачем на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; відсутності/наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Доказів того, що позивач не має права на утримання у випадках визначених Сімейним кодексом України, а також того, що між подружжям було укладено письмовий договір про надання утримання - суду не надано.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 та ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви і сплачуються щомісячно.

Суд дійшов до переконання в наявності підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною трьох років, тобто до 22.04.2019.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального і (або) сімейного стану когось із них на підставі ч. 3 ст. 80 СК України. Крім того, право на утримання може бути припинено у випадках, передбачених ч. 1, ч. 3 і ч. 4 ст. 82, ст.ст. 85 та 89 СК України. Також, у випадках, визначених ст. 83 СК України, рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне.

Враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704, 80 гривень.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом встановлено, що у звязку із зверненням до суду з даним позовом, позивач сплатила адвокату ОСОБА_5Є «за надання правової допомоги по оформленню позовної заяви про стягнення аліментів» 500, 00 гривень, що підтверджується договором-квитанцією № 341 від 23 липня 2018 року, наданим разом із позовом. (а.с. 6)

Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, ОСОБА_5 є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 48, виданим 16.12.1993 року.

Таким чином, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 500, 00 гривень та співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Підстав, визначених ч. 5 ст. 137 ЦПК України, для зменшення розміру вищевказаних витрат на правничу допомогу, судом не встановлено. Відповідачем не доведено неспівмірності витрат.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 500, 00 гривень.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 12, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ч. 1 та ч. 4 ст. 75, ч. 3 ст. 77, ч. 1 ст. 79, ст. 80, ч. 2, ч. 4 і ч. 6 ст. 84 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 43, ч. 1 ст. 44, ст.ст. 76-83, 89, 133, ч. 2 і ч. 5 ст. 137, п. 1 ч. 2 ст. 141,ст.ст. 209-211, 229, 235, 258, 259, 263-265, ч. 4 ст. 268, ст.ст. 273-275, 278, 279, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісяця, починаючи з 24 липня 2018 року і до досягнення малолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, трьох років, тобто до 22 квітня 2019 року.

Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 500 (пятсот) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_2; місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку: Вінницька область, Тростянецький район, село Козинці, вулиця Леніна, буд. 49.

Рішення суду складено 06.11.2018.

Суддя: