Справа № 521/4197/18
Провадження № 4-с/521/69/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.

при секретарі Богуш М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною вище скаргою, в якій просить визнати протиправними дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження №49377257 від 18.11.2015р. та Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 55692167 від 01.02.2018р.

Скаржниця ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, повідомлялась про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі.

Представник Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши скаргу та додані до неї письмові докази, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у лютому місяці 2018 року ОСОБА_1 отримала заробітну плату за вирахуванням 929,29 грн.

Звернувшись до адміністрації КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Приморського району м. Одеси» скаржниці було повідомлено, що підставою для утримання 929,29 грн. із заробітної плати була постанова державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження скаржниці стало відомо, що державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження № 49377257 від 18.11.2015р. з виконання виконавчого документу: виконавчий лист №521/5098/15-ц виданий 22.09.2015р. та стягнення у розмірі 50696,97 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, що діяв на час виникнення передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів і посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд акцентує свою увагу на тому, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлені чіткі строки, протягом яких державним виконавцем повинні бути проведені виконавчі дії для того чи іншого виконавчого документа.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV встановлено, що державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк.

Таким чином, строк здійснення виконавчого провадження не поширюється на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку) пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Законом України «Про виконавче провадження», що діяв на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, чітко визначені підстави для відкладення та зупинення виконавчих дій. Так за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій або в разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника, або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів (ст. 33 Закону).

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV визначено обставини, що зумовлюють обовязкове зупинення виконавчого провадження, ст. 38 Закону надає державному виконавцю право на зупинення виконавчого провадження.

Порядок і строки зупинення виконавчого провадження визначено в ст. 39 вищевказаного Закону.

При вирішенні питання про те, чи здійснені державним виконавцем дії, передбачені Законом, у встановлені строки для виконання рішень немайнового та майнового характеру слід звернути увагу на те, що впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться (ст. 39 Закону № 606-ХІV). Тобто строк, коли державним виконавцем проводились виконавчі дії є строками здійснення виконавчого провадження, а коли виконавче провадження зупинено виконавчий документ перебуває на виконанні в органі державної виконавчої служби і цей термін не включається до строків здійснення виконавчого провадження. Після закінчення існування обставин, що стали причиною для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець зобовязаний поновити виконавче провадження. З цього періоду перебіг строку здійснення виконавчого провадження продовжується.

З урахуванням вищенаведеного виконавчі документи, видані на підставі рішень судів та інших органів (посадових осіб), можуть перебувати на виконанні в органах державної виконавчої служби за рішеннями немайнового характеру два місяці, а за іншими рішеннями шість місяців, та до цього строку додається час, на який виконавче провадження було зупинено, час, на який виконавчі дії відкладалися, та час, протягом якого проводилась реалізація арештованого майна боржника. У загальній сукупності виконавчий документ може перебувати в органах державної виконавчої служби рік і більше, але виконавчі дії повинні бути проведені протягом двох або шести місяців, як встановлено Законом. Винятком є строки вчинення виконавчих дій з виконання рішень про стягнення аліментів і періодичних платежів.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 49377257 з виконання вищезазначеної постанови, з часу відкриття виконавчого провадження від 18.11.2015 року, жодних виконавчих дій виконавцем проведено не було.

Відповідно до положень ст. 31 Закону № 606-ХІV, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Всупереч вищевикладеному у виконавчому провадженні відсутні відомості про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, що, на думку суду вказує на протиправність дій Державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону № 606-ХІV, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також, слід зазначити, що Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV, що діяв на момент відкриття виконавчого провадження № 49377257 від 18.11.2015р. містив ч. 2 ст. 30, відповідно до якої державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Окрім того, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника повинна була бути направлена на адресу боржника, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, що діяв на час винесення постанови, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

ОСОБА_1 не було отримано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що вказує на те, що державним виконавцем не було дотримано вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ та не направлено на адресу скаржниці зазначеної постанови, що порушує її права, передбачені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, державним виконавцем стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 5043,09 грн., що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV.

Частиною 1 ст. 28 вищевказаного Закону визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків що підлягає стягненню.

Крім того, зазначеною нормою вказаного Закону було передбачено, що постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суд вказує на те, що виконавчою службою позбавлено ОСОБА_1 права на добровільне виконання рішення суду, у звязку з не направленням постанови про відкриття виконавчого провадження № 49377257 від 18.11.2015р., а також не було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у строк передбачений законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася і або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Про виконавче провадження № 49377257 від 18.11.2015р. по стягненню з ОСОБА_1 50696,97грн. їй стало відомо лише після того, як вона ознайомилась з зазначеними виконавчими провадженнями 07.03.2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження, та прокурор, як учасник виконавчого провадження, мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області та скасування Постанови про відкриття виконавчого провадження №49377257 від 18.11.2015р. та Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 55692167 від 01.02.2018р.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст. 11, 30, 31, 33, 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, ст.ст. 28, 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ, ст.ст. 450, 451, 453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області.

Скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження №49377257 від 18.11.2015р. та Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника № 55692167 від 01.02.2018р.

Органу державної виконавчої служби повідомити суд і заявника про виконання ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д Я: ОСОБА_4