Ухвала

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 759/15442/13-ц

провадження № 61-29732св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

боржники: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 грудня 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто на користь банку 2 364 437,55 грн заборгованості та 3 441 грн судового збору. Зазначав, що у виконавчих листах містились помилки, які були виправлені ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року, а тому їх пред'явлення до виконання було неможливим.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року, у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

У листопаді 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати вказані судові рішення та задовольнити заяву банку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

Однією із основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України 2004 року, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мали право оскаржити в касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31-33 частини першої статті 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Аналогічну норму містить і пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України, де визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. Цей перелік є вичерпним.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що ЦПК України 2004 року та нині діючим ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, після перегляду в апеляційному порядку, касаційна скарга не підлягала прийняттю до провадження, оскільки оскаржені ПАТ «Дельта Банк» ухвали суду першої інстанції не підлягали касаційному оскарженню відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України 2004 року.

Відсутність передбаченого процесуальним законом, як на момент подання касаційної скарги, так і на момент постановлення цієї ухвали, права на касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, після перегляду в апеляційному порядку, унеможливлює проведення касаційного розгляду справи за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року.

За таких обставин, оскільки правові підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року були відсутні, відкрите у справі касаційне провадження слід закрити, як таке, що було помилково відкрите ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2017 року.

Керуючись статтею 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості закрити.

Справу повернути до Святошинського районного суду міста Києва.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта