ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/2326/18
Провадження № 22-ц/4820/362/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання - Дубова М.В.,

за участю: представника позивача - Москалюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/2326/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2018 року (суддя Швець О.Д.) у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В квітні 2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом та просив стягнути заборгованість по кредитному договору у розмірі 32163грн.45коп., а саме: заборгованість по кредиту - 6381грн.16коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 20467грн.01коп., заборгованість по пені - 3307грн.50коп., штраф - 500грн. (фіксована частина) та 1507грн.78коп. (процентна складова).

Позов мотивовано тим, що 18 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 7000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ОСОБА_5 зобов'язання по кредитному договору не виконав та станом на 28.02.2018 року заборгованість по кредитному договору становить 32163грн.45коп., а саме: заборгованість по кредиту - 6381грн.16коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 20467грн.01коп., заборгованість по пені - 3307грн.50коп., штраф - 500грн. (фіксована частина) та 1507грн.78коп. (процентна складова).

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 _____________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції - Швець О.Д.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 27

на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору №б/н від 18.12.2010року в сумі 19629грн.40коп., в тому числі заборгованість за кредитом - 6381грн.16коп., 11735грн.46коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, штраф - 500грн. (фіксована частина), 1507грн.78коп. (процентна складова) та 1157грн.99коп. на відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що відповідно до анкети-заяви від 18.12.2010 року позивач погодився на отримання кредитної картки «Універсальна» з кредитним лімітом 3000грн. Будь-які докази того, що позивач отримував інші кредитні картки із збільшеним кредитним лімітом відсутні. Також, в анкеті-заяві не було вказано номер кредитної картки та термін її дії, не узгоджено проценти за користування кредитом, розмір пені та штрафу. Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки зі зміною кредитного ліміту не підтверджує факт отримання позивачем кредитних коштів. Вважає, що надані позивачем документи не підтверджують укладення кредитного договору між сторонами. На думку апелянта, борг за кредитом виник 19.01.2012 року, хоча з позовом ПАТ «ПРИВАТБАНК» звернувся 20.07.2018 року, а тому строк позовної давності сплив.

Апелянт ОСОБА_5, повідомлений належним чином про дату, час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, Подав письмові пояснення про те, що на його думку при укладенні кредитного договору сторони не досягли згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору у належній формі, а тому кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства щодо форми договору.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Москалюк С.А. зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасника справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 18 грудня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 7000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до умов кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» ОСОБА_5 зобов'язався повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн, вносячи їх на рахунок у банку до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Також, передбачено сплату пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі 1% від заборгованості, але не менше 30грн. в місяць, а також штраф за несвоєчасне порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 30днів у розмірі 500грн+5%від суми заборгованості.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_5 уклали кредитний договір шляхом приєднання до запропонованих Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом правління банку від 06.03.2010 року № СП-210-256.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та пам'яткою клієнта складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2010 року відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із анкетою - заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Подавши позивачеві заяву, відповідач приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах - Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування.

Також, сторони визначили, що заява, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи та Пам'ятка клієнта становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг.

Отже, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_5 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, а тому укладений договір відповідає вимогам чинного законодавства щодо форми договору та відсутні підстави вважати цей договір недійсним.

Докази у справі достовірно вказують на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відкрило на ім'я ОСОБА_5 картковий рахунок, на який банком були перераховані кредитні кошти та через який сторонами здійснювались фінансові операції. Також, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» видав відповідачу платіжні картки, які використовувалися ним для переказу коштів і проведення розрахунків. Вказані докази підтверджують одержання відповідачем кредитних коштів.

Укладаючи кредитний договір, сторони визначили право ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на збільшення, зменшення або анулювання кредитного ліміту банком в будь-який момент, а також на зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунку (п.1.1.3.2.3, п.2.1.1.2.3 Умов і Правил).

Відповідно до п.2.1.1.2.9, 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12 Умов і Правил клієнт може отримати додаткову картку на своє ім'я. Картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні картки. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії).

Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично пролонгується на той же строк (п.5.12 Умов і Правил).

Для здійснення грошових операцій за кредитним договором банк видав ОСОБА_5 кредитні картки: НОМЕР_1 з терміном дії до вересня 2014 року, НОМЕР_2 з терміном дії до січня 2015 року, НОМЕР_3 з терміном дії до березня 2015 року, НОМЕР_4 з терміном дії до листопада 2015 року.

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачу відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт та відповідач користувався коштами: отримував їх через банкомат, проводив оплату за придбані товари, здійснював часткове погашення кредиту.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними, однак не виконав грошового зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Свої зобов'язання відповідно до кредитного договору відповідач належним чином не виконував: не вносив платежі на погашення кредиту, не сплачував нараховані проценти за користування кредитом.

Звертаючись з позовом, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути заборгованість по кредиту станом на 28.02.2018 року заборгованість по кредитному договору становить 32163грн.45коп., а саме: заборгованість по кредиту - 6381грн.16коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 20467грн.01коп., заборгованість по пені - 3307грн.50коп., штраф - 500грн. (фіксована частина) та 1507грн.78коп. (процентна складова).

Згідно з умовами кредитного договору, сторони домовились, що договір є строковим, та відповідає строку дії картки, а саме до листопада 2015р.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Так як умовами укладеного договору не передбачений розмір відсотків за користування кредитними коштами після закінчення дії договору, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що право позивача на стягнення відсотків за користування кредитними коштами може бути тільки у межах погодженого сторонами строку кредитування, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 01 грудня 2015 року.

Станом на 30 листопада 2015 року заборгованість за тілом кредиту становить 6381грн.16коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11735грн.46коп.

В суді першої інстанції ОСОБА_5 подав заяву про застосування позовної давності.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Як передбачено ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Із положень ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України слідує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В силу ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом установлено, що строк дії картки закінчується останнього дня листопада 2015 року, після чого у банка з 1 грудня 2015 року виникло право вимагати повернення кредиту згідно з умовами договору.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано позовну заяву до суду 12.04.2018 року, тобто строк позовної давності у позивача не сплив.

Щодо застосування позовної давності, заявленої відповідачем у справі, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-167цс14 від 12 листопада 2014 року.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, ОСОБА_5 не виконав грошового зобов'язання закредитним договором від 18.12.2010 року, внаслідок чого банк вправі стягнути з нього заборгованість по кредиту.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2018 року.

Судді Т.В. Спірідонова

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк