Справа № 236/3695/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2018 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування (а.с.4-7).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, просить розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву (а.с. ).

Відповідач - представник Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду (а.с.).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2, який постійно мешкав АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0585 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої за цією ж адресою та які належали померлому на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.07.2013 року (а.с. 20-22).

Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України).

Спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 залишилася його мати (і мати позивача) ОСОБА_3, яка проживала разом із сином(а.с.56). ОСОБА_3 спадщину прийняла, проте за життя не оформила своїх спадкових прав, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла (а.с. 17).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями статей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 прийняла її донька - позивач по справі ОСОБА_1 (а.с. 18-19). Інші спадкоємці відсутні, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 06.11.2018(а.с.51).

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

В передбаченому законом порядку ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3

Однак державний нотаріус Лиманської державної нотаріальної контори 22.09.2018 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно на ім'я померлої(а.с.41).

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.1 Узагальнення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05-2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» де зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В абз. з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 20.05.2008 № 7 викладена правова позиція суду, що «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження».

Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті, отже на теперішній час у позивач отримати правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавців немає можливості.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Керуючись ст. 15, 16, 25, 328, 337, 392, 1216, 1218,1241,1245,1262,1268,1269 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, та складається з:

житлового будинку А-I загальною площею 34,9 кв. метрів, у тому числі житловою площею 16,3 кв. метрів з господарськими будівлями та спорудами - сарай, літня кухня Б, гараж В, сарай Г, вбиральня, душ Д, колонка К', 1/2 ч. колодязя К, паркан №1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1

земельної ділянки площею 0,0585 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої по АДРЕСА_1 та призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст рішення виготовлений 10.12.2018.

Суддя -