Справа № 159/488/17
Провадження № 4-с/159/35/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_1,

заявника ОСОБА_2,

представника заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову начальника Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 про скасування процесуального документу від 31.10.2018 року та на постанову старшого державного виконавця Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 від 31.10.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, -

в с т а н о в и в :

15 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суд із вказаною скаргою.

Вимоги скарги обґрунтовано тим, що заочним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.03.2017 року частково задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вільному спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22.05.2017 року зазначене рішення залишено в силі.

На постановлені судові рішення ОСОБА_2 подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яким 27.06.2017 року відкрито касаційне провадження.

Ухвалою цього ж суду від 08.09.2017 року зупинено виконання заочного рішення Ковельського міськрайонного суду від 09.03.2017 року.

На виконання зазначеної ухвали суду, державним виконавцем Ковельського МРВ ДВС ОСОБА_7 18.09.2017 року було зупинено вчинення виконавчих дій.

Проте, 31.10.2018 року начальником Ковельського МРВ ДВС ОСОБА_4 було винесено постанову, якою скасовано постанову державного виконавця Штик О.В. від 18.09.2017 року про зупинення вчинення виконавчих дій, а постановою старшого державного виконавця цього ж відділу ОСОБА_5 від 31.10.2018 року було звернено стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначена постанова була скерована по місцю роботи ОСОБА_2 для виконання, що тягне за собою, на думку заявника, порушення її майнових прав.

Вважаючи вказані постанови незаконними, заявник просила суд скасувати оскаржувані нею постанови та зобов'язати державного виконавця Гусак О.М. відкликати постанову з Ковельської філії "Пасажирська компанія ПАТ "Укрзалізниця".

В судовому засіданні по розгляду даної скарги ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 скаргу підтримали повністю з підстав, викладених в скарзі. Просили скаргу задовольнити та, крім вимог скарги, стягнути з Ковельського МРВ ДВС судові витрати по справі.

Представник Ковельського МРВ ДВС в судове засідання не з'явився, проте до суду надійшла відповідна заява в.о. начальника цього відділу ОСОБА_8 про розгляд скарги у відсутності представників відділу.

Крім цього, до суду надійшло письмове заперечення проти скарги, згідно якого вимоги скарги не визнаються повністю. З посиланням на відповідні вимоги Закону України "Про виконавче провадження", стверджується, що дії начальника та державного виконавця є законними, а оскаржувані постанови є такими, що винесені з дотриманням норм зазначеного Закону. Просили відмовити в задоволенні скарги.

Суд, заслухавши доводи заявника та його представника, вивчивши матеріали, долучені до скарги, прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення даної скарги.

Так, судом встановлено, що, згідно заочного рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.03.2017 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вільному спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_6 з донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначено спосіб участі ОСОБА_6 у спілкуванні з донькою.

Як встановлено в судовому засіданні, Ковельським МРВ ДВС відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного судового рішення, що не заперечується учасниками справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.09.2017 року зупинено виконання заочного рішення Ковельського міськрайонного суду від 09.03.2017 року.

На виконання даної ухвали, головним державним виконавцем Ковельського МРВ ДВС ОСОБА_7 18.09.2017 року винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 54372409 щодо примусового виконання зазначеного рішення суду.

31.10.2018 року начальником Ковельського МРВ ДВС ОСОБА_4 винесено постанову про скасування процесуального документу, згідно якої постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 18.09.2017 року скасовано. Підставою для скасування постанови про зупинення вчинення виконавчих дій стало те, що ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено вичерпний перелік підстав для зупинення виконавчого провадження. Наявність ухвали ВССУ від 08.09.2017 року не є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Ковельського МРВ ДВС від 31.10.2018 року ОСОБА_5 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, звернуто стягнення виконавчого збору в сумі 6400 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі 210 грн. на заробітну плату ОСОБА_2, яка працює в Філії "Пасажирська компанія ПАТ "Укрзалізниця". Постанову скеровано на вказане підприємство для проведення стягнення із заробітної плати боржника.

На обґрунтування своїх заперечень проти скарги, суб'єкт оскарження покликався на те, що ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено підставу для обов'язкового зупинення вчинення виконавчих дій. Зокрема, п. 2 ч. 1 цієї статті передбачено зупинення вив чинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підстав виконавчого документа.

На думку суб'єкта оскарження, положення цієї статті передбачають зупинення вчинення виконавчих дій у випадку зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Разом з цим положення цієї статті не передбачають зупинення вчинення виконавчих дій за іншою категорією виконавчих документів (зобов'язання вчинити певні дії, виселення, вселення та інше).

Проте, суд не може погодитись з такими висновками та вважає таке трактування положень закону невірним, з огляду на наступне.

Дійсно, п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено обов'язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

В той же час, згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згадана вище ухвала суду касаційної інстанції від 08.09.2017 року про зупинення виконання заочного рішення Ковельського міськрайонного суду від 09.03.2017 року оскарженню не підлягає, а відтак набрала законної сили з моменту її винесення, є обов'язковою для всіх органів державної влади, а в першу чергу для Ковельського МРВ ДВС, та підлягає безумовному виконанню останнім.

Оскільки виконання судового рішення зупинено в повному обсязі, то будь-якому іншому, в тому числі більш звуженому, трактуванню зазначена ухвала суду не підлягає незважаючи на характер примусового виконання (майнові стягнення чи виконання рішення немайнового характеру).

З цих же мотивів не підлягають будь-якому іншому трактуванню й вимоги п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, оскаржувані постанови не можуть вважатись законними, а тому підлягають безумовному скасуванню.

В той же час, суд не вбачає підстав для зобов'язання державного виконавця відкликати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з Філії "Пасажирська компанія ПАТ "Укрзалізниця", оскільки в даному випадку, за умови скасування цієї постанови, держаний виконавець має такий обов'язок в силу закону, а тому додаткового зобов'язання судом до вчинення таких дій не потребує.

Таким чином суд відмовляє в задоволенні вимог скарги в цій частині.

Крім цього, згідно вимог ч. 1 ст. 452 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

З огляду на зазначені норми, суд покладає на Ковельський МРВ ДВС судові витрати заявника на правову допомогу в сумі 400 грн., що підтверджено відповідною квитанцією "Укрпошта" про здійснення поштового переказу, та стягує в дохід держави судовий збір в сумі 1409,60 грн.

Керуючись ст.ст. 18, 447-453 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", суд -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про скасування процесуального документу від 31.10.2018 року, винесену начальником Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 54372409.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 31.10.2018 року, винесену старшим державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_5 у виконавчому провадженні № 54372409.

Стягнути з Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу в сумі 400 (чотириста) гривень.

Стягнути з Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в дохід держави судовий збір в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 60 копійок.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.12.2018 року.

Головуючий ОСОБА_10