Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/705/18
Провадження № 2/499/429/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"07" грудня 2018 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Іванівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі-відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на наступне.

Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманню, домовленості щодо порядку та розміру сплати аліментів між позивачем та відповідачем у добровільному порядку не досягнуто.

У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у судове засідання не з'явилася, проте надала до суду клопотання про слухання справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позов визнає частково, а саме згоден сплачувати аліменти у розмірі 1200,00 грн. на утримання сина. У встановлений законом строк надав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що просить суд зобовязати позивача звітувати перед органом опіки та піклування Іванівської РДА за цільове використання аліментів, які будуть стягуватися з нього на утримання дитини.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.

Сторони по справі мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Петрівської селищної ради, дитина проживає разом з матірю, тобто позивачем ОСОБА_2, що також підтверджується довідкою про склад сімї.

Відповідно до довідки про доходи, ОСОБА_2 офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату до виплати у середньому розмірі 4786,40 грн. за останні шість місяців.

Так, відповідно до свідоцтва про народження та довідки про склад сімї, ОСОБА_3 має на утриманні сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до письмових пояснень, які підписали жителі вул. Покровської в смт. Петрівка, де мешкає відповідач, вказано, що батько спілкується з сином ОСОБА_4 та літні та осінні канікули у 2018 році дитина провела у батька.

Також відповідачем було долучено до матеріалів справи копії квитанцій про перерахування позивачу раніше грошових коштів на утримання сина.

Відповідно до довідки про доходи, ОСОБА_3 офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату до виплати у середньому розмірі 9235,21 грн. за останні шість місяців.

Суд вирішуючи справу по суті, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утриманні позивача інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти.

Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».

Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Статтею 18 Конвенції зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.3 ст. 70 ЗУ "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обовязок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач має також на утриманні іншу неповнолітню дитину. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обовязок батьків по її утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/4 частки від доходу (заробітку) відповідача, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму понесених судових витрат в частині судового збору в розмірі 704,80 грн..

Що стосується відзиву відповідача в тій частині, в якій він просить суд зобовязати позивача звітувати перед органом опіки та піклування Іванівської РДА за цільове використання аліментів, які будуть стягуватися з нього на утримання дитини, зазначає що у разі недовіри до витрат з боку позивача коштів, які сплачуються на утримання дитини, він може звернутися з відповідним позовом до суду, в рамках даного провадження зустрічний позов ним подано не було.

Керуючись ст.ст. 3, 24, 56, 180-183 СК України, ст.ст.4, 76, 81, 89, 141, 200, 206, 247, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 20.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 17.11.2028 року.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. на користь держави.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_6