Справа № 676/4667/18
Номер провадження 2/676/2154/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

08 листопада 2018 року Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючоїсудді ОСОБА_1

з участю секретаря Чекашкіної О.Л.,

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянці-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування будинком № 66 по вул. Зарічна, в с. Думанів, Камянець-Подільського району. В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником будинку по вул. Зарічна, 66 в с. Думанів, Камянець Подільського району, що підтверджується договором дарування від 07.06.2000 року. Відповідач є братом позивача, зареєстрований як член сімї, однак за вказаною адресою не проживає більше одного року, комунальні платежі та витрати на обслуговування житла не сплачує, речей належних відповідачу в будинку не має. Відповідач фактично виселився з будинку, переїхав проживати за іншою адресою до своєї дружини у м. Луцьк, але знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у володінні та розпорядженні своєю власністю, отриманні субсидії. Тому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування будинком № 66 по вул. Зарічна, в с. Думанів, Камянець-Подільського району.

В суді позивача позов підтримала, просить задовольнити.

Відповідач повторно в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 07.06.2000 р., посвідченого приватним нотаріусом Камянець-Подільського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі № 1535 ОСОБА_2 є власником будинку № 66 по вул. Зарічна в с. Думанів, Камянець-Подільського району.

Відповідно до довідки, виданої Гуменецькою сільською радою № 560/01-24 від 11.09.2018 р., згідно записів погосподарської книги №4 в будинку, що належить ОСОБА_2, зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.02.1998 року.

Актом обстеження житлового будинку від 12.07.2018 р. встановлено, що ОСОБА_3 в будинку № 66 по вул. Зарічна, в с. Думанів, Камянці-Подільського району, який належить ОСОБА_2, зареєстрований, але не проживає біля 20 років.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки.

За змістом зазначених норм матеріального права вбачається, що правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Зібраними у справі доказами підтверджується що відповідачі не проживають в будинку, що належить позивачу більше одного року без поважних причин.

Таким чином згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання дитини не встановлено за згодою між дитиною та батьками.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 суду проказали, що ОСОБА_3 не проживає в будинку ОСОБА_2 більше 20 року, участі у витратах по утриманню будинку не приймає, його особистих речей в будинку немає, жодних перешкод в проживанні ОСОБА_3 в будинку ОСОБА_2 не чинила.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 втратив право на користування будинком № 66 по вул. Зарічна, в с. Думанів, Камянець-Подільського району, оскільки не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Поважність причин відсутності відповідача за вищезазначеною адресою судом не встановлено.

Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні рішення суду є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в зазначеному будинку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн, оскільки позивач від сплати судового збору звільнена згідно п. 9, ч.1, ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 128, 141, 263-265, 280 ЦПК України,ст..ст. 317, 321, 391, ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлового приміщення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком № 66 по вул. Зарічна в с. Думанів, Камянець-Подільського району, Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт громадянина України серія НА №239075 виданий Камянець-Подільським РВ УМВСУ в Хмельницькій області, 04.12.1996 р.

Відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 13 листопада 2018 року.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.