Справа № 263/6396/17
Провадження № 2/263/99/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю: секретарів Рудь Ю.О., Чертової О.С., Єрмоленка Р.С.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.

1.виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Маріупольської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості із орендної плати за користування земельною ділянкою.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення Маріупольської міської ради від 30 червня 2015 року № 6/49-5483 між Маріупольською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар) укладений договір оренди земельної ділянки від 03 вересня 2015 року. Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, яка розташована по вул. Грецькій, 166 у Центральному районі м. Маріуполя. Договір оренди укладений на 10 років з моменту його державної реєстрації, з фіксованою платою за земельну ділянку у грошовій формі у розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки за рік. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію іншого речового права від 09 вересня 2015 року № 43613317 за громадянкою ОСОБА_3 зареєстроване право оренди земельної ділянки по вул. Грецькій, 166 у м. Маріуполі площею 0,1014 га (кадастровий № :01:011:0273) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до даних Відділу Держгеокадастру у м. Маріуполі Головного управління у Донецькій області, нормативна грошова оцінка указаної земельної ділянки складає станом на 2015 рік 656 грн. 58 коп. за 1 кв. м; на 2016 рік 940 грн. 88 коп. за 1 кв. м (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,4333); на 2017 рік 997 грн. 33 коп. за 1 кв. м (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,06). Згідно з розрахунками договірних обовязків за орендною платою за землю Департаменту фінансів Маріупольської міської ради, станом на 03 березня 2017 року за період з 09 вересня 2016 року по лютий 2017 року сума заборгованості ОСОБА_3 за орендною платою за договором становить 43 207 грн. 99 коп., у тому числі 5 788 грн. 84 коп. пеня. Отже, посилаючись на указані обставини та положення ст. ст. 96, 206 Земельного кодексу України, ст. ст. 129, 136, 288 Податкового кодексу України, ст. ст. 13, 15, 24 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 258, 525, 526, 527, 629 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача указану суму заборгованості з орендної плати за землю та пеню, а також сплачений судовий збір при подачі позову до суду (а. с. 2 5).

У січні 2018 року від Маріупольської міської ради до суду надійшов уточнений позов, в якому позивач уточнив період, за який виникла заборгованість з орендної плати, а саме: з 09 вересня 2015 року по лютий 2017 року та відповідно строк нарахування пені, а саме у відповідності до положень ст. 258 ЦК України та за період з березня 2016 року (а. с. 83 86).

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4, не погоджуючись із вимогами Маріупольської міської ради, направили на адресу суду свої заперечення проти вимог позову, в яких посилалися на те, що ОСОБА_3 29 березня 2014 року придбала будинок № 166 по вул. Грецькій у м. Маріуполі у ОСОБА_5 Цей будинок перебуває на земельній ділянці, яка відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 24 грудня 2013 року № 6-33-4117 та договору оренди земельної ділянки від 08 лютого 2014 року, знаходилося в оренді ОСОБА_5 ОСОБА_3 мала намір приватизувати земельну ділянку площею 0,1014 га, що перебувала в оренді у ОСОБА_5, однак така перевищувала норму, встановлену законодавством України для безоплатної приватизації земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Тому для здійснення такої приватизації потрібно було переоформити договір оренди земельної ділянки на нового власника будинку ОСОБА_3, потім розділити дану земельну ділянку на дві окремі, площею 0,1000 га та 0,0014 га, та тільки потім приватизувати земельну ділянку площею 0,1000 га на імя ОСОБА_3 Саме таку процедуру було розпочато ОСОБА_3 для приватизації земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування будинку № 166 по вул. Грецькій у м. Маріуполі. Про дану процедуру ОСОБА_3 повідомлено Маріупольською міською радою і для проведення якої вона виконувала всі вимоги. Рішенням Маріупольської міської ради від 30 жовтня 2014 року № 6/42-4811 «Про припинення права оренди земельної ділянки громадянину ОСОБА_5 та надання земельної ділянки по вул. Грецькій, 166 у м. Маріуполя ОСОБА_3В.», був розірваний договір оренди земельної ділянки від 08 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_5 та Маріупольською міською радою. Цим же рішенням дана земельна ділянка надана в оренду строком на 10 років ОСОБА_3, але на виконання вимог підпункту 5.1 пункту 5 вказаного рішення договір оренди укладений не був з невідомих для ОСОБА_3 причин. У звязку з чим ОСОБА_3 вимушена була повторно звернутися до Маріупольської міської ради із заявою про надання її в оренду. Рішенням Маріупольської міської ради від 30 червня 2015 року № 6/49-5483 «Про повторне звернення ОСОБА_3 про надання земельної ділянки по вул. Грецькій, 166 у м. Маріуполі» ОСОБА_3 повторно надана в оренду земельна ділянка площею 0,1014 га за вказаною вище адресою. У подальшому, рішенням Маріупольської міської ради від 01 грудня 2016 року № 7/13-993 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок по вул. Грецькій, 166 у м. Маріуполя ОСОБА_3В.», розірваний договір оренди земельної ділянки від 03 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та Маріупольською міською радою. Цим же рішенням указана земельна ділянка розділена на дві самостійні земельні ділянки площею 0,1000 га (кадастровий № :01:011:0291) та площею 0,0014 га (кадастровий № :01:011:0291). На теперішній час земельна ділянка площею 0,1000 га не приватизована та на неї договір оренди не укладений. Оскільки наведені обставини є діями з метою настання правових відносин для приватизації земельної ділянки, а не для її оренди, то сторонами навмисно не було виконано вимоги договору оренди про передачу земельної ділянки, як це формально було передбачено умовами договору оренди. У звязку з викладеним, відповідач та її представник вважають, що договір оренди землі від 03 вересня 2015 року є удаваним правочином, тому посилаючись на положення ст. 235 ЦК України, просили відмовити в задоволенні позову (а. с. 90 93).

У березні 2018 року від представника відповідача адвоката ОСОБА_4 до суду надійшли заперечення проти уточненого позову, в яких він також посилається на положення ст. 235 ЦК України та вказує на удаваність договору оренди земельної ділянки та саме з цих підстав наполягає на відмові у задоволенні позову (а. с. 100 102).

2.заяви і клопотання:

клопотання адвоката ОСОБА_4 від 23 лютого 2018 року про виклик та допит свідка ОСОБА_6 (а. с. 97).

клопотання представника Маріупольської міської ради ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 від 06 квітня 2018 року про проведення розгляду справи по суті за їх відсутності (а. с. 123 126).

3.процесуальні дії суду:

Ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 травня 2017 року про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду. Направлення учасникам справи матеріалів позовної заяви та повідомлення про розгляд справи 16 червня 2017 року (а. с. 37).

Апеляційне оскарження указаної ухвали (а. с. 41 49).

Ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 червня 2017 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу суду від 26 травня 2017 року відкриття провадження у справі (а. с. 51).

Ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 січня 2018 року про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначення у справі підготовчого судового засідання, розяснення учасникам справи право подати відзив на позов, відповідь та відзив та відповідно заперечення (а. с. 89).

Ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 січня 2018 року про прийняття до розгляду уточненого позову Маріупольської міської ради (а. с. 87).

Ухвала Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 березня 2018 року про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду на 12 березня 2018 року, а також виклик свідка ОСОБА_6 (а. с. 113).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У звязку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, у подальшому написав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та її представник адвокат ОСОБА_4 проти позовних вимог заперечували та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, наведених у запереченнях, у подальшому написали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

У подальшому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Мотивувальна частина.

Судом у відповідності до положень ЦПК України, у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, учасникам справи розяснено зміст ст. ст. 12, 13, 42, 49 цього Кодексу, наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, а також покази свідка ОСОБА_6, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є стягнення заборгованості з орендної плати відповідно до договору оренди земельної ділянки від 03 вересня 2015 року.

4.фактичні обставини справи, установлені судом:

Згідно з рішенням Маріупольської міської ради від 30 червня 2015 року № 6/49-5483 про повторний розгляд звернення ОСОБА_3 про надання земельної ділянки по вул. Грецькій, 166 у м. Маріуполі, вирішено надати із земель житлової та громадської забудови в оренду строком на 10 років земельну ділянку (кадастровий № :01:011:0273) площею 0,1014 га із розміром орендної плати на рівні 3 % від її грошової оцінки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських побудов та споруд (присадибна ділянка) по вул. Грецькій, 166 у м. Маріуполі громадянці ОСОБА_3 Покладено на ОСОБА_3 обовязки вчинити дії з оформлення документів для передачі в оренду земельної ділянки та після отримання договору оренди здійснити оплату у бюджет (а. с. 20, 21).

ОСОБА_3 27 серпня 2015 року звернулася до начальника управління земельних ресурсів Маріупольської міської ради із заявою про підготовку проекту договору оренди земельної ділянки, розташованої по вул. Грецькій, 166, м. Маріуполь (а. с. 22).

Відповідно до плану (схеми) меж земельної ділянки кадастровий № :01:011:0273, розмір такої становить 0,1014 га, із описом меж її розташування та актом встановлення та узгодження меж земельної ділянки за адресою: вул. Грецька, 166, м. Маріуполь (а. с. 14 18).

Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки від 03 вересня 2015 року, укладеного між Маріупольською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар), предметом договору визначено, що орендодавець, згідно з рішенням Маріупольської міської ради від 30 червня 2015 року №6/46-543, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Грецька, 166, м. Маріуполь (кадастровий № :01:011:0273) (п. 1.1). Обєктом оренди є земельна ділянка площею 0,1014 га (п. 2.1). Договір укладений на 10 років з моменту державної реєстрації договору оренди у встановленому законом порядку (п. 3.1).

Згідно з п. п. 4.1 4.3 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 2015 рік становить 656 грн. 58 коп. за 1 м. кв. Грошова оцінка земель м. Маріуполя встановлена рішенням Маріупольської міської ради від 15 грудня 2009 року № 5/38-6108 та посвідчується довідкою (витягом) встановленого зразку, що видається управлінням Держземагенства у м. Маріуполі. Орендна плата за землю (платіж) сплачується орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки (за рік).

За пунктом 4.9 договору, у разі затвердження нової грошової оцінки у м. Маріуполі після укладення цього договору орендар зобовязаний сплачувати орендну плату у новому розмірі на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки без укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до п. 4.10 договору, у разі не внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня, яка нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахуванням суми пені) із розрахунку 120 % річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Пеня нараховується із розрахунку 120 % річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день зниження.

Згідно з п. 5.1 договору, земельна ділянка передається в оренду з метою та цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (а. с. 8 13).

Відповідно до ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10 вересня 2015 року № 43613317, цього дня проведено державну реєстрацію указаного договору оренди земельної ділянки (а. с. 26, 27).

Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки, згідно з договором оренди, зареєстрованим реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області без дати за 2015 рік, Маріупольська міська рада передала, а ОСОБА_3 прийняла у користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Грецька, 166, м. Маріуполь (а. с. 19).

Відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 01 грудня 2016 року № 7/13-993 про затвердження документації із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок по вул. Грецькій, 166 у м. Маріуполі, вирішено припинити право оренди земельної ділянки площею 0,1014 га по вул. Грецькій, 166 у м. Маріуполі громадянці ОСОБА_3, визнано таким, що втратило чинність рішення Маріупольської міської ради від 30 червня 2016 року № 6/49-5483 «Про повторне звернення громадянки ОСОБА_3 про надання земельної ділянки по вул. Грецькій, 166 у м. Маріуполі», розірвано договір оренди земельної ділянки від 30 вересня 2015 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10 вересня 2015 року індексний номер 43613317, номер запису про інше речове право: 11116536 від 09 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та Маріупольською міською радою. Затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок та надано в оренду строком на 10 років земельні ділянки з розміром орендної плати на рівні 3 % від їх грошової оцінки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Грецькій, 166 у м. Маріуполі ОСОБА_3: площею 0,1000 га (кадастровий номер :01:011:0291); площею 0,0014 га (кадастровий номер :01:011:0292). Покладено на ОСОБА_3 обовязки: подати до Центру надання адміністративних послуг заяви про оформлення проектів: додаткового договору про розірвання договору оренди земельної ділянки від 03 вересня 2015 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10 вересня 2015 року індексний номер витягу 43613317, номер запису про інше речове право: 11116536; договорів оренди вказаних земельних ділянок у встановленому порядку; оформити правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки у встановленому законом порядку; у пятнадцятиденний строк після державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок надати копії договорів відповідному органу державної податкової служби; після отримання договорів оренди протягом 30 днів сплатити до бюджету орендну плату за земельні ділянки у розмірі, передбаченому договорами, у встановленому законом порядку; звернутися до Центру адміністративних послуг за два місяці до закінчення строку дії договорів оренди з письмовою заявою про продовження шляхом переукладення договорів оренди; сплатити до бюджету орендну плату за земельну ділянку згідно з договором оренди від 03 вересня 2015 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 10 вересня 2015 року індексний номер витягу 43613317, номер запису про інше речове право: 11116536 від 09 вересня 2015 року до дня його розірвання у встановленому законом порядку. Управлінню земельних відносин міської ради підготувати відповідні проекти договорів оренди та Управлінню Держгеокадастру у м. Маріуполі Донецької області внести зміни в Державний земельний кадастр (а. с. 28, 29).

На виконання указаних у рішенні обовязків ОСОБА_3 звернулася до Центру адміністративних послуг Маріупольської міської ради із завою та відповідним пакетом документів щодо переукладення договору оренди земельних ділянок (а. с. 30, 31).

Відповідно до додаткового договору від 30 грудня 2016 року про розірвання договору оренди земельної ділянки від 03 вересня 2015 року, ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права номер запису про інше речове право: 11116536 від 09 вересня 2015 року, укладеного між Маріупольською міською радою та ОСОБА_3, сторони дійшли згоди на підставі пункту 3 рішення Маріупольської міської ради від 01 грудня 2016 року № 7/13-993 розірвати договір оренди земельної ділянки від 03 вересня 2015 року, ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права номер запису про інше речове право: 11116536 від 09 вересня 2015 року, на земельну ділянку, розташовану за адресою: вул. Грецька, 166, м Маріуполь, площею 0,1014 га (кадастровий № :01:011:0273). Згідно підпункту 5.6 пункту 5 рішення Маріупольської міської ради від 01 грудня 2016 року № 7/13-993 сплатити в бюджет орендну плату за земельну ділянку згідно з указаним договором оренди земельної ділянки до дня розірвання договору оренди земельної ділянки, згідно діючого законодавства. Цей додатковий договір про розірвання договору оренди земельної ділянки набирає чинності з моменту його державної реєстрації (а. с. 33).

Згідно із розрахунком договірних обовязків по орендній платі за землю станом на 03 березня 2017 року за договором оренди земельної ділянки від 03 вересня 2015 року, заборгованість з орендної плати становить 37 419 грн. 15 коп., розмір пені 5 788 грн. 84 коп. (а. с. 6, 7).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що працює директором ПП «Пале», яке займається землевпорядною документацією (підготовка, виготовлення геодезії та інше). До підприємства зверталася ОСОБА_3 та їй були надані послуги із виготовлення технічної документації щодо можливості приватизації земельної ділянки по вул. Грецькій, 166 у м. Маріуполі, однак оскільки земельна ділянка має площу 0,1014 га, то її не можна приватизувати, оскільки вона перевищує допустиму норму, у звязку із чим був укладений договір оренди, а у подальшому планувалося земельну ділянку розділити на дві частини та приватизувати, однак у звязку із подіями у м. Маріуполі приватизація затягнулася, у подальшому під час розірвання договору оренди підприємство ПП «Пале» уже не приймало участі. Метою укладення договору оренди була саме майбутня приватизація землі.

Наведені докази у порядку, передбаченому ст. 81 ЦПК України, відповідачем не спростовані, а у суду відповідно до ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України відсутні підстави вважати їх неналежними, не допустимими та не достовірним доказами та у своїй сукупності відповідно до ст. 80 ЦПК України вони вказують на наявність заборгованості перед позивачем із орендної плати.

5.Щодо порушення прав позивача та ким вони порушені.

З установлених судом обставин, необхідно дійти висновку, що права позивача на отримання орендної плати порушенні відповідачем та підлягають захисту у заявлений спосіб.

6.Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору, який виник із договору оренди та мотиви їх застосування.

Статтею 12 ЗК України встановлено, що розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад.

Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин визначені статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зазначений перелік повноважень є вичерпним.

Так, за нормами цієї статті до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження, зокрема, підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад; визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки; встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів; б) делеговані повноваження, зокрема, здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів; вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Обєктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ч. 9 ст. 93 ЗК України відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом.

За положеннями ч. 4 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 17 цього Закону обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Орендною платою за землю є платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ст. 21 Закону України «Про оренду землі»).

Положеннями ст. 22 цього Закону врегульоване питання форми орендної плати, а саме: орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (стаття 31 Закону України «Про оренду землі»).

Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання врегульовано у статті 32 цього Закону.

За змістом 36 Закону України «Про оренду землі» у разі невиконання зобовязань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Орендодавець несе відповідальність за недоліки переданої в оренду земельної ділянки, що не були передбачені договором оренди і перешкоджають використанню земельної ділянки за договором. У разі виявлення таких недоліків орендар має право вимагати: зменшення орендної плати або відшкодування витрат на усунення недоліків; відрахування з орендної плати певної суми своїх витрат на усунення таких недоліків з попереднім повідомленням про це орендодавця; дострокового розірвання договору.

Проводячи оцінку доказів за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, як в цілому, так і кожному доказу окремо, суд вважає, що позивачем у встановленому порядку доведено факт укладення договору оренди землі від 03 вересня 2015 року, за яким у відповідача виник обовязок зі сплати оренди, однак така її не сплачувала, внаслідок чого станом на 03 березня 2017 року наявна заборгованість із орендної плати 37 419 грн. 15 коп., яка у встановленому порядку відповідачем не заперечена та не спростована, тому суд на підставі наведених норм матеріального та процесуального права вважає, що вимоги позову в цій частині є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо наявного у справі додаткового договору від 30 грудня 2016 року про розірвання договору оренди земельної ділянки від 03 вересня 2015 року, ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права номер запису про інше речове право: 11116536 від 09 вересня 2015 року, то суд у силу ст. ст. 14, 17, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 638 640 ЦК України вважає його не укладеним, оскільки у ньому сторони домовилися, що він набирає чинності лише з моменту його державної реєстрації, однак у порядку, передбаченому ст. 81 ЦПК України суду не представлено доказів такої реєстрації.

Конституційний Суд у рішенні від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію фактом їх виконання. У звязку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

У даному випадку судом установлено, що на виконання прийнятого рішення Маріупольської міської ради від 01 грудня 2016 року № 7/13-993 про припинення права оренди земельної ділянки площею 0,1014 га по вул. Грецькій, 166 у м. Маріуполі громадянці ОСОБА_3 та розірвання договору оренди земельної ділянки від 03 вересня 2015 року, відповідач не провів державну реєстрацію додаткового договору від 30 грудня 2016 року та не отримала відповідні первинні документи ОСОБА_4 про реєстрацію цього договору.

Отже, вказане рішення органу місцевого самоврядування, яке є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, хоч і не вичерпало свою дію внаслідок його не виконання відповідачем, однак і не вказує на його реалізацію у передбачені ним порядок та спосіб, тому на теперішній час не може породжувати жодних правових наслідків для Маріупольської міської ради та ОСОБА_3 щодо обовязку виконання діючого договору оренди землі від 03 вересня 2015 року.

Щодо вимог позивача про стягнення пені, то суд керується положеннями ст. 36 Закону України «Про оренду землі» та пунктами 4.10, 12.1, 12.1 договору оренди та вважає, що такий відповідає як наданому у розрахунку розміру пені, строку його нарахування відповідно до ст. 13 ЦПК України, так і наведеному у розрахунку заборгованості прикладу її нарахування. При цьому стороною відповідача наведений розмір пені не спростований, доказів його іншого розміру суду не представлено.

Суд не застосовує положення ст. ст. 6, 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки такі стосуються лише субєктів господарювання, до кола яких не відноситься відповідач ОСОБА_3

Отже, оскільки відповідачем не спростовано ані розміру заборгованості із орендної плати, ані розміру пені, то суд приймає саме той розмір, який визначений позивачем і наведений у його розрахунку та ґрунтується на положеннях ст. ст. 76 80 ЦПК України.

Разом з тим, пеню суд стягує у відповідності з положеннями ст. 13 ЦПК України у межах заявлених позивачем вимог, тобто розмірі, іншого позивач не просив.

7.Аргументи відповідача та їх відхилення:

Відповідач, як підставу для відмови у задоволенні позову, наводить аргументи, що договір оренди землі від 03 вересня 2015 року у силу статті 235 ЦК України є удаваним правочином, тому не може створювати правових наслідків для відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У свою чергу частиною 1 статті 235 ЦК України встановлено, що удаваний правочин це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

У такій ситуації існують два правочини: один удаваний, а інший той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин.

Правова конструкція статті 235 ЦК України передбачає, що сторона, звертаючись до суду із відповідним позовом, має довести, для приховання якого саме правочину вчинено спірний правочин; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином; настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

У той же час на порушення ст. ст. 204, 215 ЦК України відповідач не врахував, що відсутність волевиявлення на укладання правочину є підставою для визнання його недійсним на підставі ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, однак позов про визнання договору недійсним із зазначених вище правових підстав у встановленому порядку відповідачем не заявлявся і предметом судового розгляду у цій справі не є, тому суд, керуючись положеннями ст. 13 ЦПК України позбавлений як права, так і можливості у цьому випадку робити будь-які висновки щодо удаваності договору оренди земельної ділянки.

У даному випадку судом встановлено, що, керуючись принципом свободи договору, сторони уклади саме строковий договір оренди землі з дотриманням норм чинного законодавства, що регулюють правовідносини оренди. При цьому позивач зобовязаний сплачувати за спірним договором саме орендні платежі і державна реєстрація цього договору була здійснена саме як договору оренди.

Посилання відповідача у запереченнях на позов на наявність на земельній ділянці належного їй нерухомого майна жодним чином не підтверджує факт удаваності правочину, як не свідчить і про недотримання сторонами вимог чинного законодавства при його укладенні.

8.Питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 600 грн., який пов'язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. ст. 12, 93, 95, 124, 152, 206 ЗК України, ст. ст. 4, 13, 14, 16, 17, 21, 22, 31, 32, 36 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 203, 204, 215, 235, 525 527, 629, 638 640 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 7681, 84, 89, 141, 263265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Маріупольської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Маріупольської міської ради заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою, кадастровий № :01:011:0273, розташованою за адресою: вул. Грецька, 166, м. Маріуполь, Донецька область, відповідно до договору оренди від 03 вересня 2015 року, за період з 09 вересня 2015 року по лютий 2017 року у розмірі 37 419 (тридцять сім тисяч чотириста девятнадцять) грн. 15 коп. та пеню у розмірі 5 788 (пять тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн. 84 коп., що разом становить 43 207 (сорок три тисячі двісті сім) грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Маріупольської міської ради у відшкодування витрат на сплату судового збору у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Маріупольська міська рада, 8, юридична адреса: проспект Миру, 70, м. Маріуполь, Донецька область, 87500, засоби звязку (0629) 470258; рахунок отримувача 0052, код 18010900, отримувач Маріупол.УК/Центральний (Жовтневий) район, ГУ ДКСУ в Донецькій області, МФО 834016, .

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВК 176775, ІПН НОМЕР_1, адреса реєстрації: вул. Кальчанська, 4, м. Маріуполь, Донецька область, засоби звязку 097 284 00 78.

Суддя О.М. Музика