УХВАЛА

25 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 263/8148/17

провадження № 61-44250ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року у справі за заявою Маріупольської міської ради Донецької області про визнання спадщини відумерлою,

встановив:

У липні 2017 року Маріупольська міська рада Донецької області звернулася до суду із вищевказаною заявою.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року, заяву задоволено частково. Визнано спадщину (1/4 частини домоволодіння), що залишилась після смерті ОСОБА_1, відумерлою і передано її у власність територіальної громади м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради Донецької області. У решті вимог заяви відмовлено.

10 вересня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) Маріупольська міська рада Донецької області направила до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Заявник просив поновити йому строк на касаційне оскарження, посилаючись, як на поважність причин його пропуску, на те, що копію постанови апеляційного суду отримав 20 липня 2018 року і касаційну скаргу направив помилково через апеляційний суд, яку йому було повернуто 27 серпня 2018 року із роз'ясненням статті 391 ЦПК України. Долучив копію супровідного листа апеляційного суду про надсилання копії постанови від 11 липня 2018 року.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено заявникові строк для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із обґрунтуванням поважності причин його пропуску та належних доказів на підтвердження цього.

На виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від Маріупольської міської ради Донецької області надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, у якому заявник зазначає ті ж самі причини його пропуску, що і в касаційній скарзі. Доказів на підтвердження зазначеного не долучає.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Останнім днем подачі касаційної скарги рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 рокує 13 серпня 2018 року.

Маріупольська міська рада Донецької областіподала касаційну скаргу 10 вересня 2018 року, тобто із пропуском строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

Заявником не надано належних доказів на обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. Із приєднаного до касаційної скарги копії супровідного листа про направлення копії постанови суду не можливо встановити дату отримання заявником копії судового рішення.

Виходячи з викладеного, наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2018 року та постанови апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року суд вважає неповажними.

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Оскільки в заяві, поданій на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків, не наведено істотних причин пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення, які б могли свідчити про наявність непереборних обставин, за яких заявник не подав касаційну скаргу в передбачений законом строк, суд не вбачає підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Маріупольської міської ради Донецької області на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2018 року у справі за заявою Маріупольської міської ради Донецької області про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель