Провадження № 2/369/1374/18
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Яцевич В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 «Морган КІН Лімітед» до ОСОБА_2, третя особа: Філліпс Лоуренцпро визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 «Морган КІН Лімітед» звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за попередньою усною домовленістю між компанією «МОРГАН КІН Лімітед» та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 35 000 (тридцять пять тисяч) фунтів стерлінгів. Факт перерахування грошових коштів Позивачем на банківський рахунок відповідача підтверджується повідомленням від банку HSBC про переказ коштів.

Зі змісту зазначеного повідомлення вбачається, що 12 жовтня 2016 року здійснено переказ грошових коштів Позивачем, з його клієнтського рахунку у банку HSBC у розмірі 35 000,00 фунтів стерлінгів на депозитний рахунок № UA0006543, що належить відповідачу.

Позивач звертає увагу суду на той факт, що в супереч вимог чинного законодавства України, в належній письмовій формі договору позики вказаної вище грошової суми 35 000,00 фунтів стерлінгів між Позивачем та Відповідачем оформлено не було, так як остання після отримання вказаних коштів на свій банківський рахунок, відмовилась від належного оформлення відповідного договору позики.

Позивач вважає, що вказаний договір позики був укладений з порушенням норм цивільного законодавства України, форма його укладення суперечить публічному порядку, що порушує цивільні права та обовязки Позивача, а відтак такий договір повинен бути визнаний судом недійсним.

Враховуючи процитовані вище норми законодавства, очевидним є висновок, що при укладені договору позики між Позивачем та Відповідачем, такий договір повинен був бути укладений виключно у письмовій формі.

Відповідач після отримання у позику грошових коштів, оформити в письмовій формі договір позики відмовилась, а також відмовилась від представлення розписки на підтвердження укладення договору позики та інших істотних умов договору, а також про отримання грошових коштів.

Тому позивач просив визнати недійсним договір позики 35 000,00 фунтів стерлінгів від 12 жовтня 2016 року, укладений між компанією «МОРГАН КІН Лімітед» та ОСОБА_2. Застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з ОСОБА_2 35 000 (тридцять пять тисяч) фунтів стерлінгів на користь компанії «МОРГАН КІН Лімітед». Покласти на відповідач на судові витрати.

В судовому засіданні представники позивача та тертій особи позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач та представники відповідача проти вимог позову заперечували та просили в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні 12.10.2016 позивачем ОСОБА_1 «Морган КІН Лімітед» було здійснено переказ коштів через на суму 35 000,00 англійських фунтів стерлінгів на рахунок ОСОБА_2 (Литвиненко) ОСОБА_3 № UA0006543, що підтверджується повідомленням з банку HSBC.

У судовому засіданні стороною відповідача було підтверджено факт отримання вказаних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

03 травня 2017 року позивачем на адресу ОСОБА_2 було направлено вимогу про повернення грошових коштів у сумі 35 000,00 фунтів стерлінгів. Вказана вимога було отримана ОСОБА_2 10 травня 2017 року, про що свідчить копія зворотнього повідомлення про вручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та повинен вчинятись у формі встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 509 ЦК України визначає що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 640 ЦК України передбачає що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що правова підстава щодо отримання коштів між сторонами не виникала, договір позики чи інший правочин не укладався, оскільки відповідач не виступала перед позивачем в якості позичальника та не зобовязувалась перед позивачем повернути відповідну суму грошових коштів.

У відповідному грошовому переказі що був здійснений позивачем відсутня ціль його призначення.

В даному випадку між сторонами була відсутня домовленість що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Тому суд приходить до висновку що між сторонами не було укладено будь-якого договору, а отже і відсутні підстави для визнання даного правочину недійсними, та відповідно відсутні підстави для задоволення похідних вимог.

Стаття 81 ЦП України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами, ст.ст. 15, 15, 203, 215, 218, 509, 626, 638, 640, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 48, 76-82, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 «Морган КІН Лімітед» до ОСОБА_2, третя особа: Філліпс Лоуренцпро визнання договору недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 2 липня 2018 року.

Суддя: Дубас Т.В.