Справа № 377/1002/17 Головуючий у І інстанції Малишенко Т. О.
Провадження № 22-ц/780/1624/18 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 52 19.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 квітня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретарів: Дрозда Р.І., Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» про стягнення заборгованості із заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, втрати частини доходу у зв'язку з порушенням термінів їх виплати,

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом, де просила стягнути з відповідача на її користь, зокрема:

недоотриману заробітну плату за період з 01 березня 2011 року по 31 грудня 2013року в сумі 8 632,89 грн.;

матеріальну допомогу на оздоровлення за 2012 рік - 1 073,00 грн.;

середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - 437 300,42 грн.;

компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати - 8 649,04 грн.

Вимогу щодо недоотримання заробітної плати обґрунтувала ухиленням відповідача від виконання припису державного інспектора праці від 05 квітня 2012 року, постанови Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, яка набрала законної сили.

Цією постановою встановлено, що її посадовий оклад з 01 березня 2011 року був невірно обчислений, що потягло невірну виплату заробітної плати, премії, відпускних, тощо.

Постановою встановлено, що в період з 2011 року формування тарифної сітки та схем посадових окладів працівникам підприємства проводилось та основі тарифної ставки робітника 1-го розряду, яка була встановлена на рівні прожиткового мінімуму для працездатної особи, а необхідно було забезпечити дотримання вимог розділу 4 «Зобов'язання з питань оплати праці та захисту її виплати» галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій і Профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009-2010 роки ( продовженої на 2011-2012 роки ) щодо встановлення мінімального розміру тарифної ставки ( окладу ) робітника 1-го розряду на рівні не менше 120% прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого відповідно до законодавства.

Вимогу щодо недоотримання матеріальної допомоги на оздоровлення обґрунтувала тим, що всупереч вимог діючих колективних договорів Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» в 2012 році їй була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення при наданні відпусток у розмірі однієї замість двох мінімальних заробітних плат.

Вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з 01 січня 2014 року по 10 грудня 2017 року, обґрунтувала тим, що оскільки при звільненні їй не була надана довідка про заробітну плату за два останні місяці роботи, то вона самостійно відповідно до ч. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою №100 Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року обчислила суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з нарахованої зарплати за листопад та грудень 2013 року.

Вимогу про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням терміну їх виплати у сумі 8 649,04 грн. обґрунтувала посиланням на ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», постанову Кабінету міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» та надані розрахунки із застосуванням індексу споживчих цін за період невиплати доходу з 01 квітня 2011 року по 31 жовтня 2017 року.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 лютого 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмолено.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що доводи позивача про те, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року встановлено невірне обчислення її посадового окладу з 01 березня 2011 року, що в свою чергу тягне за собою невірне обчислення заробітної плати, премії, відпускних тощо і потребує збільшення її посадового окладу на 20%, починаючи з 01 березня 2011 року по 31 грудень 2013 року згідно розрахунку на загальну суму 8 632,89 грн., наслідком чого є неповне проведення розрахунку при звільненні, є необґрунтованими.

За вирішенням індивідуального трудового спору щодо перегляду розміру оплати праці, з урахуванням встановлених порушень вимог галузевої угоди та припису державного інспектора праці, позивач відповідно до глави XV КЗпП України не зверталась, а обов'язку відповідача підвищити позивачеві розмір посадового окладу на 20% безпосередньо з припису державного інспектора праці та постанови Київського окружного адміністративного суду не виникає.

Крім того, судом встановлено, що 06 квітня 2012 року була укладена нова галузева угода між Державним агентством України з управління зоною відчуження і Профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2012-2013 роки, якою передбачено інший мінімальний розмір тарифної ставки ( окладу ) працівника 1-го розряду.

З дня підписання цієї угоди галузева угода між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і Профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009-2010 роки ( продовжена на 2011-2012 року ) припинила свою дію, а додержання нової галузевої угоди не була предметом перевірки Держпраці та оцінки Київського окружного адміністративного суду.

Таким чином, у задоволенні позову в частині вимог про стягнення недоотриманої заробітної плати за період з 01 березня 2011 року по 31 грудня 2013 року згідно розрахунку на загальну суму 8 632,89 грн. та похідних від неї вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01 січня 2014 року по 10 грудня 2017 року - 437 000,42 грн., про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати з 01 квітня 2011 року по 31 жовтня 2017 року - 8 649,04 грн. необхідно відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю.

Вирішуючи спір в частині вимоги про стягнення недоотриманої матеріальної допомоги на оздоровлення за 2012 рік в сумі 1 073 гривні суд виходив із наступного.

Згідно п. 5 додатку 9 «Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат»» колективного договору Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», зареєстрованого Іванківською районною державною адміністрацією Київської області, реєстраційний номер 603 від 07 червня 2012 року, при наданні щорічної відпустки працівнику виплачується одноразова матеріальна допомога на оздоровлення за рахунок фонду оплати праці всім працівникам, крім ВВО-1 та ВВО-2 підприємства в розмірі посадового окладу ( ЧТС ) але не більше двох мінімальних заробітних плат на початок року за умови, що основна безперервна частина на відпустки становитиме не менше 20 календарних днів для працівників, які працюють в зоні відчуження, та не менше 14 календарних днів - за межами зони відчуження.

Згідно витягу з протоколу конференції трудового колективу Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» від 20 грудня 2012 року, у зв'язку з обмеженим бюджетним фінансуванням видатків на заробітну плату по програмі 3202110 в 2012 році, було постановлено припинити нарахування та виплату другої частини одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2012 рік.

Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» від 20 грудня 2012 року №61 постановлено припинити виплату другої частини одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення згідно пункту 5 додатку 9 «Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» до Колективного договору.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.

Згідно колективного договору Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», якщо внесення змін та доповнень до договору поліпшують раніше чинні норми та положення договору, рішення про запровадження цих змін приймається спільним рішенням уповноваженого власника та спільного представницького органу.

У всіх інших випадках, пропозиції сторін про внесення змін та доповнень до договору після проведення попередніх консультацій і переговорів виноситься на схвалення загальних зборів (конференції) для прийняття остаточного рішення. Прийняті спільне рішення є невід'ємною частиною договору і діє протягом терміну його дії, якщо у спільному рішенні не встановлені інші терміни.

Як вбачається з наданих доказів, зміни до колективного договору щодо невиплати другої частини матеріальної допомоги до відпустки у 2012 році були внесені за погодженням обох сторін з дотриманням порядку внесення змін, передбачених колективним договором і були обумовлені фінансовими труднощами підприємства.

Відсутність даних про реєстрацію змін в Іванківській районній державній адміністрації не позбавляє ці зміни дійсності.

Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення є додатковою соціальною гарантією і її реалізація залежить від результатів господарської діяльності та фінансового становища підприємства.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання ним чинності не застосовується як розрахункова величина у колективних договорах і угодах усіх рівнів.

Сторонам, які уклали колективні договори і угоди, запропоноаано у тримісячний строк привести їх норми у відповідність з цим Законом згідно із законодавством.

До внесення змін до колективних договорів і угод усіх рівні щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами відповідача про те, що він не порушив права позивача щодо нарахування та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення на 2012 рік, а тому вимога про її стягнення з відповідача є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із ухваленим рішення, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_2 з 01 березня 2011 року переведена на роботу з ДСНВП «Чорнобильський радіоекологічний центр» в Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильський спецкомбінат» ( а.с. 11 зв. ).

Відповідно до наказу №112-о/с від 14 квітня 2011 року позивач переведена на посаду провідного бухгалтера відділу методології, зведеного обліку, контролю та звітності з ОШУП ( а.с. 107 ).

Наказом №710-о/с від 15 червня 2011 року вона переведена на посаду начальника відділу обліку капітальних інвестицій, основних засобів, нематеріальних активів, виробничих запасів та калькулювання собівартості ( а.с. 108 ).

Наказом №671-о/с від 26 грудня 2013 року ОСОБА_2 31 грудня 2013 року звільнена у зв'язку з переведенням до ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України ( а.с. 9, 12 ).

25 квітня 2017 року ОСОБА_2, надіслала до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» заяву про неповний розрахунок при звільненні, яка отримана підприємством 11 квітня 2017 року.

У заяві, з посиланням на ухилення підприємства від виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, Колективного договору та порушення вимог статті 116 КЗпП України просила, починаючи з 2011 року, здійснити перерахунок та виплатити недоотримані заробітну плату, премії, відпускні, лікарняні, донарахування, матеріальну допомогу на оздоровлення згідно Колективного договору, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку ( а.с. 13, 14 ).

Згідно листа Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» на адресу ОСОБА_2 11 травня 2017 року, вих.№213-1232, підприємство в перерахунку та виплаті посадового окладу, премії, відпускних, лікарняних, починаючи з 2011 року на підставі постанови Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року та донарахування матеріальної допомоги на оздоровлення згідно Колективного договору за 2012 рік у задоволенні заяви відмовило, оскільки при звільненні всі належні від підприємства кошти їй були виплачені ( а.с. 15 ).

Таким чином, сторони не досягли згоди з цього приводу, у зв'язку з чим ОСОБА_2 12 грудня 2017 року звернулася до суду з даним позовом ( а.с. 1-6 ).

Ухвалюючи рішення з приводу заявлених вимог, місцевий суд виходив із їх необгрунтованості, що з точки зору суду другої інстанції, є правильним, враховуючи наступне.

Згідно Акту перевірки №10-04-039/14 дотримання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 05 квітня 2012 року державним інспектором праці Київської області Територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області було проведено перевірку на Державному спеціалізованому підприємстві «Чорнобильський спецкомбінат».

За результатами перевірки ним встановлено, що підприємство перебуває в сфері дії галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009-2010 роки ( дію угоди продовжено на 2011-2012 роки зі змінами, зареєстрованими у Мінпраці 05 вересня 2011 року за №47 ).

Пунктом 4.1.4. галузевої угоди визначено, що мінімальний розмір тарифної ставки ( окладу ) працівника 1-го розряду встановлюється на рівні не менше 120 відсотків розміру мінімальної заробітної палати, а з 01 грудня 2009 року - 120% прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановлених законодавством.

Перевіркою встановлено, що в порушення умов колективного договору та п. 4.1.4. галузевої угоди, в період за травень 2011 року - березень 2012 року, формування тарифної сітки та схем посадових окладів працівників Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» проводилось на основі тарифної ставки робітника 1-го розряду, яка була установлена на рівні лише прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Вказаними діями порушено роботодавцем вимоги ст. 96, 97 КЗпП України та безпідставно занижено розміри заробітної плати працівників ( а.с. 51-53 ).

05 квітня 2012 року державний інспектор праці за результатами перевірки вніс на ім'я генерального директора Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» ОСОБА_4 припис №10-04-039/14-14, згідно п. 1 якого приписав забезпечити дотримання вимог розділу 4 «Зобов'язання з питань оплати праці та захисту її виплати» галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009-2010 роки ( продовженої на 2011-2012 роки ), у т.ч. п. 4.1.4. галузевої угоди щодо встановлення мінімального розміру тарифної ставки ( окладу ) працівника 1-го розряду на рівні не менше 120 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, у строк до 05 травня 2012 року ( а.с. 50 ).

Листом Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» від 05 травня 2012 року на адресу державного інспектора праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області «Про розгляд припису від 05 квітня 2012 року щодо додержання законодавства про працю» підприємство повідомило, з наведенням відповідних обґрунтувань про те, що вважає помилковим висновок державного інспектора праці про недотримання вимог розділу 4 галузевої угоди на 2009-2010 року і не може прийняти припис до виконання, оскільки це призведе до порушення бюджетної дисципліни.

Крім того, підприємство оскаржило припис в судовому порядку, звернувшись до суду з адміністративним позовом до територіальної державної інспекції з питань праці у Київській області про скасування припису у червні 2012 року.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року ( справа 2а-2869/12/1070 ), залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2014 року та Вищого адміністративного суду України від 14 травня 2015 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено ( а.с. 54-57, 58-60, 61-62 ).

У відповідь на звернення відповідача до Голови Державної служби України з питань праці про скасування припису 17 липня 2017 року, за підписом заступника Голови, зазначено, що контроль виконання припису не здійснювався у зв'язку з прийняттям Галузевої угоди на 2012-2013 роки від 06 квітня 2012 року, укладеної між Державним агентством України з управління зоною відчуження та Атомпрофспілкою, оскільки посадові оклади працівників Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» залишилися на тому ж рівні, а умови оплати праці відповідали прийнятій галузевій угоді ( а.с. 127-128 ).

Відповідно до п. 2.8 генеральної угоди між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими об'єднаннями організацій роботодавців та всеукраїнськими профспілками і профоб'єднаннями на 2008-2009 роки, на період до запровадження розміру мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатної особи до 1 січня 2009 року установлено мінімальну тарифну ставку робітника 1-го розряду у виробничій сфері (за винятком бюджетних установ) у розмірі 120 відсотків мінімальної заробітної плати.

Передбачити у Законі України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлення розміру мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатної особи з 1 січня 2009 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення мінімальної заробітної плати на рівні прожиткового мінімуму для працездатних осіб».

Після запровадження мінімальної заробітної плати в розмірі прожиткового мінімуму на працездатну особу мінімальний розмір тарифної ставки робітника 1 розряду (за винятком бюджетних установ) встановлювати вище за вартісну величину прожиткового мінімуму для працездатної особи, а конкретний розмір визначати у галузевих угодах з урахуванням мінімальних галузевих стандартів оплати праці працівників, умові праці, потреб працівника та витрат на утримання непрацездатних членів його сім'ї ( а.с. 111-112 ).

Згідно п. 4.1.4. галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і Профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009-2010 роки передбачено, що мінімальний розмір тарифної ставки (окладу) працівника 1-го розряду встановлюється на рівні не менше ніж 120 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, а з 1 грудня 2009 року - 120 % прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановлених законодавством ( а.с 113-116 ).

09 листопада 2009 року між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими об'єднаннями організацій роботодавців та всеукраїнськими профспілками і профоб'єднаннями було укладено генеральну угоду про регулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в Україні на 2010-2012 роки ( а.с. 119-120 ).

Пунктом 2.2. цієї генеральної угоди передбачено, що розмір заробітної плати некваліфікованого працівника небюджетної сфери за повністю виконану норму часу в нормальних умовах праці повинен перевищувати фактичний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розрахований спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі праці та соціальної політики за попередній місяць відповідно до законодавства.

Конкретний розмір мінімальних ставок (окладів) заробітної плати, міжпосадові, міжрозрядні співвідношення встановлюються в галузевих угодах і колективних договорах ( там же ).

02 серпня 2011 року були прийняті зміни до галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009-2010 роки, згідно яких сторони домовились продовжити на 2011-2012 роки дію галузевої угоди між Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи і профспілкою працівників атомної енергетики та промисловості України на 2009-2010 роки і внести до неї зміни, зокрема, доповнити у п. 4.1.1. перелік додатків додатком 22 «Коефіцієнти співвідношень мінімальних місячних посадових окладів ( тарифних ставок ) працівників підприємств, які виконують роботи в зоні відчуження ( крім ЧАЕС ), і мінімальним розміром тарифної ставки ( окладу ) робітника першого розряду» ( а.с. 121-122 ).

Разом з тим, п. 4.1.4. Галузевої угоди щодо встановлення мінімального розміру тарифної ставки ( посадового окладу ) робітника 1-го розряду на рівні не менше 120% законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для працездатної особи змін не зазнав ( там же ).

При порівнянні коефіцієнтів співвідношень мінімальних місячних посадових окладів ( тарифних ставок ) працівників підприємств, які виконують роботи в зоні відчуження ( крім ЧАЕС ), і мінімальним розміром тарифної ставки ( окладу ) робітника першого розряду до внесення змін і після їх внесення видно, що вказані коефіцієнти після внесення змін були істотно збільшені, зокрема, для посади провідного бухгалтера відділу, яку займала позивач, він був збільшений з 2,145 до 2,574, що мало наслідком істотне збільшення конкретного розміру посадового окладу ( а.с. 117, 124 ).

Заперечуючи проти позову, представники відповідача посилались на те, що у такий спосіб фактично було враховано положення п. 4.1.4. галузевої угоди, оскільки в результаті збільшення міжкваліфікаційних співвідношень тарифні ставки ( посадові оклади ) працівників, в т.ч. позивача, фактично були збільшені на 20 відсотків, підтвердивши їх наданими поясненнями та розрахунками ( а.с. 121-125 ).

Київський окружний адміністративний суд у постанові від 16 жовтня 2012 року ( справа 2а-2869/12/1070 ), даючи оцінку законності спірного припису державного інспектора праці та відмовляючи у його скасуванні, виходив з того, що з урахуванням норми закону, яка передбачає установлення тарифної ставки робітника першого розряду у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, галузева угода не може погіршувати становище працівників у порівнянні з генеральною угодою, оскільки регулює норми соціального захисту найманих працівників підприємств і включає вищі, порівняно з генеральною угодою, соціальні гарантії, компенсації, пільги ( а.с. 54 ).

Разом з тим, ні припис державного інспектора праці, ні зазначені судові рішення, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, не містять висновку про те, що внаслідок недодержання п. 4.1.4 Галузевої угоди її посадовий оклад було занижено на 20% та відповідного обов'язку відповідача підвищити його на 20%, як вважає заявник.

Зі змісту дослідженого акту перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці в Київській області та припису державного інспектора праці від 05 квітня 2012 році вбачається, що перевірка проводилась вибірково, а висновок про те, що недодержання п. 4.1.4. галузевої угоди призвело до погіршення умов оплати праці працівників Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» є умовним, оскільки відповідні розрахунки посадових окладів конкретних працівників під час перевірки не здійснювались ( а.с. 51-53 ).

Відсутні такі висновки та обов'язки відповідача і у судових рішеннях, на які посилається позивачка ( а.с. 54-62 ).

Підприємство не змінювало тарифну ставку ( посадовий оклад ) робітника 1-го розряду у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що виконало вимоги п. 4.1.4. галузевої угоди шляхом збільшення на 20% міжкваліфікаційних співвідношень мінімальних місячних посадових окладів ( тарифних ставок ) і мінімального розміру тарифної ставки ( окладу ) робітника 1-го розряду, посилаючись на те, що інакше буде порушено бюджетну дисципліну ( а.с. 101-102, 103, 104-105, 106, 126, 127-128 ).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, доводи позивача про те, що приписом та постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року встановлено невірне обчислення її посадового окладу не відповідають дійсності, оскільки, зазначена постанова не стосується конкретно її посадового окладу.

Також, за вирішенням індивідуального трудового спору щодо перегляду розміру оплати праці з урахуванням встановлених порушень вимог галузевої угоди та припису державного інспектора праці позивач відповідно до глави XV КЗпП України не зверталась, а обов'язку відповідача підвищити позивачеві розмір посадового окладу на 20% безпосередньо з припису державного інспектора праці та постанови Київського окружного адміністративного суду не виникає.

Окрім іншого, згідно п. 5 додатку 9 «Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» Колективного договору Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат», зареєстрованого Іванківською районною державною адміністрацією Київської області, реєстраційний номер 603 від 07 червня 2012 року, при наданні щорічної відпустки працівнику виплачується одноразова матеріальна допомога на оздоровлення: за рахунок фонду оплати праці всім працівникам, крім ВВО-1 та ВВО-2 підприємства в розмірі посадового окладу ( ЧТС ) але не більше двох мінімальних заробітних плат на початок року за умови, що основна безперервна части на відпустки становитиме не менше 20 календарних днів для працівників, які працюють в зоні відчуження, та не менше 14 календарних днів - за межами зони відчуження ( а.с. 47, 47 зв.- 48 ).

Згідно витягу з протоколу конференції трудового колективу Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» від 20 грудня 2012 року, у зв'язку з обмеженим бюджетним фінансуванням видатків на заробітну плату по програмі 3202110 в 2012 році, було постановлено припинити нарахування та виплату другої частини одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2012 рік ( а.с. 132 ).

Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» від 20 грудня 2012 року №61 постановлено припинити виплату другої частини одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення згідно пункту 5 додатку 9 «Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» Колективного договору ( а.с. 133 ).

Таким чином, зміни до Колективного договору щодо невиплати другої частини матеріальної допомоги до відпустки у 2012 році були внесені за погодженням обох сторін з дотриманням порядку внесення змін, передбачених колективним договором, і були обумовлені фінансовими труднощами підприємства.

За таких обставин, з точки зору другої інстанції, враховуючи зазначене, позовні вимоги позивача щодо стягнення недоотриманої заробітної плати за період з 01 березня 2011 року по 31 грудня 2013 року в сумі 8 632,89 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення за 2012 рік - 1 073,00 грн. не грунтуються на доказах по справі та задоволенню не підлягають.

Відповідно, не обґрунтовані і похідні зазначених вимог, зокрема, щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 437 300,42 грн., компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати - 8 649,04 грн.

Про необгрунтованість заявлених позовних вимог, з точки зору суду другої інстанції, свідчить і постанова Іванківського районного суду Київської області від 22 травня 2012 року.

В установчій її частині зазначено, що в порушення умов колективного договору та п. 4.1.1 галузевої угоди, в період жовтня 2011 року - березня 2012 року формування тарифної сітки та схеми посадових окладів працівників Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» проводилося на основі тарифної ставки робітника 1-го розряду, яка була установлена лише на рівні прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01 жовтня 2011 року - 985 грн., з 01 грудня 2011 року - 1 004 грн. та з 01 січня 2012 року - 1 073 грн.

Вказаними діями керівником порушено вимоги ст.ст. 96, 97 КЗпП України.

В судове засідання генеральний директор Державного спеціалізованого підприємства не з'явився.

Надав лист від 25 жовтня 2011 року №03-2000/06 «Про надання роз'ясень» яз яких слідує, що Міністерством надзвичайних ситуацій та ЦК Атомпрофспілкою прийнято зміни до галузевої угоди, які зареєстровано Мінпраці 05 вересня 2011 року за №47, зокрема, впроваджуються 22 таблиці коефіцієнтів.

Оскільки генеральною угодою на 2010-2012 роки, норми якої не враховано у діючій галузевій угоді, відсутня норма про збільшення мінімальних тарифних ставок на 120 відсотків ( як було у попередніх генеральних угодах ) та з метою недопущення зменшення рівнів оплати праці на підприємствах зони відчуження, сторони прийняли рішення про збільшення коефіцієнтів у таблицях додатку 22 на 20 відсотків.

Таким чином, мінімальний розмір тарифних ставок ( окладів ) для працівників підприємства зони відчуження, наведені в додатку 22 до галузевої угоди, вже збільшені на 20 відсотків.

При цьому, норма п. 4.1.1 галузевої угоди на підприємствах зони відчуження, на які розповсюджується її дія, не повинна застосовуватися.

Отже, адміністрацією Державного спеціалізованого підприємства дотримано вимоги ст. 97 КЗпП України, а тому в діях генерального директора Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 41 КЗпП України.

На підставі викладеного, зазначеною постановою ОСОБА_4 звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 41 ч. 1 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а провадження по справі - закрито ( а.с. 129 ).

Відтак, зазначені у постанові обставини, на переконання апеляційного суду, не доказуються у даній цивільній справі у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки справа розглядалася відносно посадової особи - керівника відповідача.

Окрім цього, зазначені судом умови нарахування і виплати позивачу заробітної плати, матеріальної допомоги, з точки зору суду другої інстанції, самі по собі, не свідчать про їх недійсність згідно положень ст. 9 КЗпП України, оскільки вони, як встановлено місцевим судом, не погіршують становище ОСОБА_2 порівняно з законодавством України про працю.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 2, 10, 19, 21, 96, 97, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 1, 5, 6, 11, 14, 15, 21 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 8, 14 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст.ст. 10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову через його необґрунтованість.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 96, 97, 116, 117 КЗпП України, п.п. 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції і спростовуються зазначеними по справі доказами.

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про те, що надані позивачем докази, які не були прийняті судом до уваги, свідчать про недотриману заробітну плату за період з 01 березня 2011 року по 31 грудня 2013 року в сумі 8 632,89 грн., судом проігноровано рішення Апеляційного суду Київської області від 07 листопада 2017 року по справі 22-ц/780/4950/17 про задоволення аналогічних позовних вимог, судом прийнято за основу спільні рішення, які є незаконними, не враховано факт виплати не в однакових розмірах одним працівникам відповідача матеріальної допомоги в повному обсязі, а іншим частково, на переконання апеляційного суду, не спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог і не є підставою, в силу викладеного, для задоволення апеляційних вимог.

При цьому, доводи відзиву Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» на апеляційну скаргу ( а.с. 185-191 ), зокрема, про те, що відповідач нараховував та виплачував позивачу заробітну плату в повному обсязі, судом ретельно досліджені надані докази, з точки зору суду другої інстанції та з врахуванням викладеного, є обґрунтованими, спростовують зазначені апелянтом доводи з цього приводу та свідчать про наявність правових підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Славутицького міського суду Київської області від 06 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» про стягнення заборгованості із заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, втрати частини доходу у зв'язку з порушенням термінів їх виплати - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О.Журба

О.П. Коцюрба