Справа №: 398/1864/18
провадження №: 2/398/1745/18
"07" листопада 2018 р.
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участі секретаря Борозни Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Олександрійського міськранного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою №3 в будинку №6 по вул. Говорова в м. Олександрії Кіровоградської області.
Позов мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування вказаної квартири від 17.10.2007 року. Крім неї, у спірній квартирі зареєстрований відповідач, який з 2007 року добровільно змінив місце проживання та виїхав до іншого населеного пункту.
Позивач в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до такого висновку.
ОСОБА_1 є власником квартири №3, розташованої в місті Олександрії Кіровоградської області по вулиці Говорова в будинку №6, що підтверджується копією договору дарування квартири від 17.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в Олександрійському бюро технічної інвентаризації за №9443/66
З довідки квартального комітету № 38 від 31.05. 2018 року № 201 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Відповідно до акта-розпорядження квартального комітету від 31 травня 2018 року ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2007 року, при огляді особистих речей відповідача не виявлено.
Судом встановлено, що відповідач не є власником квартири АДРЕСА_3 та тривалий час не проживає у цьому приміщенні.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом, пред'явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», передбачена можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у разі її відсутності понад шість місяців після виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Таким чином, суд вважає що в цій частині право позивача порушено та підлягає судовому захисту.
Отже, порушені права ОСОБА_1 та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом усунення перешкод в користуванні вищевказаним будинком.
Відповідно до ст.41Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВРвід 17.07.1997року «Проратифікацію Конвенціїпро захистправ людиниі основоположнихсвобод 1950року ПершогоПротоколу тапротоколів №2,4,7та 11до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: вул: АДРЕСА_4, таким, що втратив право користування квартирою №3 в будинку №6 по вулиці Говорова, 6 в м. Олександрії Кіровоградської області.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА