ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/530/18 Справа № 201/9347/17 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Шило С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна про встановлення факту, що має юридичне значення, стягнення заробітної плати, визнання наказу про розірвання трудового договору нікчемним, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетрвоського національного університету залізничного транспорту ім. Академіка В.Лазаряна про встановлення факту, що має юридичне значення, стягнення заробітної плати, визнання наказу про розірвання трудового договору нікчемним, - повернуто позивачу на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали про повернення його позовної заяви.

Відповідач Дніпропетровський національний університет залізничного транспорту ім. Академіка В. Лазаряна надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначив про законність ухвали місцевого суду, у зв'язку з чим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Академіка В. Лазаряна, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що його трудовий договір з відповідачем з 01.09.2010 року укладено на невизначений строк; стягнути з відповідача на свою користь недонараховану та невиплачену заробітну плату в розмірі 218310,30 грн.; визнати наказ №106-ос від 16.06.2011 року, виданий Дніпропетровським національним університетом залізничного транспорту ім. Акад. В.Лазаряна, нікчемним (а.с. 2).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту ім. Академіка В. Лазаряна про встановлення факту, що має юридичне значення, стягнення заробітної плати, визнання правочину нікчемним залишено без руху, у зв'язку з недотриманням при подачі позову вимог п.п. 3, 5, 6, ч. 2, ч.ч. 4, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року (а.с. 3). ОСОБА_1 запропоновано у строк до 12 липня 2017 року, але не пізніше двох днів з дня отримання ухвали, усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 3, 5, 6 ч. 2, ч. ч. 4, 5, ст. 119, ч. 120 ЦПК України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Залишаючи позовну заяву без руху з підстав необхідності уточнення підстав позову, змісту позовних вимог, суд знехтував процесуальними правами позивача, передбаченими ст. ст. 27, 31 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, та не взяв до уваги, що на підставі ч. 6 ст. 130 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, у попередньому судовому засідання суд, на час постановлення оскаржуваної ухвали, мав право уточнити позовні вимоги або заперечення проти позову; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; визначити факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню; з'ясовати, які докази подані чи подаються на попередньому судовому засіданні кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень щодо невизнаних обставин; за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішити питання про витребування доказів та виклик свідків, про проведення експертизи, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача, особи, яка надає правову допомогу, або про судові доручення щодо збирання доказів; у невідкладних випадках проводить огляд на місці, огляд письмових і речових доказів; за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішити питання про вжиття заходів забезпечення позову; вчиняє інші дії, необхідні для підготовки справи до судового розгляду.

Колегія суду враховує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на момент подання позовної заяви, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається заявлення, зокрема, позовної вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати, що відноситься до категорії справ, позивачі у яких звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір"; питання про роз»єднання позовних вимог місцевим судом не вирішувалось.

В ухвалі від 05.07.2017 року не конкретизовано розмір судового збору, який підлягає оплаті позивачем.

Крім того, оскаржувана ухвала від 05.07.2017 року містить суперечливу інформацію щодо строку, протягом якого позивачу належало усунути визначені судом недоліки.

Статтею 121 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, не передбачено можливості встановлення конкретної дати, до якої необхідно усунути недоліки позовної заяви. Судом першої інстанції безпідставно зобов»язано позивача усунути недоліки, зазначені в ухвалі від 05.07.2017 року, - до 12.07.2017 року.

Викладене свідчить про наявність суттєвих ускладнень для позивача при виконанні ухвали від 05 липня 2017 року.

На викладені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, необґрунтовано постановив оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, яка підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2017 року про повернення позовної заяви - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді