АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1734/17 Номер провадження 22-ц/786/894/18Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого : Обідіної О.І.

Суддів : Карпушина Г.Л., Прядкіної О.В.

розглянувши в спрощеному порядку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 31 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Опішнянської селищної ради Зіньківського району про визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Опішнянської селищної ради Зіньківського району про визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якій, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,258 га, що розташована по АДРЕСА_1, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

Позов обґрунтовувала тим, що після смерті свого чоловіка - ОСОБА_3 вона, як спадкоємець першої черги, звернулася до приватного нотаріуса з завою про прийняття спадщини, в тому числі земельної ділянки площею 0,258 га, що розташована по АДРЕСА_1, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі Державного акту на серії НОМЕР_1 від 02.04.2001 року.

На вказану заяву вона отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 31 січня 2018 рокупозовну заяву ОСОБА_2 до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку загальною площею 0,258 гектара, розташовану на території АДРЕСА_1 передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства, якою спадкодавець ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, володів на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого йому Опішнянською селищною Радою народних депутатів 2 квітня 2001 року, на підставі рішення виконавчого комітету Опішнянської селищної Ради народних депутатів від 13 березня 1997 року № 224, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 569, в порядку спадкування за законом.

Стягнуто з ОСОБА_2 2597,32 грн. недоплаченого судового збору на користь держави.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині стягнутого судового збору ОСОБА_2 оскаржила останнє в апеляційному порядку та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його в цій частині скасувати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що сплачений нею при подачі позову судовий збір в сумі 640 грн. був визначений з ціни позову 36690 грн., яка відповідала оціночній вартості земельної ділянки як об'єкта спадщини. Натомість, суд, жодним чином не мотивуючи визначений ним розмір судового збору, необґрунтовано достягнув з неї іще 2597,32 грн.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому у колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в іншій частині.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції задовольняючи позов в повному обсязі дійшов висновку про необхідність достягнути з позивача ОСОБА_2 2597,32 грн. як недоплаченого судового збору на користь держави.

Одночасно, в мотивувальній частині рішення суд послався на норми частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з вказаними висновками суду.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», в редакції чинній на час подання позову до суду за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, ОСОБА_2 зазначила ціну позову - 36690 грн., виходячи з оцінки, відображеної в звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 04.12.2017 року, у зв'язку з чим сплатила 640 грн., які в даному випадку складають мінімальну ставку судового збору, який не може бути меншим за 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних громадян.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.12.2018 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 31.01.2018 року.

До початку розгляду справи по суті, 29.12.2017 року відповідач - Опішнянська селищна рада подала заяву про визнання позову та розгляд справи без участі її представника.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення), у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні норми закріплені в ч.3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Ухвалюючи рішення в частині стягнення з позивача недоплаченого судового збору, місцевий суд не врахував вищезазначені норми процесуального права, не звернув уваги на визнання відповідачем позову, на підставі чого дійшов помилкового висновку про необхідність достягнути з позивача додаткові 2597,32 грн. в якості судового збору.

При цьому, із змісту самого судового рішення, не зрозуміло з яких саме розрахунків виходив місцевий суд, зазначаючи розмір судового збору, який підлягає до стягнення з позивача та складає 2597,32 грн.

Вищезазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення в частині розподілу судових витрат у вигляді судового збору.

Таким чином, встановлені колегією суддів порушення є підставою для скасування рішення суду в цій частині та ухвалення нового рішення про повернення ОСОБА_2 в порядку ст. 142 ЦПК України з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову 11.12.2017 року згідно квитанції 0.0.912579711.1 на р/р 0121, МФО 831019, в ГУ ДКСУ у Полтавській області, що становить 320 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 31 січня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_22597,32 грн. недоплаченого судового збору на користь держави скасувати.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову 11.12.2017 року згідно квитанції 0.0.912579711.1 на р/р 0121, МФО 831019, в ГУ ДКСУ у Полтавській області, що становить 320 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2018 року.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.І. Обідіна