Справа № 419/4023/17
Провадження № 2/419/55/2018
28 березня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Іванової О.М.,
за участю: секретаря судового засідання - Логвинової О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, третя особа: Служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації, -
Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, третя особа: Служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 18.04.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. На теперішній час малолітній ОСОБА_4 проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо, стосунків з позивачем та сином не підтримує.
На теперішній час позивач ОСОБА_2 має намір виїхати за межі України разом з сином ОСОБА_4 з метою відпочинку та розширення кругозору останнього, його санаторно - курортного лікування, однак батько малолітньої дитини - ОСОБА_3, який є відповідачем у справі, добровільного дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України не надає, до нотаріуса для оформлення відповідних документів звертатись відмовляється.
Враховуючи вищенаведене, представник позивача в поданій заяві уточнив позовні вимоги та просив суд надати ОСОБА_2 дозвіл на тимчасовий виїзд до країн ЄС, ОАЕ, Польщі, Словенії, Турції та повернення до України її малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері - ОСОБА_5, без згоди та супроводу батька малолітньої дитини - ОСОБА_3, строком на один рік.
Представник позивача - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти вирішення справи при заочному розгляді справи не заперечував.
Відповідач - ОСОБА_3 відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України (а.с.30-31).
Представник третьої особи Служби у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації - Кригіна Т.М. в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). 18.04.2014 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8). На теперішній час малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю - ОСОБА_2, що підтверджується довідкою № 1948, виданою 11.07.2017 року Петропавлівською селищною радою Станично - Луганського району Луганської області (а.с.9). Відповідач проживає окремо, що підтверджується актом про фактичне проживання від 26.07.2017 року (а.с.6), стосунків з позивачем та сином не підтримує.
На теперішній час позивач ОСОБА_2 має намір виїхати за межі України разом з сином ОСОБА_4 з метою відпочинку та розширення кругозору останнього, його санаторно - курортного лікування, однак батько малолітньої дитини - ОСОБА_3, який є відповідачем у справі, добровільного дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України не надає, до нотаріуса для оформлення відповідних документів звертатись відмовляється.
Враховуючи вищенаведене, представник позивача в поданій заяві уточнив позовні вимоги та просив суд надати ОСОБА_2 дозвіл на тимчасовий виїзд до країн ЄС, ОАЕ, Польщі, Словенії, Турції та повернення до України її малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері - ОСОБА_5, без згоди та супроводу батька малолітньої дитини - ОСОБА_3, строком на один рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку,здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Відповідно до п. 4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків або пред'явлення його нотаріально засвідченої копії.
Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на постійний консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України(під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері); виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачає обмеження на виїзд з України з міркувань безпеки громадян. Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями, у згоді на виїзд за межі України повинні бути зазначені держава прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.
Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача вказав держави прямування та відповідний часовий проміжок перебування в цих державах.
Суд приймаючи рішення, повинен бути впевненим в тому, що зазначена подорож за кордон, не завдасть шкоди дитині, її інтересам і не буде порушувати права батька на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Таким чином, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків, батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.
Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Зважаючи на те, що позивач висловила стійке волевиявлення, направлене на тимчасове вивезення малолітньої дитини за кордон, зазначивши держави прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цих державах, відповідач у судове засідання не з`явився, доказів на спростування доводів представника позивача не надав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі ст. ст. 141, 153, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, третя особа: Служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації - задовольнити.
Надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме до країн ЄС, ОАЕ, Республіки Польщі, Республіки Словенії, Турецької Республіки та повернення до України її малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, строком на 1 (один) рік, у супроводі його матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу його батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Головуючий О. М. Іванова