Справа №345/4016/17
Провадження № 2/345/158/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк», третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд

в с т а н о в и в:

що позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2017р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 96714,55 грн., яка виникла на підставі кредитного договору №MKGWSE00000210 від 16.08.2006р. Оскільки вона жодного договору із банком не укладала, вважає, що кошти стягнуто з неї безпідставно. Також,позивач вказує на те, що що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, оскільки ще в 2010р. банк звертався до Хустського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з неї заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено за межами трьохрічного строку.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просить суд розглядати справу в його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому ч.7 ст.128 ЦПК України порядку шляхом направлення судової повістки за місцем знаходження (а.с. 23, 34, 43, 44).

Третя особа на стороні відповідача подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 24).

Суд, за згодою представника позивача та, враховуючи вимоги ст.ст.280-282 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 квітня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, вчинено виконавчий напис (а.с. 6), зареєстрований в реєстрі за № 2828, про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 16 серпня 2006 року № MKGWSE00000210 у сумі 96714,55 грн., з яких 3132,29 грн. заборгованість за тілом кредиту, 25916,05 грн. заборгованість за відстотками, 1425 грн. заборгованості з комісії, 66241,21 грн. пені. Також зазначено строк, за яким провадиться стягнення з 16.08.2006 року по 16.02.2017 року.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Оскільки відповідачем не виконано ухвалу Калуського міськрайонного суду від 05.02.2018р. (а.с. 36,37) щодо витребування доказів, то суд не взмозі встановити на який строк надавався кредит. Однак, як вбачається із заяви позивачки від 22.01.2010р. (а.с. 10) Хустським районним судом виносився судовий наказ про стягнення із неї в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості. Жодних заперечень та доказів зі сторони відповідача що судовий наказ виносився на підставі іншого договору не надано. За таких обставин суд вважає, що відповідачем було пропущено трьохрічний строк, а нотаріус не взяв до уваги факт пропуску відповідачем строку позовної давності.

Крім того, здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюєтьсяГлавою 14 Закону України «Про нотаріат»,постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженимнаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі - Порядок).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Ним взято до уваги тільки розрахунок розміру невиконаних зобов язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені, який зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивачки. Тобто, виконавчий напис було вчинено виключно на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог до позивача.

На думку суду, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив нормиЗакону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Беручи до уваги наведене, суд вважає позов обгрунтованим, а тому оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного,Закону України «Про нотаріат»,постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований у реєстрі за №2828 за кредитним договором №МКGWSE000002 від 16.08.2006 року та Розрахунком заборгованості за договором станом на 16.02.2017 року, грошових коштів в сумі 96714,55 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 640 грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: