ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3022/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Пахольченко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що 13 червня 2016 року о 08 год. 05 хв. на вул. Княжий Затон, 16 «Д» в м. Києві, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, виїджаючи з підземного паркінгу, перед поворотом ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_2, який наближався з правого боку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» згідно договору обов»якового стархування власників наземних транспортних засобів серії АІ 8387608, дійсного до 06 вересня 2016 року, розмір франшизи - 500 грн. 00 коп. Згідно акту виконаних робіт, проведеного АВТ «Баварія» від 31 жовтня 2016 року за його замовленням, збитки визначено в сумі 51 463 грн. 58 коп. й ним понесені згідно платіжної квитанції від 31 жовтня 2016 року. Із яких страхова компанія відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» виплатила йому 24 440 грн. 33 коп. Відтак, різниця між фактичними розміром збитку і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 27 023 грн. 05 коп. (51 463 грн. 58 коп. - 24 440 грн. 33 коп. = 27 023 грн. 05 коп.), яку просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити: стягнути звідповідача, як винуватця ДТП, на підставі ст.1194 ЦК України різницю між фактичними розміром збитку і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 27 023 грн. 05 коп. (51 463 грн. 58 коп. - 24 440 грн. 33 коп. = 27 023 грн. 05 коп.).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Третя особа - ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес»в судове засідання повторно не з»явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, якимзокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вислухавши пояснення відповідача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що 13 червня 2016 року о 08 год. 05 хв. на вул. Княжий Затон, 16 «Д» в м. Києві, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, виїджаючи з підземного паркінгу, перед поворотом ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_2, належний позивачу, який наближався з правого боку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.5).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» згідно договору обов»якового стархування власників наземних транспортних засобів, поліс серії АІ 8387608, дійсний до 06 вересня 2016 року, розмір франшизи - 500 грн. 00 коп.

Згідно акту виконаних робіт, проведеного АВТ «Баварія» від 31 жовтня 2016 року за замовленням позивача, збитки визначено в сумі 51 463 грн. 58 коп. й ним понесені згідно платіжної квитанції від 31 жовтня 2016 року (а.с.7, 8, 9-13).

Згідно висновку експертів за результатами проведеної комісійної судово автотоварознавчої експертизи від 27 березня 2018 року № 20909/17-54, вартість збитку завданого автомобілю «БМВ ХІ», державний номерний знак НОМЕР_2, визначено як з урахування ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та становить 43 919 грн. 46 коп. (а.с.97-103, 104-111), із яких страхова компанія відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» виплатила позивачу 24 440 грн. 33 коп.

Відтак, різниця між фактичними розміром збитку і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 27 023 грн. 05 коп. (43 919 грн. 46 коп. - 24 440 грн. 33 коп. = 19 479 грн. 13 коп.), яка підлягає стягненню з відповідача, як винуватця ДТП згідно визначеної позивачем особи відповідача.

Суд враховоє застраховану відповідальність відповідача на час ДТП в ПрАТ «Страхова компанія "Юнівес", проте згідно визначеної позивачем особи відповідача не вправі виходити за межі позовних вимог.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу вказаний висновок експерта за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи від 27 березня 2018 року, на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, відповідно повинен бути покладений в основу рішення.

Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).

За таких правових підстав та наданих доказів позов в цій частині є частково обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає частковому задоволенню, підстав для його відмови судом не встановлено.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. згідно ціни позову, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 1166, 1187, ч.1 ст. 1172 ЦК України, 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2 19 479 грн. 13 коп. - завданих матеріальних збитків, 551 грн. 20 коп. - судового збору, а всього - 20 030 (двадцять тисяч тридцять) грн. 33 (тридцять три) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: Коренюк А.М.