АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги
"11" квітня 2018 р.

м. Рівне
Справа № 2-359/07
Провадження № 22-ц/787/665/2018
Апеляційний суд Рівненської області у складі судді Гордійчук С. О., розглянув апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 м. Луцьк на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 лютого 2018 року у справі № 2-359/07 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 м. Луцьк (правонаступник військової частини НОМЕР_2 ) про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення,
в с т а н о в и в :
Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні заяви командира Військової частини НОМЕР_1 про поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Дубенського міськрайонного суду від 04 квітня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 м. Луцьк (правонаступник військової частини НОМЕР_2 ) про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення, залишено без задоволення.
Не погодившись з вказаною ухвалою командиром Військової частини НОМЕР_1 м. Луцьк 02 березня 2018 року подано апеляційну скаргу, яка не оформлена відповідно до вимог встановлених п. 2 ч. 2 ст. 356 ЦПК України щодо форми та змісту, а також за розгляд якої не сплачено судовий збір.

Ухвалою судді апеляційного суду Рівненської області від 20 березня 2018 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху і надано Військовій частині НОМЕР_1 м. Луцьк п`ятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.

На виконання вказаної ухвали, командиром військової частини НОМЕР_1 м. Луцьк ОСОБА_2 10 квітня 2018 року подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
Частиною 2 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справ зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що копію вказаної ухвали вручено представнику Військової частини НОМЕР_1 м. Луцьк 28 березня 2018 року, що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, однак вимоги судді щодо усунення недоліків апеляційної скарги по формі та змісту у встановлений строк представником військової частини не виконано, а саме не подано апеляційну скаргу в новій редакції з дотриманням вимог закону та не сплачено судовий збір.
Разом з тим, у поданій заяві скаржник просить відстрочити від сплати судового збору в зв`язку з відсутністю коштів призначених на сплату судового збору та обмеженим фінансуванням Збройний сил України.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Як роз`яснено у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Таким чином, відстрочити сплату судового збору суд може за наявності даних про майновий стан заявника, який би унеможливлював сплату ним судового збору.
Як вбачається з поданного клопотання, доводів про відсутність коштів призначених для сплати судового збору та обмеженим фінансуванням Збройний сил України, майновий стан Військової частини НОМЕР_1 м. Луцьк не свідчить про неможливість сплати нею судового збору за подання апеляційної скарги, а також не свідчить, що така сплата поставить військову частину у скрутне матеріальне становище, а тому підстав для задоволення клопотання немає.
Крім того, будь-яких доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору та відсутності коштів призначених для сплати судового збору відповідачем не надано.
Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України,
у х в а л и в :
В задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 м. Луцьк про відстрочення сплати судового збору відмовити.
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 м. Луцьк на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 лютого 2018 року, вважати неподаною і повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.
Суддя апеляційного суду
Рівненської області С.О. Гордійчук