АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/1339/17
Номер провадження: №22-ц/791/556/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Цулукіані І.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідач ОСОБА_5,

представник відповідача ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_3, на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 22 січня 2018 року в складі судді Кусік І.В. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування будинком,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування будинком.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, у якому зареєстрована його донька, відповідач у справі. Відповідач в 2011 році вступила до навчального закладу і з того часу в будинку батька не проживала, фактично проживає разом з матір'ю ОСОБА_7, шлюб з якою розірвано, за адресою: АДРЕСА_2.

Посилаючись на те, що реєстрація ОСОБА_5 в житловому будинку позбавляє позивача можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, створює перешкоди для отримання житлових соціальних пільг, при цьому він змушений вести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, позивач просив суд визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 22 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_4, діючи від імені ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_6, діючи від імені ОСОБА_5, просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно п.3 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту не проживання відповідача за місцем реєстрації понад рік без поважних причин, що відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України є підставою для визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони грунтуються на наданих сторонами та досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють правовідносини, які склались між сторонами.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 01.03.2008 року ( а.с. 7,8).

Як убачається з довідки про склад сім'ї за № 2347 від 04.05.2017 року, виданої виконавчим комітетом Білозерської селищної ради Білозерського району Херсонської області, у зазначеному будинку крім власника зареєстрована його донька ОСОБА_5 ( а.с.13,14).

Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилався на те, що відповідач втратила право користування його будинком, оскільки з часу вступу до навчального закладу у 2011 році більше у ньому не проживала та виїхала до іншого постійного місця проживання.

Відповідно до норм ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що правовідносини, які склались між сторонами регулюються нормами ст. 405 ЦК України, відповідно до частини другої якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Доведенням у спорі щодо втрати права користування житлом членом сім'ї підлягає факт відсутності у ньому без поважних причин понад один рік.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживала за місцем реєстрації починаючи з 2011 року у зв'язку з навчанням у навчальному закладі в іншому населеному пункті, при цьому приїздила у вихідні та святкові дні до батьків, що сторони не заперечували.

Крім того, з пояснень сторін вбачається, що після закінчення навчання відповідач працювала у іншому населеному пункті, де постійного місця проживання не мала, періодично приїжджала до будинку батька, де знаходилися всі її речі, однак після розлучення з дружиною та матір'ю відповідача у грудні 2016 року ОСОБА_3 самостійно, без узгодження з відповідачем, вивіз усі її речі до місця проживання ОСОБА_7, що ним у судовому засіданні не заперечувалось і з того часу відповідач до будинку не з'влялася.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що за обставин зазначених у позові, підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком, який належить позивачу, немає.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, оскільки доводи викладені у ній висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 22 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата виготовлення повного тексту постанови 16 квітня 2018 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська