Справа № 266/4791/17
Провадженя№ 2/266/236/18
23 січня 2018 року м. Маріуполь
Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Широкової Г.К., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-
В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не зявився, надав письму заяву в якій підтримав позов із зазначених вище підстав та наполягав на його задоволенні, також подав у якості доказу ухвалу апеляційного суду Донецької області від 14.12.2017 р. яким заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 25.10.2017 р. залишено без змін не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України в судове засідання не з'явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив. Приймаючи до уваги думку позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмови матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 15.07.2008 р. між АКБ «Форум» правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0285/08/15-CL, згідно якого ОСОБА_2 був наданий кредит в сумі 12 500 доларів США, терміном повернення 15.07.2018 р., зі сплатою 13,5 відсотків річних за користування кредитними коштами, та штрафом за неналежне виконання умов договору в сумі 5 000 гривень (а.с. 14-15).
У забезпечення виконання зазначеного договору 15.07.2015 р. між АКБ «Форум» правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 - іпотечний договір від 15.07.2008 р. (а.с. 16-17).
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно зі ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк (кредитор) зобовязується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки.
Відповідно до ст. ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.
Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків.
Судом встановлено, що вимоги за кредитним договором не виконано, що підтверджено матеріалами справи, станом на станом на 07.05.2014 року заборгованість складає 9395,49 доларів США та 5000 гривень, з яких: 8243,81 доларів США - заборгованість за сумою кредиту; 796,06 доларів США - заборгованість завідсотками за користування кредитом; 355,62 доларів США пеня з розрахунку 0,2% в день за поосторченим кредитом, 5000,00 грн. штраф за невиконання обовязку по страхуванню предтету іпотеки.
Розмір вказаної заборгованості підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком (а.с.18).
Згідно ч.1,2 ст. 598 ЦК України - зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно ст. 607 ЦК України - зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.
Стаття 608 ЦК України передбачені випадки припинення зобов'язання смертю фізичної особи, а саме зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Порядок прийняття спадщини визначений Главою 87 ЦК України.
Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобовязання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязане з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.
Перелік зобовязань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобовязання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини.
За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобовязання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
Таким чином, якщо боржник та іпотекодавець одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобовязань переходять обовязки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки.
За таких підстав, оскільки грошові кошти не повернуті відповідно до договору суд вважає, що законних підстав для припинення кредитного договору №0285/08/15 CL від 15.07.2008року та договору іпотеки №0285/08/15- CL(I) від 15.07.2018 року не вбачається.
Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п. 36 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (ст. 23 Закону України «Про іпотеку»). Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
З ухвали апеляційного суду Донецької області від 14 грудня 2017 р. №266/2102/17 вбачається, що право власності на іпотечне майно перейшло до спадкоємця ОСОБА_1.
Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Аналогічні роз'яснення містяться й у постанові № 5 Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин».
Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 14 грудня 2017 р. №266/2102/17 встановлено, що ОСОБА_1 (ОСОБА_5В.) 02.07.2014 року звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7, було відкрито спадкову справу №56/2014.
Суд вважає за необхідне зазначити, що чинне законодавство розмежовує поняття «прийняття спадщини» (глава 87 ЦК України) та «оформлення спадщини» (глава 89 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини, згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Враховуючи викладене, слід дійти до висновку, що у даному конкретному випадку спадкоємцем ОСОБА_1 - померлого ОСОБА_2 було прийнято спадщину після його смерті. Відсутність свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок та земельну ділянку, які є предметом іпотеки, не позбавляє Відповідача її права на спадщину та не спростовує факту її прийняття, оскільки відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд України у своїй постанові № 6-31цс16. Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Крім того, відповідно до викладеної Верховним Судом України правової позиції № 6-31цс16, правила ст. 1281 ЦК України регулюють порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобов'язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи наведене, строк, в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність.
З огляду на викладене, при розгляді даної справи банком не порушено порядку звернення до спадкоємця з вимогою про усунення порушення зобов'язань та строків такого звернення, передбачених ст. 1281 ЦК України, оскільки у даному випадку до спірних правовідносин слід застосовувати норми спеціального Закону, а саме ст. 23 Закону України «Про іпотеку».
Враховуючи викладені норми діючого законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки до спадкоємця іпотекодавця вона несе відповідальність перед іпотекодержателем в межах вартості іпотечного майна лише за забезпеченим зобов'язанням тобто як майновий поручитель за договором іпотеки. З огляду на викладене, враховуючи встановлення факту порушення виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_2 за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, предметом якої є домоволідння №17 по вул.. Домаха та земельної ділянки №17 по вул.. Домаха в м. Маріуполі, суд вважає, що у даному випадку достатньо підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:
1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;
2) опис нерухомого майна за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;
3) заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;
4) спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки;
5) пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;
6) початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір із розрахунку курсу НБУ 2887,5837 грн. за 100 доларів США - 9395,49$, тобто (9395,49/100*2887,5837) +5000грн.=276302,63 грн.*1,5%=4144,54 грн., тобто судовий збір у розмірі 4144,54 грн. Де 5000грн., це сума у гривні штраф, 1,5% це процент ставки судового збору відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір".
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6-8, 12-18, 81, 141, 280-281 ЦПК України, ст. ст. 524, 549, 1048, 1050, 1054, 1261, 1268, 1297 ЦК України, Законом України "Про іпотеку", суд,-
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки- задовольнити.
У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0285/08/15-CL від 15.07.2008 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та ОСОБА_2, що утворилася станом на 07.05.2014 року в сумі 9395,49 доларів США та 5000,00 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме домоволодіння, що знаходиться в місті Маріуполі по вулиці Домаха, будинок №17 та земельну ділянку №17, площею 0,0276 га, що знаходиться в місті Маріуполі по вулиці Домаха, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на праві приватної власності шляхом надання права Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» на продаж від свого імені будь-якій особі-покупцю з початковою ціною на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій.
Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 4144,54 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду, яка подається до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 05.02.2018р.
Суддя: Шишилін О. Г.