Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2018 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого судді Євстафіїва О.К.,
суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря Кривопиші Я.О.,
розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 20.06.2018 у цій справі задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2: прийнято його відмову від позову до ОСОБА_3 про визнання останньої такою, що втратила право користування квартирою № 28 у буд. № 29 по вул. генерала Бєлова в м. Чернігові, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.04.2018 визнано нечинним, а провадження у справі закрито.
14.06.2018, після вирішення судом справи по суті, від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу (арк. 169-177), який був зданий до підприємства поштового звязку 11.06.2018 (арк. 185), в якому ОСОБА_4, серед іншого, просить вирішити питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 8900 грн 00 коп. На підтвердження факту понесення цих витрат у справі мається: ордер на надання відповідачеві адвокатом ОСОБА_4 правової допомоги (арк. 52-а), копія свідоцтва про право ОСОБА_4 на заняття адвокатською діяльністю (арк. 53) і попередній розрахунок запланованих та виконаних робіт з надання правничої допомоги (арк. 65). До відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 додано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 05.05.2018 № ПД-КМІ/10, відповідно до якої ОСОБА_3 сплатила, а фізична особа-підприємець ОСОБА_4 прийняв кошти у сумі 8900 грн 00 коп. за надання правничої допомоги згідно з договором від 20.10.2017 (арк. 182). До згаданого відзиву надано підтвердження про відправлення його копії позивачу ОСОБА_2 (арк. 183). Заперечень на цей відзив апеляційним судом не отримано.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши обґрунтованість вищевказаних вимог, суд дійшов наступного висновку.
Положеннями ст.ст. 13-15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально, у складі адвокатського бюро і у складі адвокатського обєднання. Відповідно до ч. 1 ст.13 цього Закону, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Такий же припис мається у ч. 2 п.65.1 ст.65 Податкового кодексу України.
Згідно з нормативними актами, які регламентують правовий статус субєктів господарювання, правовий статус самозайнятої особи не є тотожним правовому статусу фізичної особи-підприємця (ці субєкти господарювання є різними).
З викладеного випливає, що здійснення адвокатської діяльності у статусі фізичної особи-підприємця категорично виключається.
Оскільки адвокатом ОСОБА_4 здійснюється індивідуальна адвокатська діяльність, то в силу п. 65.7 ст. 65 Податкового кодексу України і Порядку обліку платників податків і зборів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 з наступними змінами, він як самозайнята особа має бути зареєстрований як платник податків у податковій інспекції та мати довідку про взяття на облік платника податків (форми № 4-ОПП). Тобто ОСОБА_4 як адвокат повинен був отримати гонорар за надання правової допомоги ОСОБА_3 як самозайнята особа. По справі ж встановлено, що він отримав плату за надання правової допомоги ОСОБА_3 як фізична особа-підприємець, а не як самозайнята особа.
В силу ст.ст. 76-78 ЦПК України, судове рішення, в тому числі і в частині розподілу судових витрат, має ґрунтуватися на належних і допустимих доказах. Оскільки правовий статус адвоката ОСОБА_4 не є тотожним правовому статусу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, то у суду відсутня можливість констатувати, що квитанція про сплату ОСОБА_3 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 коштів в сумі 8900 грн. 00 коп. є допустимим доказом понесення нею витрат на оплату правової допомоги адвоката ОСОБА_4
Узагальнюючи викладене, апеляційний суд доходить висновку, що у задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити у звязку з відсутністю допустимих доказів їх понесення.
Керуючись ст.ст. 141, 270 ч. 1 п. 3, 368 ч. 1, 381, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 8900 (вісім тисяч девятсот) грн 00 коп. відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий:Судді: