ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 654/2265/16-ц Головуючий в 1 інстанції Францішко Ю.В.
Номер провадження 22-ц/819/61/18 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» і ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 березня 2018 року у складі судді Францішка Ю.В. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_2, третя особа публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ПАТ «НАСК «Оранта»), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.02.2016р. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_2, на перехресті автодороги Гола Пристань - Велика Кардашинка та автодороги Цюрупинськ - Гола Пристань - Скадовськ, здійснив виїзд з другорядної дороги на головну, не надавши перевагу проїзду автомобілю марки «ИЖ 2717-90», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача, внаслідок чого сталося зіткнення, та автомобіль позивача зазнав пошкоджень.

Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.04.2016р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «ИЖ 2717-90», реєстраційний номер НОМЕР_1, зазнав пошкоджень, розмір яких, за висновком експертного авто товарознавчого дослідження, склав 49512,44 грн, вартість відновлювального ремонту становить 61 319,72 грн.

Оскільки для роботи позивачу необхідний саме такий транспортний засіб, обмежену ринкову пропозицію на нього, змушена відновити пошкоджений автомобіль, та просить стягнути на її користь вартість відновлювального ремонту в сумі 61 319,72 грн, додаткові витрати пов'язані з ДТП в сумі 6 836,51 грн, з яких: 1846 грн - складання експертних висновків, 1350 грн - послуги евакуатора, 250 грн послуги за погрузку-розвантаження транспортного засобу, 1032 грн - витрати за перебування пошкодженого автомобіля на штрафмайданчику, 1839,51 грн - витрати на пальне для поїздок пов'язаних з ДТП, витрати на копіювання документів до позову 520 грн, 12 500 грн - за оренду автомобіля, завдану моральну шкоду в сумі 10 000 грн, судові витрати, що складаються з 1168 грн судового збору та 3000 грн за правову допомогу.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 березня 2018 року позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 80 756,23 грн, моральну шкоду в розмірі 8 000 грн, всього 88 756,23 грн, судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в сумі 816,35 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «НАСК «Оранта», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду в частині стягнення з ОСОБА_2 вартості відновлювального ремонту в сумі 61 319,72 грн на підставі висновку авто товарознавчого дослідження № 15 від 06.12.2017р. є неправильним, оскільки такий висновок не є належним і допустимим доказом. Зазначений висновок проводився оцінювачем ПП Давиденко, який не був попереджений про кримінальну відповідальність. Автотоварознавче дослідження проведено з істотним порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Представник третьої особи не міг висловити заперечення щодо належності та допустимості цього доказу, оскільки після вручення копії дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 06.12.2017р. жодне призначене судове засідання не відбулося, а з 26.02.2018р. представник знаходився на лікарняному. Судом безпідставно не прийнято до уваги та не надана оцінка таким доказам, як висновок експертного авто товарознавчого дослідження від 07.03.2016р. проведеного на замовлення позивача, дослідження від 30.03.2016р. проведеного страховиком.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що не згоден з висновком авто товарознавчого дослідження від 06.12.2017р., оскільки дослідження ТЗ проведено без його участі та про час проведення не був повідомлений. Позивачем не надано розрахунок розміру завданої моральної шкоди та не доведено факт її заподіяння, а тому суд безпідставно задовольнив ці вимоги. Також вважає, що не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення сум пов'язаних з послугами евакуатора, штраф майданчик, витрати на паливо, та оренду автомобіля, оскільки не підтверджено належними та допустимими доказами. Витрати на копіювання документів, також не підлягають відшкодуванню, оскільки не відносяться до судових витрат відповідно до ст.133 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені наступні обставини.

Згідно із частинами дугою, п'ятою ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1).

Судом встановлено і визнано сторонами, що ОСОБА_3 є власником автомобіля марки «ИЖ 2717-90», 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. (а.с.6)

03.02.2016 року на перехресті автодороги Гола Пристань - Велика Кардашинка та автодороги Цюрупинськ - Гола Пристань - Скадовськ, сталось ДТП за участю автомобіля марки «ИЖ 2717-90», який належить на праві власності ОСОБА_3, яким на час зіткнення керував ОСОБА_5 та автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, за наслідками якого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Вказані обставини встановлені постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 квітня 2016 року, яка набрала законної сили, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. (а.с.31).

Вина ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинили зіткнення транспортних засобів, що призвело до пошкодження майна позивача, встановлена постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.04.2016р., а тому в силу ч.4 ст.82 ЦПК України доведенню у даній цивільній справі не потребує.

Згідно полісу № АЕ 3502516 від 02.07.2015р. цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована ПАТ «НАСК «Оранта». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, у разі заподіяння шкоди майну, становить 50 000 грн. (а.с.57)

Ухвалою суду від 21.10.2016р. за клопотанням відповідача, у якості третьої особи залучений страховик, ПАТ «НАСК «Оранта». (а.с.62)

Страхувальником ОСОБА_2 до ПАТ «НАСК «Оранта» подано 4.02.2016р. повідомлення про страховий випадок, а також 5.02.2016р. таке повідомлення надійшло від потерпілої особи, ОСОБА_3 (а.с.74,77)

Представником ПАТ «НАСК «Оранта» проведено огляд транспортного засобу за участю учасника зіткнення ОСОБА_5, який є довіреною особою, власника пошкодженого автомобіля, ОСОБА_3 про що складено протокол, у тексті якого відсутні заперечення учасника ДТП щодо встановлених пошкоджень транспортного засобу. (а.с.75-76)

На замовлення страховика здійснено автотоварознавче дослідження проведено спеціалістами ТОВ «Гарант-Асістанс», згідно висновку якого від 30.03.2016р. розмір матеріального збитку складає 27 545,60 грн. (а.с.79-85)

Обґрунтовуючи розмір відшкодування, позивач надала висновок експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 06.12.2017р. ПП Давиденко, згідно якого вартість відновлюваного ремонту становить 61319,72 грн, тоді як розмір матеріальної шкоди визначений на рівні ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу становить 49 512, 44 грн. (а.с.130-137)

Суму стягнення позивач визначила виходячи із вартості відновлюваного ремонту із тих підстав, що має потребу у використанні саме цього автомобіля у своїй підприємницькій діяльності.

Задовольняючи позовні вимоги у визначеному позивачем розмірі шкоди майну, заподіяної внаслідок зіткнення транспортних засобів із вини відповідача, цивільна відповідальність якого застрахована, суд першої інстанції виходив із того, що позивач потребує судового захисту та не може бути обмежений у праві вибору відповідальної особи за спричинену йому матеріальну і моральну шкоду.

Проте із таким висновком повністю погодитись не можна.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. № 1961-ІV, який дії із 01.01.2005р., спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів.

За визначенням ст.9 цього Закону, обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страхових зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов страхового відшкодування.

За умовами договору страхування цивільна - правової відповідальності, укладеного між ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_2, з вини якого заподіяна шкода майну позивача, замість винуватця у заподіянні шкоди зобов'язальною особою перед потерпілим є страховик. Саме ПАТ «НАСК «Оранта» має виплатити страхове відшкодування у межах, встановленого договором ліміту, розмір якого складає 50 000 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності суми страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Апеляційний суд звертає увагу на ті обставини, що цивільна - правова відповідальність винної у ДТП особи, ОСОБА_2 застрахована за договором від 02.07.2016р., дія якого тривала до 2.07.2016р. Страховий випадок стався у період дії наведеного договору страхування.

На виконання умов договору страхувальник протягом встановленого строку від дня настання страхового випадку, а саме, 04.02.2016р. повідомив страховика про ДТП, яке сталось 03.02.2016р.

Матеріальний збиток визначений уповноваженою особою ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі дослідження від 30.03.2016р. у розмірі 27 545,60 грн., проте позивач із вимогою до страховика про виплату страхового відшкодування не зверталась та у справі, яка розглядається такої вимоги до ПАТ «НАСК «Оранта» не заявляла.

Враховуючи, що цивільна правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована, судом не було встановлено обставин за яких страховик звільняється від виплати страхового відшкодування у спірних правовідносинах і жодна із сторін на такі обставини не посилалась, а тому слід дійти висновку, що саме у страховика, ПАТ «НАСК «Оранта», виник обов'язок виплатити позивачу, як потерпілій особі, страхове відшкодування у розмірі заподіяної матеріальної шкоди, яка не перевищує встановлений договором страхування ліміт.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивачу належить право вибору відповідальної особи у спірних правовідносинах та покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на відповідача ОСОБА_2, цивільна - правова відповідальність якого була застрахована, суперечить змісту ст. 3 наведеного Закону № 1961-ІV.

Такий висновок узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у п.73 постанови від 04 липня 2018р., за результатом розгляду справи № 755/18006/15-ц, якою відступив від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 23.12.2015р. № 6-2587цс15.

Страховик відповідача, ПАТ «НАСК «Оранта», є суб'єктом який має задовольнити вимогу власника пошкодженого у ДТП майна, проте за своїм процесуальним статусом, страхова компанія ухвалою суду залучена до справи як є третя особа, позовні вимоги до якої позивачем заявлені не були.

Таким чином заподіяна позивачу матеріальна шкода в межах ліміту відшкодування, визначеного договором страхування не може бути стягнута із відповідача у даній справі, оскільки покладання обов'язку сплатити суму відшкодування на ОСОБА_2, який уклав договір страхування та сплатив страхові платежі ПАТ «НАСК «Оранта», суперечить суті укладеного ним договору страхування.

На вказані обставини справи та вимоги законодавства суд першої інстанції уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку, що вибір відповідальної особи у спірних правовідносинах належить виключно позивачу, права якої не можуть бути обмежені на думку суду, необхідністю заявляти вимоги до страховика.

Також помилковим є висновок суду про те, що визначення суми відшкодування у розмірі відновлюваного ремонту, яка перевищує розмір ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу підлягає стягненню із тих лише підстав, що обумовлена бажанням позивача відремонтувати автомобіль для подальшого використання, оскільки згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості пошкодженої речі.

За змістом п. 1 ч.2 ст. 22 цього Кодексу реальними збитками є втрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно п.8.1, 8.2а Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. в редакції наказу № 1335/5/1159 від 24.07.2009р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.08.2009р. №724/16740, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовується витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлюваного ремонту. Вартість завданого збитку визнається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на момент пошкодження, якщо незважаючи на принцип внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлюваного ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції сторонами представлені три висновки експертного товарознавчого дослідження.

Позивачем наданий висновок від 07.03.2016р. де зазначено, що вартість відновлювального ремонту становить 54 555,82 грн, тоді як ринкова вартість пошкодженого автомобіля становить 39 667,29 грн. У висновку від 06.12.2017р. вартість відновлюваного ремонту - 61 319,72 грн, тоді як ринкова вартість транспортного засобу до ДТП - 49 512,44 грн. (а.с.7-14, 130-137)

Оскільки витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість, такий ремонт вважається економічно необґрунтованим і такий транспортний засіб за визначенням ч.1 ст. 30 Закону України «Про Страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 1.07.2004р. (в редакції Закону N 5090-VІ від 05.07.2012р.), вважається фізично знищеним.

Частиною 2 ст. 30 цього Закону, встановлено, що у випадку, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на

евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У справі що розглядається, суд на вказані норми матеріального права уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про можливість стягнення витрат на відновлення КТЗ, які значно перевищують ринкову вартість цього транспортного засобу.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що позивач не зверталась із позовними вимогами до страховика ПАТ «НАСК «Оранта», яка є відповідальною особою у спірних правовідносинах, тоді як останній залучений до участі у справі як третя особа без самостійних вимог, процесуальні права і обов'язки якого, визначені ст. 43 ЦПК України, а тому не передбачають можливості суду стягнення з останнього сум страхового відшкодування за відсутності позовних вимог, заявлених з дотриманням положень цього Кодексу.

Разом із тим, до реальних збитків позивача слід віднести її витрати на оплату послуг евакуатора - 1350 грн, вантажні послуги - 250 грн, витрати на оплату місця зберігання пошкодженого транспортного засобу - 1032грн, всього на суму 2632 грн. (а.с.33-34).

Решта витрат на оплату експертизи - 1846 грн, пальне - 1249,71 грн та 589 грн стягненню не підлягають, як такі що не пов'язані із відновленням пошкодженого транспортного засобу та за відсутності доказів про доцільність таких витрат з метою відновлення порушених прав.

Також не підлягають стягненню витрати в сумі 12 500 грн понесених позивачем за договором оренди іншого транспортного засобу після пошкодження її майна, оскільки за змістом договору оренди у п.5 якого передбачено, що орендна плата вноситься готівкою в касу орендаря або за заявою орендодавця у безготівковій формі шляхом перерахунку коштів на рахунок останнього. Позивачем не надано доказів на підтвердження таких витрат та факту використання орендованого транспортного засобу у спірний період часу та причинного зв'язку із заподіяною шкодою.(а.с.39)

Крім того, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги про стягнення на користь позивача 8000 грн на відшкодування завданої їй моральної шкоди з вини відповідача. Така шкода підлягає стягненню у відповідності до положень ст.1167 ЦК України та з врахуванням характеру порушення, ступеня вини винної особи у заподіянні такої шкоди, інших фактичних змін у звичному способі життя, а також необхідних зусиль та витраченого часу потерпілої особи для відновлення своїх порушених прав. З врахуванням викладеного, визначений судом розмір стягнення відповідає вимогам розумності і справедливості, а тому у цій частині рішення належить залишити без змін.

Проте не підлягають стягненню витрати 3000 грн понесених - позивачем на оплату наданої адвокатом Л. Міхалковою правової допомоги, оскільки в матеріалах справи наявні лише договір, ордер та розрахунок вартості наданих послуг, проте всупереч положенням п.2 ч.2 ст. 237 ЦПК України не надано відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивачем. (а.с.160, 59-60)

Решта витрат на сплату судового збору підлягає розподілу між сторонами у розмірі пропорційному задоволеній частині позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому понесені позивачем судові витрати згідно ч.1. ст. 141 ЦК України підлягають компенсації за рахунок відповідача в розмірі 25 грн.

Враховуючи, що витрати ОСОБА_2 на оплату судового збору склали 897,99грн, а вимоги останнього задоволені частково, тому понесені ним витрати підлягають стягненню у цій частині із ОСОБА_3 у розмірі 871,05 грн.

Оскільки на ОСОБА_3 покладений обов'язок сплатити більшу суму судового збору на користь ОСОБА_2, а тому з врахуванням стягнутої із відповідача суми судового збору, які підлягали стягненню із нього на користь позивача, згідно п.10 ст. 141 ЦПК України, на ОСОБА_3 належить покласти обов'язок сплатити різницю в розмірі 846 грн.05 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 березня 2018 року в частині стягнення на користь ОСОБА_3 із ОСОБА_2 матеріальної шкоди, яка складається із витрат: відновлювальний ремонт - 61 319,72 грн, проведення експертизи - 1 846 грн, на пальне - 1 249,71 грн та 589 грн, ксерокопії - 520 грн, за договором оренди - 12 500 грн, всього 78 024,43 грн, та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн і судових витрат скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на відновлювальний ремонт - 61 319,72 грн, витрати на проведення експертизи - 1846 грн, на пальне - 1249,71 грн та 589 грн, ксерокопії - 520 грн, за договором оренди - 12 500 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн відмовити.

Розподілити судові витрати згідно п. 10 ст. 141 ЦПК України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 846,05 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, як малозначна.

Дата складання повного тексту постанови 07 грудня 2018 року.

Головуючий __________ Н.В.Орловська

Судді: __________ О.В.Кутурланова

__________ В.В.Майданік