Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3681/17
Провадження №: 2/332/901/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу № 332/3681/17(провадження №2/332/901/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання квартири № 76, що розташована в буд. №53 по вул. Республіканській м. Запоріжжя особистою приватною власністю. В обґрунтування позову зазначено, що з 19.07.2014 року позивач перебувала з відповідачем ОСОБА_2Ю у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2017 року. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі позивачем ОСОБА_1 за особисті кошти було придбано нерухоме майно - квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, та здійснено державну реєстрацію права власності на ім?я позивача. Але, незважаючи на те, що вказана квартира була придбана за особисті кошти позивача, відповідач претендує на частку цієї квартири, оскільки вона була придбана під час перебування у шлюбі, внаслідок чого позивач вимушена звернутися до суду та просить визнати квартиру АДРЕСА_2 її особистою приватною власністю.
Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з?явилася. Про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлена своєчасно та в установленому законом порядку, про свідчать розписки в отриманні судової повістки, що маються в матеріалах справи(а.с.64,65).
Представник позивача адвокат ОСОБА_3, який діє на підставі ордеру, надав суду заяву, відповідно до якої просить позов ОСОБА_1 задовольнити, та у зв?язку із визнанням позову відповідачем ухвалити рішення у підготовчому засіданні, яке провести без його участі та участі позивача(а.с.79).
Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з?явився. Про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлений своєчасно та в установленому законом порядку. Суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого він позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі, просить справу розглянути без його участі(а.с.76). Також, через канцелярію суду відповідач ОСОБА_2 надав заяву, відповідно до якої просить ухвалити рішення у справі в підготовчому засіданні, позовні вимоги визнає в повному обсязі(а.с.77).
Відповідно до п.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. В поданому відзиві та своїй письмовій заяві відповідач ОСОБА_2 зазначив, що він позов ОСОБА_1 про визнання квартири особистою приватною власністю визнає у повному обсязі. При зазначених обставинах суд, у відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у зв?язку із визнанням позову відповідачем ОСОБА_2, оскільки у справі наявні законні підстави для задоволення позову, так як визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, виходячи з наступного.
Згідно свідоцтву про шлюб серії І-ЖС №142155, позивач ОСОБА_2 (до укладення шлюбу ОСОБА_4) А.П. та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2014 року(а.с.4). Шлюб між подружжям було розірвано на підставі заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2017 року, яке набрало законної сили 20.11.2017 року(а.с.5).
Нормами ч.3,4 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Позивач ОСОБА_1 в установленому законом порядку зареєструвала своє право власності на спірну квартиру, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.11.2015 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкту нерухомого майна - квартири № 76, розташованої в буд. 53 по вул. Республіканській м. Запоріжжя відсутні будь-які обтяження(а.с.82-83).
Судом встановлено, що підставою для звернення до суду з позовом про визнання майна особистою приватною власністю позивача ОСОБА_1 стала та обставина, що відповідач ОСОБА_2 претендує на частку квартири АДРЕСА_4, оскільки ця квартира була придбана під час шлюбу з позивачем ОСОБА_1, у зв?язку з чим позивач на даний час позбавлена можливості розпорядитися на свій розсуд нерухомим майном, яке належить їй на праві власності.
Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічні положення містяться у статті 328 ЦК України, відповідно до якої, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором(ч.1 статті 5 ЦПК України). Положення щодо захисту права власності містяться в ЦК України. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Глава 7 Сімейного кодексу України регламентує право особистої приватної власності дружини та чоловіка. Зокрема, положеннями статті 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, окрім іншого, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належать їй, йому особисто. Глава 8 СК України регламентує право спільної сумісної власності подружжя та відповідно до ст. 60 цього Кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку(доходу). Отже, зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у шлюбі існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визнається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Таким чином, для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя визначальним є не лише факт набуття майна під час шлюбу, а і той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на даний час не оспорює право особистої приватної власності позивача ОСОБА_1 на спірну квартиру, право власності на яку зареєстровано за позивачем у встановленому законом порядку, про що зазначено відповідачем у письмовому відзиві на позовну заяву та окремо поданій ним суду письмовій заяві(а.с.76,77). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників(ч.1 ст. 82 ЦПК України). З поданого відповідачем ОСОБА_2 відзиві на позовну заяву вбачається, що він не заперечує проти того, що спірна квартира була придбана позивачем ОСОБА_1 за її особисті кошти(а.с.76). Таким чином, у зв»язку із визнанням відповідачем позову під час підготовчого провадження, будь-яких доказів щодо спростування доводів позивача ним не було надано, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі, так як у справі наявні законні підстави для його задоволення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Керуючись ст. 57 СК України, ст.ст.11,15,16, 328, 391,392 ЦК України, ст. ст. 4,5,12,81,82,83, 89, 200,206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про визнання майна особистою приватною власністю повністю задовольнити.
Визнати квартиру № 76, що розташована в будинку № 53 по вулиці Республіканській м. Запоріжжя особистою приватною власністю ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідкам апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.07.2018 року.

Суддя Андрюшина Л.А.