Справа № 636/4576/17
Провадження № 2/638/2605/18
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

06.11.2018 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Штих Т.В.,

при секретарі: Тарасовій О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо спільної дитини малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. В обґрунтування свого позову вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 08 травня 2015 року по 29 вересня 2016 року. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29 вересня 2016 року шлюб розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який після розірвання шлюбу між батьками постійно проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні і саме вона займається його вихованням.

Батько ОСОБА_2 в вихованні малолітнього сина участь не приймає, та не має наміру приймати й в майбутньому.

Позивач та її представник в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про час та місце розгляду справи Відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд за таких обставин вважає за можливе розглядати справу за ст. 280-282 ЦПК України в заочному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2, є батьком, а ОСОБА_1 - матір'ю ОСОБА_3.

Наразі дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_1, знаходиться на її повному утриманні. Позивач забезпечує синові належне піклування і догляд.

Факт того, що ОСОБА_3, перебуває на утриманні та проживає разом з ОСОБА_1 підтверджується актом-підтвердження від 11.09.2017 року, відповідно до якого Відповідач за адресою: АДРЕСА_1, протягом двох років не проживає, дитину не відвідує. Також факт проживання дитини разом з ОСОБА_1 підтверджується довідкою виконавчого комітету Новопокровської селищної ради Чугуївського району Харківської області №1277 від 11.09.2017 року.

Відповідно до листа комунального підприємства «Чугуївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Чугуївської районної ради Харківської області від 13.09.2017 року дитина спостерігається під медичним наглядом з народження. За період спостерігання під мед наглядом дитина росла та розвивалась відповідно до віку, мама своєчасно та правильно виконує всі приписи сімейного лікаря. Відповідач жодного разу на прийомі з дитиною не перебував, під час відвідування дитини на дому батька ніколи не було.

Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, серед яких також, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини.

За таких обставин позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи.

Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

При цьому, вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини.

Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» мають в Україні значення джерела права.

За ч. 2,3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимогами закону унормовано відповідальне ставлення батьків до своїх батьківських обов'язків.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області 12 лютого 2016 року по справі №636/4887/15-ц було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2015 року та до його повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів боржника ОСОБА_2 станом на 01.09.2017 року заборгованість складає 17350,00 грн.

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до його малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який складено Чугуївською районною державною адміністрацією №02-40/4209 від 30.11.2017 року вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до його малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання.

Зазначені фактори, суд розцінює як умисне ухилення позивачем від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, що є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його сина - ОСОБА_3.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 164, 165 СК України, ст. ст. 10, 12, 141, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, рнокпп НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, рнокпп НОМЕР_2, суму судового збору в розмірі 704 гривни 80 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз'яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб'єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Штих Т.В.