Справа № 510/948/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

06.12.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.;

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2, про розгляд справи був повідомлений в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, яка передбачає, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання.З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У судові засідання, які призначалися, будучи належним чином сповіщений, двічі не зявився, про причини неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляється заочне рішення).

Позивач, його представник, адвокат ОСОБА_3 у судове засідання також не зявились, від представника надійшла заява, з якої вбачається, що вона на задоволенні позову наполягає, просила розглянути справи у її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У звязку із цими обставинами та керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспортів гр. України на імя ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх РНОКПП, копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості гаражу № 4 по вул. Соборна, 73-75 в м. Рені Одеської області, копія технічного паспорту на гараж № 4 по вул. Соборна, 73-75 в м. Рені Одеської області, тощо.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що відповідач є власником гаражу № 4 по вул. Соборна № 73-75 в м. Рені, Одеської області.

23 квітня 2005 р. між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про передання (купівля-продаж) належного останньому гаражу № 4 по вул. Соборна, № 73-75 в м. Рені Одеської області. Відповідач, як власник нерухомого майна, передав у володіння та користування (продав) позивачу, фактично належний йому вищевказаний гараж, отримавши за це грошову компенсацію. Позивач прийняв нерухоме майно та ключі від гаражу, та фактично вступив у володіння та користування зазначеним гаражем. На момент укладання угоди про передачу (купівлю-продаж) нерухомості, сторони не змогли оформити правочин у письмовому вигляді та засвідчити його нотаріально, оскільки правовстановлююча документація на відповідача не була виготовлена, однак сторони домовились зробити це згодом.

Таким чином, з 2005р. по теперішній час, позивач фактично, відкрито володіє гаражем № 4 по вул. Соборна, № 73-75 в м. Рені Одеської області, стежить за його технічним станом, сплачує комунальні послуги тощо.

З 2005 р. відповідач, інші правонаступники, жодного разу не витребували у позивача вказане майно, вимог щодо повернення гаражу не висували, на нього не претендують.

Таким чином, сторони домовилися про усі суттєві умови договору, так відповідач передав позивачу нерухоме майно - гараж у натурі та ключі, а позивач прийняв його та передав відповідачу обумовлену усною домовленістю грошову компенсацію. Фактично позивач вступив у володіння та користування зазначеним майном. Через деякий час позивач звернувся до відповідача, з метою посвідчення їх домовленості у нотаріальному порядку, але останній відмовився від зустрічі, мотивуючи тим, що не має вільного часу. Крім того, позивачу стало відомо, що відповідач на момент вчинення правочину про фактичний продаж нерухомого майна, не був зареєстрованим у встановленому законом порядку власником зазначеного гаражу. Таким чином, придбане позивачем нерухоме майно - гараж, була відчужена особою, яка не мала на це права.

У звязку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що має всі підстави для визнання за ним права власності на гараж № 4 по вул. Соборна, № 73-75 в м. Рені Одеської області, оскільки він правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном більше 10 років, а тому право власності на це нерухоме майно може бути визнано за ним.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторони у справі позивач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на момент здійснення фактичного правочину про купівлю-продаж гаражу № 4 по вул. Соборна. № 73-75 в м. Рені, Одеської області, вІн не знав і не міг знати про те, що інша сторона договору, відповідач ОСОБА_2 не мав права на відчуження цієї нерухомості, оскільки не був зареєстрованим у встановленому законом порядку власником відчуженого гаражу. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість, як добросовісним набувачем, оскільки випадків, передбачених ст. 388 ЦК України, для витребування майна від набувача немає.

Крім того, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж фактично належного відповідачу гаражу № 4 по вул. Соборна, № 73-75 в м. Рені, Одеської області, після чого позивач передав відповідачу обумовлену суму, а відповідач передав в натурі нерухоме майно та ключі. Таким чином, сторони домовились про усі суттєві умови договору та відбулося повне його виконання. Так, відповідач фактично передав у власність позивачу обумовлене їх домовленістю нерухоме майно, а позивач прийняв її та передав відповідачу обумовлену суму відкупу нерухомого майна. Фактично, позивач вступив в управління та володіння вищевказаним гаражем, став доглядати за ним та користуватися, тощо. На момент здійснення усного правочину купівлі-продажу нерухомості, сторони не змогли оформити його у письмовому вигляді та засвідчити нотаріально, оскільки правовстановлююча документація на відповідача не була виготовлена та гараж не був зареєстрований за відповідачем належним чином.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, а продавець передав покупцю нерухомість в натурі та ключі. Позивач фактично вступив в управління та володіння нерухомістю, тобто правочин між сторонами відбувся. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити правочин нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач запропонував відповідачу привести укладений договір у відповідності до вимог законодавства, однак з незалежних від нього обставин, зробити це не вдалося. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду за для захисту своїх порушених прав.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки відповідача, щодо спірного гаражу (які виникли в даний час) та встановленні права на нерухомість у позивача, як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на гараж № 4 по вул. Соборна, № 73-75 в м. Рені, Одеської області, за позивачем, як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 211, 258, 259, 264 - 265, 268, 280, 354, 355 ЦПК, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України 2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж № 4, загальною площею 23,90 кв. м., який розташований за адресою: Одеська область, м. Рені, вул. Соборна, № 73-75.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: І.Д. Бошков