Справа № 2-3201/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Ркоян Ю.А.

за участі представника заявника - ОСОБА_1

представника заінтересованої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «КОВЕЛЬСВІТ», Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява ОСОБА_3, в обґрунтування якої зазначено, що 14.11.2012 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було ухвалено рішення про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4» заборгованості за кредитним договором №5823974 від 14.11.2007 року в сумі 3880747 грн. 77 коп. На виконання вказаного договору з банком також укладався договір іпотеки №5824213 від 14.11.2007 року, предметом якого було домоволодіння по вул.Русанівській,57 в м.Дніпро та земельна ділянка. 08.02.2013 року на підставі рішення суду було видано виконавчий лист. 26.04.2016 року в позасудовому порядку Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4» задоволено забезпечену іпотекою грошову вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Також між Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОВЕЛЬСВІТ» було укладено договір факторингу, відповідне до якого останнє отримало право вимоги до нього, а в 2016 році договір відступлення права вимоги, на підставі якого було замінено стягувача у виконавчому провадженні. Посилаючись на вказані обставини та положення ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку», вважаючи припиненими свої зобовязання за кредитним договором, в звязку з позасудовим врегулюванням, заявник просив відповідно до ст.432 ЦПК України визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 08.02.2013 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на підставі рішення цього суду від 14.11.2012 року у цивільній справі №2-3201/11.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 підтримав подану останнім заяву та, посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Представник заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4» в своїх усних та письмових поясненнях просив відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що 07.02.2018 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська в рамках цивільної справи №203/4209/17, провадження №2/0203/295/2018, було ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та визнання припиненим з 26.04.2016 року договору іпотеки №5824213 від 14.11.2007 року, скасування записів у Державному реєстрі іпотек. В частинні заявлених вимог про визнання припиненими зобовязань за кредитним договором №5824213 від 14.11.2007 року в задоволенні позову було відмовлено з посиланням на те, що позивачем не наведено доказів на підтвердження відповідних зобовязань, а набуття права власності на іпотечне майно відповідачем не є безумовною підставою для цього. Таким чином, відсутні підстави для припинення зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором та для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Іншою заінтересованою особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «КОВЕЛЬСВІТ», явку свого представника в судове засідання не забезпечено. Проте, подано письмові пояснення з запереченнями проти задоволення заяви з тих саме підстав, що наведені в письмових поясненнях Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4».

Заслухавши пояснення представників сторін та доводи, наведені в письмових поясненнях заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи №2-3201/11, що 14.11.2012 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4» заборгованість за кредитним договором №5823974 від 14.11.2007 року в сумі 3880747 грн. 77 коп.

Вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.01.2013 року.

На виконання рішення 08.02.2013 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий лист, який банком предявлено для примусового виконання.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.06.2017 року було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВЕЛЬСВІТ» про заміну стягувача у виконавчому провадженні з Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4» на вказане товариство, в звязку з відступленням права вимоги за укладеними 25.04.2016 року договорами факторингу та відступлення права вимоги.

Як зазначив представник Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4» та не заперечував представник ОСОБА_3 фактичної заміни стягувача в рамках виконавчого провадження не відбулось, оскільки виконавчий лист було повернуто первісному стягувачу та на теперішній час він повторно для виконання не предявлявся, в звязку з оскарженням відповідної постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу.

Також судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 14.11.2007 року в забезпечення виконання за зобовязань позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором №5824213 від 14.11.2007 року, між останнім та Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4» було укладено договір іпотеки №5824213, предметом якого було належне ОСОБА_3 домоволодіння по вул.Русанівській,57 в м.Дніпро та земельна ділянка. 26.04.2016 року в позасудовому порядку Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4» задоволено забезпечену іпотекою грошову вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі.

Посилаючись на вказані обставини заявник вважав, що відповідно до положень ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку» будь-які наступні вимоги кредитора щодо виконання ним грошових зобовязань є недійсними та просив відповідно до ст.432 ЦПК України визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 08.02.2013 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на підставі рішення цього суду від 14.11.2012 року у цивільній справі №2-3201/11.

Частиною 2 ст.432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст.37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобовязання є недійсними.

Таким чином положеннями ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку», який є спеціальним законом, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами, передбачено, що в разі набуття іпотекодержателем на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі права власності на предмет іпотеки, якою забезпечуються зобовязання позичальника за кредитним договором, вимоги іпотекодержателя щодо подальшого виконання позичальником будь-яких боргових зобовязань за основним договором є недійсними.

А тому суд погоджується з думкою заявника про те, що в внаслідок набуття Публічним акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4» 26.04.2016 року права власності на предмет іпотеки за відповідним договором №5824213 від 14.11.2007 року в позасудовому порядку, будь-які наступні вимоги банку до боржника ОСОБА_3 за кредитним договором №5824213 від 14.11.2007 року є недійсними, що в силу ч.2 ст.432 ЦПК України є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого 08.02.2013 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на підставі рішення цього суду від 14.11.2012 року у цивільній справі №2-3201/11, провадження №2/0418/1175/2012.

При цьому, суд не приймає до уваги заперечення заінтересованих осіб з посиланням на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2018 року, ухваленого в рамках цивільної справи №203/4209/17, оскільки з тексту останнього вбачається, що підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання припиненими зобовязань за кредитним договором №5824213 від 14.11.2007 року стало ненадання позивачем відповідних доказів та обґрунтувань цих вимог.

Також суд враховує положення ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку», посилання на яку зазначене вище судове рішення не містить.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

В звязку із задоволенням заяви суд до набрання законної сили даною ухвалою також вважає за необхідне залишити в силі накладену за ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.07.2018 року в рамках цієї справи заборону приймати до виконання виконавчий лист, виданий 08.02.2013 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі №2-3201/11.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.598,599 ЦК України, ст.36 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.2,4,5,258-260,432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «КОВЕЛЬСВІТ», Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 08 лютого 2013 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на підставі рішення цього суду від 14 листопада 2012 року у цивільній справі №2-3201/11, провадження №2/0418/1175/2012.

До набрання законної сили даною ухвалою залишити в силі накладену за ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2018 року заборону приймати до виконання виконавчий лист, виданий 08 лютого 2013 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі №2-3201/11, провадження №2/0418/1175/2012.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетров-ської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 30 липня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак