Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Гончарової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариство Комерційний банк «ПриватБанк» Перше Василівське відділення Запорізького РУ, третя особа ОСОБА_2 районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття обтяження арешту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду з повозом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа ОСОБА_2 районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття арешту з майна, в якому просить скасувати (зняти) обтяження (арешт), що накладено на нерухоме майно: реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 09: земельна ділянка, кадастровий номер :11:026:0072, площа: 0,0074 га за адресою: Запорізька область Василівський район м. Дніпрорудне, вул. Нижня, ділянка 54/3, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів та реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 09, гараж, обєкт житлової нерухомості ні; загальною площею; 64,4 кв.м., позначений у плані літерою А., за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне вул. Нижня, гараж 54/3. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 18 жовтня 2011 року до ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби надійшов виконавчий лист № 2-3831 від 22.07.2011 року виданий Дніпропетровським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованість у сумі 48 821,97 грн. 20.10.2011 року державним виконавцем відділу винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, з метою забезпечення виконання виконавчого документа. Вказана заборгованість перед ПАТ «Приватбанк» виникла за договором поруки, який припинив дію в зв`язку виконанням позичальником умов кредитного договору, про що свідчить Довідка ПАТ «Приватбанк» №IJ2OI121KI3J16CN від 02.05.2018 року. З Інформаційної довідки №121272998 від 19.04.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, позивачу стало відомо про існування обтяження (арешту), що накладено на належні їй на праві власності обєкти нерухомого майна: земельну ділянку, кадастровий номер :11:026:0072, за адресою: Запорізька область Василівський район м. Дніпрорудне, вул. Нижня, ділянка 54/3, та гараж за цією ж адресою. Записи про арешт вищевказаних обєктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 7507932 від 13.11.2012 року, реєстраційний номер обтяження 7507906 31.10.2011 року, реєстраційний номер обтяження 7507889

від 17.03.2011 року, реєстраційний номер обтяження 3595993 від 13.11.2012 року, реєстраційний номер обтяження 3595977 від 31.10.2011 року, реєстраційний номер обтяження 3595960 від 17.03.2011 року, реєстраційний номер обтяження 3596025 (спеціальний розділ) від 13.11.2012 року, реєстраційний номер обтяження 3596016 (спеціальний розділ) від 31.10.2011 року, реєстраційний номер обтяження 3596007 (спеціальний розділ) від 17.03.2011 року, арешту нерухомого майна, накладеного згідно виконавчого листа №2-3831 виданого 22.07.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області. Вказані обтяження (арешти) фактично є єдиним багаторазово накладеним обтяженням (арештом) (виконавче провадження відкривалось декілька разів), що виникло на підставі договору поруки позивача за борг третьої особи перед банківською установою (відповідачем), який на теперішній час повністю погашено. 03.05.2018 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту, однак ОСОБА_2 районний відділ державної виконавчої служби листом №11212 від 14.05.2018 року повідомив, що на виконанні ВДВС знаходився виконавчий документ №2-3831 від 22.07.2011 року, виданий Дніпропетровським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 48821,97 грн. перебував тричі. На даний момент виконавче провадження знищено. Станом на момент надання інформації вчетверте виконавчий лист не пред`являвся. Підстави для задоволення вимог заяви ОСОБА_2 районним ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області відсутні. Таким чином, зняти у позасудовому порядку вищезазначені обтяження (арешти) не є можливим через знищення виконавчого провадження, разом з тим, підстави для існування зазначеного обтяження, що багаторазово внесено до реєстру під різними записами відсутні, у звязку з відсутністю зобовязань позивача перед відповідачем. На даний час через існування вказаних обтяжень позивач не має можливості розпорядитись належним їй нерухомим майном, що є порушенням її права власності.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, та просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 товариства КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала заяву, у якій підтвердила, що заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» погашена основним боржником ОСОБА_5 29.08.2012 року. Враховуючи те, що позивач звернулася до суду 08 серпня 2018 року, а постанови державних виконавців про відкриття виконавчих проваджень були винесені 20.10.2011 року, 01.11.2012 року, та 25.01.2013 року, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були винесені 20.10.2011 року, 01.11.2012 року, а постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі сплати боргу у повному обсязі 12.04.2013 року, на підставі ст.257 ЦК України, просить застосувати трирічний строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також просить розглянути цивільну справу за відсутності представника банку.

Представник третьої особи ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі третьої особи, проти зняття арешту заперечує.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи,

давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер :11:026:0072, за адресою: Запорізька область Василівський район м. Дніпрорудне, вул. Нижня, ділянка 54/3, та гараж загальною площею 64,4 кв.м., за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне вул. Нижня, 54/3.

З Інформаційної довідки №121272998 від 19.04.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, позивачу стало відомо про існування обтяження (арешту), що накладено на належні їй на праві власності обєкти нерухомого майна: земельну ділянку, кадастровий номер :11:026:0072, за адресою: Запорізька область Василівський район м. Дніпрорудне, вул. Нижня, ділянка 54/3, та гараж за цією ж адресою. Записи про арешт вищевказаних обєктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 7507932 від 13.11.2012 року, реєстраційний номер обтяження 7507906 31.10.2011 року, реєстраційний номер обтяження 7507889 від 17.03.2011 року, реєстраційний номер обтяження 3595993 від 13.11.2012 року, реєстраційний номер обтяження 3595977 від 31.10.2011 року, реєстраційний номер обтяження 3595960 від 17.03.2011 року, реєстраційний номер обтяження 3596025 (спеціальний розділ) від 13.11.2012 року, реєстраційний номер обтяження 3596016 (спеціальний розділ) від 31.10.2011 року, реєстраційний номер обтяження 3596007 (спеціальний розділ) від 17.03.2011 року, арешту нерухомого майна, накладеного згідно виконавчого листа №2-3831 виданого 22.07.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області.

ОСОБА_2 районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області на заяву позивача про зняття арешту №11212 від 14.05.2018 року, повідомлено, в частині зняття арешту з майна, ВДСВ ОСОБА_2 РУЮ, що на виконанні відділу згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень перебував виконавчий документ №2-3831 від 22.07.2011 року, виданий Дніпропетровським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 48821,97 грн. Виконавчий документ надійшов до ВДВС 18.10.2011 року. 20.10.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 20.10.2011 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 28.10.2011 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. 28.03.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю у боржника майна (стара редакція). На даний момент на підставі п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 року Міністерства юстиції України, виконавче провадження знищено у звязку з закінченням строків зберігання; виконавчий документ №2-3831 від 22.07.2011 року, виданий Дніпропетровським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 48821,97 грн. Виконавчий документ надійшов до ВДВС 30.10.2012 року. 01.11.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 01.11.2011 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 07.11.2011 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. 21.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення

виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю у боржника майна (стара редакція). На даний момент на підставі п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 року Міністерства юстиції України, виконавче провадження знищено у звязку з закінченням строків зберігання; виконавчий документ №2-3831 від 22.07.2011 року, виданий Дніпропетровським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 48821,97 грн. Виконавчий документ надійшов до ВДВС 24.01.2013 року. 25.01.2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 01.02.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 01.02.2013 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. 12.04.2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю у боржника майна (стара редакція). На даний момент на підставі п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 року Міністерства юстиції України, виконавче провадження знищено у звязку з закінченням строків зберігання. Станом на момент надання інформації до відділу ДВС виконавчий документ №2-3831 від 22.07.2011 року виданий Дніпропетровським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 48821,97 грн., вчетверте не предявлявся. Позивачу було рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а, відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути

протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діє на час розгляду справи) передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України» , яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п. 168 Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно

здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Судом встановлено, що виконавчий документ судовий наказ №2-3831 від 22.07.2011 року, виданий Дніпропетровським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 48821,97 грн., на виконанні не перебуває, виконавче провадження закінчене у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, проте у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем питання про скасування арешту не вирішено; у боржника за виконавчим документом ОСОБА_1 на даний час відсутня заборгованість перед стягувачем АТ КБ «Приватбанк», однак арешт на майно позивача, накладений під час здійснення вказаного виконавчого провадження, не знятий, що перешкоджає позивачеві як власникові майна здійснювати всі повноваження власника. Таким чином, виходячи із встановлених обставин, вбачається невідповідність заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є підстави для зняття арешту з належного заявнику майна в судовому порядку.

Під час розгляду справи судом представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб'єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Загальний строк позовної давності відповідно до ст.257 ЦК України становить три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом, оскільки вона дізналася про

порушення свого права, тобто про наявність обтяження на належне їй майно у вигляді арешту, лише після отримання 19 квітня 2018 року Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто з даного часу в розумінні частини першої статті 261 ЦК України починається перебіг строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Перше Василівське відділення Запорізького РУ, третя особа ОСОБА_2 районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття обтяження арешту- задовольнити.

Скасувати (зняти) обтяження (арешт), що накладено на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 09; земельна ділянка, кадастровий номер :11:026:0072, площею 0,0074 га за адресою: Запорізька область Василівський район м. Дніпрорудне, вул. Нижня, 54/3, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів; реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 09; гараж загальною площею 64,4 кв.м., за адресою: Запорізька область, Василівський район, м. Дніпрорудне вул. Нижня, 54/3, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме:

- номер запису про обтяження 7507932, зареєстрований 13.11.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 34978161, виданої 01.11.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_6, виконавчий лист №2-3831 виданий 22.07.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області.

- номер запису про обтяження 7507906, зареєстрований 31.10.2011 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 29307110, виданої 20.10.2011 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_2 РУЮ ОСОБА_7, виконавчий лист № 2-3831 від 22.07.2011 року, виданий Дніпропетровським районним судом.

- номер запису про обтяження 7507889, зареєстрований 17.03.2011 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер В-16 ВП №25176956, виданої 14.03.2011 року Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

- номер запису про обтяження 3595993, зареєстрований 13.11.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 34978161, виданої 01.11.2012 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_2 районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_6, виконавчий лист №2-3831, виданий 22.07.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області.

- номер запису про обтяження 3595977, зареєстрований 31.10.2011 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 29307110, виданої 20.10.2011 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_2 районного управління юстиції ОСОБА_7, виконавчий лист №2-3831, виданий 22.07.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області.

- номер запису про обтяження 35959603, зареєстрований 17.03.2011 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його

відчуження, серія та номер В-16 ВП № 251176956, виданої 14.03.2011 року Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

- номер запису про обтяження 3596025 (спеціальний розділ), зареєстрований 13.11.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 34978161, виданої 01.11.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_6, виконавчий лист №2-3831, виданий 22.07.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області.

- номер запису про обтяження 3596016 (спеціальний розділ), зареєстрований 31.10.2011 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 29307110, виданої 20.10.2011 року державним виконавцем ВДВС ОСОБА_2 РУЮ ОСОБА_7, виконавчий лист №2-3831 від 22.07.2011 року виданий Дніпропетровським райсудом.

- номер запису про обтяження 3596007 (спеціальний розділ), зареєстрований 17.03.2011 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер В-16 ВП №251176956, виданим 14.03.2011 року Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8