УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

11 грудня 2018 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченко А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 щодо видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття,-

ВСТАНОВИВ

Заявниця звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на її користь з ОСОБА_2, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши надані матеріали наказного провадження, прихожу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу, заявниця вказує на то, що дитина - проживає з нею та знаходиться на її утриманні, однак жодних належних та допустимих доказів того, що малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживає разом із заявницею не надала.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, на підтвердження права звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, заявниця повинна була надати до суду документ, який підтверджує, що дитина проживає разом з нею, яким може бути довідка про склад сімї, що видана органом місцевого самоврядування чи квартальним за місцем проживання заявниці або довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що видані як заявниці так і дитині.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття слід відмовити, оскільки до заяви не додані документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Керуючись ст. ст.165, 261, 353, 354 ЦПК України, ст..183 СК України суд

ПОСТАНОВИВ

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченою пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.161 ЦПК України, він має право звернутися до суду з даними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Добропільський міськрайонний суд протягом пятнадцяти днів, з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя А.М. Левченко