Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 333/2782/17 Головуючий у 1-й інстанції: Боровікова А.І.
Провадження № 22-ц/778/471/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Дашковської А.В.

при секретарі: Ващенко З.С.

за участі позивача ОСОБА_2 та її адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову зазначила, що вона за договором позики передала, а відповідач ОСОБА_4 отримала гроші в сумі 2 000 доларів США, на підтвердження чого відповідачем було надано їй розписку, датовану 12.03.2012 року, в якій відповідач зобов'язалась повернути отримані грошові кошти через рік, а саме, не пізніше 12.03.2013 року. Однак до теперішнього часу відповідач свого зобов'язання не виконала та при неодноразових зустрічах та в телефонних розмовах відмовляється повертати одержані в борг гроші.У зв'язку з зазначеним позивач просила суд стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_4 суму боргу за договором позики у розмірі 52 840 грн., що є еквівалентним 2 000 доларам США за офіційний курсом НБУ гривні до долара США станом на 18.05.2017 року ( за 1 долар США - 26,42 грн.), суму 3% річних від суми основного боргу у розмірі 6 319 грн., а всього стягнути 59 159 грн.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду у зв»язку з порушенням судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання апеляційного суду не з»являлась, не отримуючи неодноразово спрямовані судові повістки за адресою місця її реєстрації, наданий номер мобільного телефону на теперішній час не обслуговується ( а.с. 44-46, 55, 56, 59-61, 62, 66-68), тому вважається повідомленою за інформацією про розгляд справи, викладеною

на сайті судової влади.

Справу розглянуто у відповідності до положень ст. 372 ЦПК України у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача ОСОБА_2 та її адвоката ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши та долучивши до матеріалів справи оригінал розписки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.03.2012р. між сторонами було укладено договір позики, відповідно якого позивач ОСОБА_2 передала, а відповідач ОСОБА_4 отримала грошові кошти в сумі 2000 доларів США, на підтвердження чого відповідачем було надано позивачу розписку, датовану 12.03.2012р., в якій відповідач зобов'язалась повернути отримані грошові кошти через рік, тобто не пізніше 12.03.2013 року.

В позовній заяві ОСОБА_2 вказувала, що до теперішнього часу відповідач свого зобов'язання не виконала, отримані за договором позики грошові кошти не повернула. Згідно наданих позивачем довідок за офіційним курсом НБУ гривні до долара США станом на 18.05.2017 року цей курс становить 26,42 грн. за 1 долар США, тому за розрахунком позивача відповідач повинна повернути їй суму боргу у розмірі 52 840 грн., а також нею було нараховано у відповідності до ст. 625 ЦК України 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за 1455 днів в сумі 6319 грн. Всього позивач просила стягнути з відповідача з урахуванням суми 3 % річних - 59 159 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд послався на пропуск позивачем строку позовної давності, який слід відраховувати з 12.03.2013р., тобто визначеної дати повернення боргу.

В апеляційній скарзі позивач наголошує на порушенні судом положень ст. 267 ЦК України.

Перевіривши ці доводи, апеляційний суд знаходить їх спроможними з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позо- вна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з ч. 4 вказної норми, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, застосування строку позовної давності є можливим лише за зробленою відповідачем до ухвалення судового рішення заявою.

Між тим, як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_4 жодного разу не з»явилась в судові засідання в ході розгляду справи в суді першої інстанції, судові повістки не отримувала, хоча позивач зазначала, що бачить її в місці проживання за адресою, вказаною у позовній заяві, яка збігається з місцем її реєстрації.

Тому усних заяв від неї в такому разі поступити не могло, а матеріали справи не містять і будь-яких письмових заяв, поданих нею або від її імені.

Відтак, судом дійсно було порушено вимоги ч. 3 статті 267 ЦПК України, оскільки без заяви, самостійно було застосовано строк позовної давності.

За таких обставин, рішення у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню.

Апеляційний суд зважує на наступні обставини, вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позико-

давець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші

речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей.

У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільнюється від відповідальності за неможливость виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

12 березня 2012 року ОСОБА_2 передала у позику ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2000 доларів США, а остання зобов'язалась повернути вказані грошові кошти через рік (копія - а.с. 6, оригінал долучено на стаді апеляційного розгляду).

Вказані обставини суд встановив на підставі копії розписки, яка, за поясненням позивача, складена особисто ОСОБА_4, в якій зазначено «Я, ОСОБА_5, паспорт НОМЕР_1, АДРЕСА_1, заняла у ОСОБА_6 деньги в сумме 2 тысячи долларов США (две тысячи) сроком на один год. 12.03.2012».

Отже, ОСОБА_4 розпискою із своїм підписом підтвердила, що грошові кошти у розмірі 2000 дол. США зайняла у ОСОБА_2, тобто взяла в борг, що у відповідності до вимог ст. 1047 ЦК України є підтвердженням укладення договору позики та його умов.

В ході апеляційного розгляду справи вказана копія розписки була звірена з оригіналом, наданим позивачем на підтвердження позовних вимог, а також долучено до матеріалів цієї цивільної справи оригінал вказаної розписки.

Таким чином, вказаною розпискою підтверджено існування договору позики між сторонами у справі, а знаходження її оригіналу у позикодавця свідчить про те, що борг у розмірі 2000 доларів США йому не було повернуто позичальником.

Тому вимоги позивача про стягнення на підставі цієї розписки суми визначеного в ній боргу підлягають задоволенню у заявленому розмірі, визначеному як гривневий еквівалент 2 000 дол. США за курсом НБУ на час звернення з цим позовом 18.05.2017р., який становив 26.42 грн. за 1 дол. США: 2000 х 26,42 = 52 842 грн.

Обгрунтованими є і вимоги позивача про стягнення цієї суми з урахуванням 3 % річних у відповідності до вимог ст. 625 ЦПК України, оскільки грошове зобов»язання є простроченим, що є підставою для застосування такої відповідальності до боржника, який це прострочення допустив. Строк, за який розраховані 3 % річних становить 1455 днів та відраховується позивачем з дня, наступного за датою настання платежу - 12.03.2013р., і до дати звернення до суду з позовом 18.05.2017р. Розрахунок: 52840 х 3 : 100 : 365 х 1455 = 6 319 грн.

Беручи до уваги все вищенаведене, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу обґрунтованою, тому у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вона підлягає задоволенню із скасуванням оскаржуваного рішення та ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Ухвалюючи нове судове рішення, апеляційний суд відповідно до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат, які у зв»язку з повним задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Так, за подання позову ОСОБА_2 сплатила судовий збір в сумі 640 грн. ( а.с. 1, 14-а), за подання апеляційної скарги - 704 грн. ( а.с. 28), а всього - 1344 грн., яку слід компенсувати їй за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2017 рокуу цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 ( зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) борг за договором позики в сумі 52 840 (п»ятдесят дві тисячі вісімсот сорок) гривень, 3 % річних суми відповідальності за невиконання грошового зобов»язання у розмірі 6 319 (шість тисяч триста дев»ятнадцать) гривень, а всього 59 159 (п»ятдесят дев»ять тисяч сто п»ятдесят дев»ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1344 (одна тисяча триста сорок чотири) гривні.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2018р.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Дашковська А.В.