КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3406/18
Провадження № 2/552/1159/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2018 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

Головуючого судді-Турченко Т.В.

При секретарі Алексєєву М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

14.06.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступне. 12.02.2013 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Від спільного шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинено. Також вказувала, що дитина проживає та буде проживати з нею, відповідач після фактичного припинення шлюбних відносин матеріально їй та спільній дитині не допомагає, участі у його вихованні дитини не приймає, а тому у неї не має можливості самій утримувати неповнолітнього сина. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, керуючись ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з'явився на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів.

Під час розгляду справи клопотання від сторін не надходили.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.02.2013 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, укладено шлюб, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №27, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КЕ №102974 від 12 лютого 2013 року (а.с. 7).

Також встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Також судом встановлено, що між сторонами спільне господарство не ведеться.

Шлюбні відносини сторони припинили в травні 2017 року та до цього часу не підтримують.

За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з її позову.

Таким чином, судом встановлено про відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Приймаючи до уваги те, що позивач категорично заперечує проти примирення з відповідачем та не бажає відновлювати сімейні відносини, посилаючись на те, що між ними відношення погіршились до того рівня, що відновлення їх неможливе, суд вважає недоцільним надавати їм строк для примирення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а також інтересам їх дитини, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Відповідно до ст.ст.141, 155, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Згідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3.-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3.-.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач не надала доказів того, що відповідач отримує таку заробітну плату, що спроможний сплачувати аліменти на утримання їхньої доньки у розмірі 2 500 грн. щомісячно до досягнення повноліття.

Також, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році: прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 грн., з 1 липня 1559 грн., з 1 грудня 1626 грн.; - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн.

Враховуючи пояснення сторін, постійне збільшення прожиткового мінімуму, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 14.06.2018 року - дня звернення позивача до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн., від сплати якого звільнений позивач.

Керуючись ст. ст. 258,259,263-265 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 12 лютого 2013 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №27 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_2, жінки - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5, ч II, м. Роздільна Одеської області, ідентифікаційнийномер НОМЕР_1, місце роботи невідоме) аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.06.2018 року.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Стягнути ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5, ч II, м. Роздільна Одеської області, ідентифікаційнийномер НОМЕР_1, місце роботи невідоме) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 понесені судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5, ч II, м. Роздільна Одеської області, ідентифікаційнийномер НОМЕР_1, місце роботи невідоме) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст виготовлено 03.08.2018 року.

Головуючий Турченко Т.В.