Справа № 630/103/18
Провадження № 2/630/117/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_4, є сином ОСОБА_5, померлої 12 лютого 2003 року;

визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок літ. «А-1», з верандою літ. «а1», житловою площею 27,50 кв.м, загальною площею 62,50 кв.м, площею підсобних приміщень 15,30 кв.м, площею холодних приміщень 19,70 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: погребом літ. «ап», сараєм літ. «Б», вбиральня літ. «Г», колодязем літ. «К», огорожею 3-5, розташованими за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківська, 15, в порядку спадкування за правом представлення після смерті бабусі ОСОБА_5, померлої 12 лютого 2003 року.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківська, 15, належав на праві власності його бабусі ОСОБА_5 Після її смерті спадщину у виді вказаного житлового будинку прийняв лише він, оскільки подав до нотаріальної контори заяву. Він, як онук спадкодавця, отримав право на спадщину, бо його батько, ОСОБА_4, який одночасно є сином ОСОБА_5, помер ще 23 листопада 1999 року. Але отримати свідоцтво про право власності на спадщину він не має можливості, так як не може підтвердити факт родинних відносин між його батьком та бабусею. Саме тому він був змушений звернутися з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказував, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, але подали до суду заяви визнання позову в повному обсязі та проведення розгляду справи за його відсутності. В своїх заявах відповідачі повністю визнали позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовуються, в тому числі те, що ОСОБА_4 був сином ОСОБА_5, померлої 12 лютого 2003 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем з дотримання порядку, встановленого ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій та ухвалює рішення за наявності для того законних підстав.

Ознайомившись з заявами відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання позову, суд приходить до висновку, що такі заяви, подані ними особисто, не суперечать закону та достовірно відображають позицію відповідачів в даній справі, та їх обізнаність про обставини, які відбувались в дійсності. Від так, визнання відповідачами позову не порушує їх прав, свобод чи інтересів, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті заявлених вимог у підготовчому засіданні.

В судовому засіданні встановлене наступне.

Спірним є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківській, 15, згідно з свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 18 грудня 1972 року, виданого виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області, зареєстрованому в КП «Люботинське БТІ» за реєстр. № 6859 та архівними даними КП «Люботинське БТІ», належить на праві власності ОСОБА_5.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» на замовлення ОСОБА_1 станом на 20 жовтня 2017 року, на земельній ділянці за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківська, 15, були побудовані: житловий будинок загальною площею 62,50 кв.м, житловою площею 27,50 кв.м, підсобною площею 15,30 кв.м., холодною площею 19,70 кв.м. з верандами літ. «а», літ. «а-1», погребом літ. «ап», сарай літ. «Б», убиральня літ. «Г», колодязь літ. «К», огорожа 3,4,5.

12 лютого 2003 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №368640, виданого відділом РАГС Люботинського міського управління юстиції Харківської області 13 лютого 2003 року, актовий запис про смерть №88. Після її смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківська, 15.

За повідомленням Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №391/01-16 від 22 березня 2018 року після смерті ОСОБА_5, померлої 12 лютого 2003 року, до нотаріальної контори в шестимісячний строк звернувся її онук ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини по справу представлення, так як його батько та син спадкодавця ОСОБА_4 помер 23 листопада 1999 року. Інших заяв щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 в нотаріальній конторі зареєстровано не було.

Враховуючи, що ОСОБА_5 померла 12 лютого 2003 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та вчинив зазначені дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦПК України (в редакції 1963 року) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Так батько позивача ОСОБА_4 помер 23 листопад 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №192816, виданого Люботинським міським відділом РАГС Харківської області 23 листопада 1999 року.

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та його батьком ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-АГ №526805, виданого Люботинським міським бюро ЗАГС 20 вересня 1968 року, а факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_4 підтверджується копією обліково-послужної картки №3640743, виданої на імя ОСОБА_4, та в якій зазначено, що його матірю є ОСОБА_5. А також факт того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є сином та матірю по відношенню один до одного, своїми заявами підтвердили відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_2. В.В., тому у суду не виникає сумнівів з приводу того, що ОСОБА_4 дійсно є сином спадкодавця ОСОБА_5.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який прийняв після смерті своєї бабусі ОСОБА_5 спадщину у виді житлового будинку з господарським будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківська, 15, а тому задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за правом представлення після смерті бабусі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 12, 13, 77, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити юридично значимий факт, що ОСОБА_4, який помер 23 листопада 1999 року є сином ОСОБА_5, яка померла 12 лютого 2003 року.

Визнати за ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків №, право власності на житловий будинок загальною площею 62,50 кв.м, житловою площею 27,50 кв.м, підсобною площею 15,30 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Харківська, 15, в порядку спадкування за правом представлення після смерті бабусі ОСОБА_5, померлої 12 лютого 2003 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2018 року.

Суддя О. О. Малихін