Справа № 266/3469/18
Провадженя№ 2/266/840/18
06 грудня 2018 року м. Маріуполь Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Воропаєвої О.Є., розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Південно-Східна кредитна компанія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення,-
Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 25.07.2018 р. відмовлено у відкритті провадження у справі у зв'язку зі смертю відповідача ОСОБА_2, ухвала не оскаржувалася та набрала законної сили.
Ухвалу суду від 25.07.2018р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.51).
У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, але ним у позовній заяві зазначено про розгляд справи у його відсутності, задоволення позову, крім того представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином замовною кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.
Відповідно до актового запису про смерть №555 від 16.07.2014 р. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с. 47)
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру відомостей, щодо реєстрації спадкової справи після смерті ОСОБА_2 відсутня ( а.с. 61-62).
Відповідно до п. 3, 4 розділу 3 Іпотечного договору від 18.07.2011 року, у разі невиконання боржником взятих на себе зобов'язань, іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки іпотеко держатель має право застосувати на свій розсуд: застосувати механізм позасудового врегулювання стягнення предмета іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки за суму, яку сторони встановили в договорі, або передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.
Крім того, згідно п.5 розділу 3 Іпотечного договору іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є відповідне застереження цьому договорі, яке прирівнюється до задоволення вимог іпотеко держателя та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
П. 6 розділу 3 Іпотечного договору в випадку позасудового врегулювання Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю (цям) письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимоги р про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30 ( тридцяти) денний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки згідно порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».
Тобто сторони, підписавши договір іпотеки, обумовили всі їх умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору.
25 червня 2015 року Позивач надіслав на адресу позичальника та іпотекодавця претензію-вимогу, датовану 24 червня 2015 року, в якій зазначалось про невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та вимагалось протягом 30-денного строку усунути порушення умов кредитного договору - погасити заборгованість, а у разі не надання відомостей про погашення боргу для задоволення вимог буде розпочато звернення стягнення на Предмет іпотеки згідно порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ( а.с. 27).
Проте зазначена претензія не отримана ОСОБА_1 оскільки у повідомленні про вручення поштового відправлення не міститься відомостей про отримання ( а.с. 30)
З відповіді на заяву про реєстрацію права власності від 13.11.2018 р. №448/01-16 вбачається, що державним реєстратором - приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г. відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, складену з двох кімнат, жилою площею 27,7 кв.м. загальною площею 44,2 кв.м. за суб'єктом: кредитна спілка «Південно - східна кредитна компанія», податковий номер 26020164 у зв'язку із неможливістю встановлення факту отримання вимоги боржниками ( а.с. 87).
Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 33 цього Закону передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Таким чином, законом чітко визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання.
Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:
передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;
право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Отже, сторони в договорі чи у відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.
При цьому стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.
Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього, за загальним правилом, необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.
При цьому позивач не позбавлений відповідно до статей 38, 39 ЦК України можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в інший спосіб, ніж визнання права власності на нього.
Аналогічний правовий висновок наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-38цс18 від 23.05.2018 р. №916/5073/15.
Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.
Застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.
З урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем.
З огляду на викладене, у задоволенні позовної заяви слід відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у зв'язку із відмовою у позові не стягується.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, Закону України "Про іпотеку", суд -
В задоволені позову Кредитної спілки «Південно-Східна кредитна компанія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього за іпотекодержателем - відмовити повністю.
Копію судового рішення направити сторонам.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду, яка подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 10.12.2018 р.
Суддя: Шишилін О. Г.