Справа №472/152/18 02.08.2018
Провадження №22-ц/784/1314/18
Єдиний унікальний номер судової справи № 472/152/18
Провадження № 22-ц/784/1314/18
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Постанова

Іменем України

02 серпня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Яценко Л.В.,

за участі:

- відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» або Банк) на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Чаричанським П.О., в приміщені цього суду, дата складення повного тексту рішення відсутня, у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила

У лютому 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовував наступним.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 23 липня 2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, в зв'язку з чим станом на 31 грудня 2017 року в нього утворилася заборгованість в сумі 43 995 грн. 48 коп., яка складається з: 4 034 грн. 09 коп. - заборгованість за кредитом; 37 390 грн. 18 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2 071 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на свою користь заборгованість у розмір 43 995 грн. 48 коп. за кредитним договором № б/н від 23 липня 2013 року та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2018 року в задоволенні позову Банку відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що погашень позики відповідач не здійснював після 17 грудня 2014 року, тому звернувшись до суду з позовом 13 лютого 2018 року позивач пропустив позовну давність.

-2-

Не погодившись з зазначеним рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 червня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» у розмірі 5 000 грн. з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки. За користування кредитними коштами встановлені проценти у розмірі 30% річних. За порушення строків повернення кредитних коштів за Умовами кредитування визначена оплата штрафних санкцій.

Вказаний договір складається із заяви позичальника (клієнта), Тарифів надання кредиту, Умов і правил надання банком послуг та Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.

Особливості договору приєднання є те, що позивач приймає й погоджується із запропонованими кредитом умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Пунктом 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Крім того, вищезазначеними Умовами та Правилами передбачено, зокрема: нарахування банком за користування кредитом та овердрафтом процентів в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік (п. 2.1.1.12.6); при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісії (п.2.1.1.7.6).

Відповідач висловив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає договір

-3-

про надання банківських послуг, що укладено між ним та банком, це підтверджено його підписом у цій заяві.

Пунктом 2.1.1.12.5 Умов визначено, що погашення за кредитом за платіжними картками без встановленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Доказів того, що вимоги Банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач не надав.

Оскільки ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, у відповідача утворилася заборгованість, яка за розрахунком Банка, станом на 31 грудня 2017 року становить 43 995 грн. 48 коп. та складається з 4 034 грн. 09 коп. - заборгованості за кредитом; 37 390 грн. 18 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2 071 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова).

Також судом встановлено, що згідно з цим розрахунком відповідачем ОСОБА_2 було здійснено останній раз операцію з отримання готівки за кредитною карткою 25 серпня 2013 року та останнє поповнення карткового рахунку 17 грудня 2014 року, після цього ним жодних операцій не здійснювалось.

З витягу програмного комплексу банку доданого до апеляційної скарги слідує, що ОСОБА_2 видавалась кредитна картка з терміном дії до кінця квітня 2017 року (а.с.105).

З урахуванням умов пункту 2.1.1.12.5 вказаних Умов, строк погашення кредиту в повному обсязі визначається одноразовим платежем - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH), тобто 30 квітня 2017 року.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до реєстру № 8867987 та поштового відправлення № 750889 (а.с.104) звернулося до суду із вказаним позовом про захист свого порушеного права 15 лютого 2018 року.

Відповідачем ОСОБА_2 заявлено в судовому засіданні про застосування позовної давності (а. с. 56 - 58).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту

-4-

порушення строку його погашення (постанова Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15).

Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником шляхом внесення коштів готівкою чи безготівково: з погашення процентів щомісячно за попередній місяць, з погашення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня, вказаного на платіжній картці, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником свого зобов'язання.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що строк дії картки закінчився 30 квітня 2017 року, а позов заявлений 15 лютого 2018 року, то строк позовної давності стосовно вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту не сплив.

В той же час проценти за користування кредитом підлягають стягненню за три роки до звернення з позовом до суду, тобто за період з 15 лютого 2015 року по 31 грудня 2017 року (дата заборгованості заявлена в позові) .

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованим нарахування підвищених процентів за кредитним договором.

Як було встановлено судом, сторони при укладенні договору домовились, що позичальник зобов'язаний сплачувати позивачеві 30% річних за користування кредитними коштами.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що в подальшому ним було змінено проценту ставку: з 01 вересня 2014 року - 34,8% річних (або 2,9% на місяць), з 01 квітня 2015 року - 43,2% річних (або 3,6% на місяць).

Отже, наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає умовам договору щодо процентної ставки, наявній у відповідача заборгованості за кредитом та порядку нарахування процентів.

Так, нові ставки процентів за користування кредитом можуть застосуватися лише до нової кредитної заборгованості, тоді як в останнє кредитні кошти були використані відповідачем (25 серпня 2013 року), коли діяла відсоткова ставка в розмірі 30% річних. За такого відсутні підстави для застосування до розрахунку заборгованості за процентами інших відсоткових ставок.

До того ж, не можна прийняти до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості з урахуванням нових відсоткових ставок, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідачу були відомі та погоджувались ним будь-які інші умови кредитування, в тому числі щодо збільшення процентної ставки порівняно із домовленістю сторін під час укладення договору.

Крім того, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції закону, яка діяла на час укладання сторонами договору).

Умови договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемними (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України в редакції закону, яка діяла на час укладання сторонами договору).

Таким чином, і зміни умов щодо збільшення розміру процентів після укладання договору сторонами є нікчемними.

За такого будь-які непогоджені з відповідачем зміни розміру процентної ставки є нікчемними з огляду на наведені норми закону.

-5-

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що збільшення позивачем в односторонньому порядку розміру відсоткової ставки не відповідає вимогам закону та що розрахунок заборгованості за процентами слід робити з 30% ставки.

Отже, як встановлено сторонами укладеного договору була погоджена базова відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 30% річних та строк дії кредитного ліміту, що відповідав строку дії картки.

Згідно ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Колегія суддів вважає, що всупереч вимогам ст.ст. 12,81-83 ЦПК України позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження того, що поза межами строку дії кредитного договору (після 30 квітня 2017 року) він мав право на нарахування відсотків передбачених умовами укладеного договору, оскільки такі умови сторонами кредитного договору погоджені не були, а тому відповідно до положень ст. 1048 ЦК України, розмір процентів за період з 15 лютого 2015 року по 30 квітня 2017 року необхідно визначати відповідно до умов договору, а з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2017 року - не відповідно до умов укладеного кредитного договору, а на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відтак, загальний розмір процентів, виходячи з умов укладеного кредитного договору та положень ст. 1048 ЦК України за період з 15 лютого 2015 року по 30 квітня 2017 року становить 2 716 грн. 22 коп. (4034,09 х 30% /360 = 3,37 грн. відсотків за 1 день; 806 днів х 3,37 грн. = 2 716 грн. 22 коп.), за період з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2017 року 304 грн. 60 коп. (з 01 травня 2017 року до 25 травня 2017 року 13% х 4034,09 / 365 х 25 днів = 35,92 грн.; + з 26 травня 2017 року до 26 жовтня 2017 року 12,5% х 4034,09 / 365 х 123 дні = 169,93 грн.; + з 27 жовтня 2017 року до 14 грудня 2017 року 13,5% х 4034,09 / 365 х 49 днів = 73,11 грн.; + з 15 грудня 2017 по 31 грудня 2018 року 14,5% х 4034,09 / 365 х 16 днів = 25,64 грн.), а всього за період з 15 лютого 2015 року по 31 грудня 2017 року - 3 020 грн. 82 коп.

Оскільки встановлено, що відповідач має заборгованість за договором про надання банківських послуг, то відповідно до приписів ст. 549 ЦК України вимоги Банку про стягнення штрафу з відповідача є обґрунтованими.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

-6-

Згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісії (а.с.30).

Позовні вимоги щодо стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню, оскільки, виходячи з правового визначення штрафу згідно до ст. 549 ЦК України, є незрозумілим, який позов та 5% від якої суми зазначає Банк в довідці про умови кредитування, визначаючи процентну складову штрафу.

Отже, колегія суддів вважає, що інформація щодо процентної складової штрафу за умовами договору є неповною, не конкретною, а тому така складова штрафу є не визначеною, у звязку з чим не підлягає задоволенню.

За таких обставин, на підставі пунктів 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків, викладених у рішенні обставинам справи, з ухваленням нового рішення часткове задоволення позову на підставі ст. 526, 530, 549, 610, 624, 1050 ЦК України та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 7 554 грн. 91 коп., з якої: 4034 грн. 09 коп. заборгованості за кредитом; 3 020 грн. 82 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом та 500 грн. штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пропорційно до частини задоволених позовних вимог на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції 302 грн. 54 коп. (17,17% х 1762 грн.) та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 453 грн. 80 коп. (17,17% х 2643 грн.), а всього у сумі 756 грн. 34 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрованого та, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 23 липня 2013 року станом на 31 грудня 2017 року в сумі 7 554 (сім тисяч пятсот пятдесят чотири) грн. 91 (девяносто одна) коп., з якої: 4034 грн. 09 коп. заборгованості за кредитом; 3 020 грн. 82 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом та 500 грн. штрафу за несвоєчасне виконання грошового зобовязання.

-7-

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 756 грн. 34 коп. судових витрат в обох судових інстанціях.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

ОСОБА_3

Повний текст постанови складено 03 серпня 2018 року.