Справа № 355/218/18
Провадження № 2/355/239/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лисюка О.Д.

за участі секретаря судового засідання Старенької С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» (далі - ОСОБА_2) звернувся до суду з вищевказаним позовом та посилаючись на вимоги ст.509, 525-527, 530, ч. І ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 93181,63 грн. та суму судових витрат у розмірі 1762.00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору за № б/н від 18.01.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала і станом на 25.12.2017 року має заборгованість у розмірі 12280,98 грн., яка складається з наступного:

- 56513,68 грн. заборгованість за кредитом;

- 16461,31грн. нараховані відсотки;

- 15293,23 грн. нарахована пеня;

- 500.00 штраф ( фіксована частина)

- 4413,41 грн. штраф ( процентна складова)

На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ ОСОБА_2 «ПриватБанк».

Просять суд стягнути з відповідача на користь ПАТ ОСОБА_2 «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 93181,63 грн. за кредитним договором № б/н від 18.01.2013 року та понесені позивачем судові витрати в сумі 1762.00 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до суду не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Від представника позивача ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, а відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим в судове засідання не зявився, поважності причин своєї неявки не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в ній даних чи доказів ( постановити заочне рішення ).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилося.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних міркувань.

За загальним правилом ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.01.2013 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ « Приватбанк» з анкетою-заявою, на підставі якої йому банком був встановлений кредитний ліміт та надано кредитні кошти в розмірі 5000 грн. Як вбачається із змісту даної заяви-анкети, відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом із « Умовами та правилами надання банківських послуг» та « Тарифами банку» які викладені на банківському сайті складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Таким чином між позивачем ОСОБА_3 та ПАТ КБ « Приватбанк » 18.01.2013 року було укладено кредитний договір на отримання грошових коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.01.2013 року ( інші докази відсутні ) укладеного між ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_3 ( а.с. 8 10 ), банк надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник отримав кредитні кошти, користувався ними і вказана обставина ним не заперечувалася.

Натомість звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач у відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафу. Посилання банку на те, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету судом не приймаються до уваги, так як матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Позивач не надав суду докази, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Окрім того в матеріалах справи відсутня дата їх складання, ідентифікуючі ознаки на предмет їх невідємності від заяви саме відповідачки, а тому вони не можуть вважатися, як це стверджує позивач, належними і допустимими доказами на підтвердження того, що відповідачу на ознайомлення було надано саме ці умови та правила надання кредиту і витяг з Тарифів.

Таким чином суд вважає, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу, які були визначені Умовами та Правилами надання банківських послуг, а тому стягненню з відповідача не підлягають.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом суд виходить з наступного.

Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, законом встановлено, що обов'язковою умовою кредитного договору є сплата процентів.

Частиною 1 ст. 1056 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього ж Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

В ході судового розгляду справи встановлено, що розмір процентної ставки, її збільшення/зменшення та сплата процентів за користування кредитом, умовами кредитного договору укладеного 18.01.2013 року між банком та ОСОБА_3 не врегульовані, то на думку суду позивач має право на отримання процентів у розмірі, що визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Заборгованість відповідача по тілу кредиту станом на 21.01.2018 року становила 56513,68 грн. З цього часу відповідач не повертав кредит і не сплачувала проценти.

Розрахунок процентів здійснюється за наступною формулою:

[%] = [Сума боргу] х [Ставка НБУ (%)] /100% / 365 днів х [Кількість днів]

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргу (грн.)Облікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Відсотки(грн.)
21.01.201826.01.,6814,514,5112,25
26.01.201815.02.3,681616470,69

Таким чином, загальний розмір процентів за користування кредитними коштами складає 582,93 грн.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що банк сплатив судовий збір 01.02.2018 року у розмірі 1762 грн. за подачу позову до суду першої інстанції, що підтверджується платіжним дорученням PROM1BDJ63 ( а.с.1)

Позовні вимоги задоволені на 13 відсотків заявлених вимог.

56513,68 грн. (тіло кредиту) + 582,93 грн. проценти = 57096,61 грн.

57096,61 грн. : (93181,63 грн.:100 ) = 61 відсоток.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь банку судовий збір в розмірі 1074 грн. 82 коп. ( 1762 грн. : 100 х 61% = 1074,82 грн.)

Сукупність приведених та оцінених в судовому засіданні доказів суд вважає, що до стягнення із відповідача ОСОБА_3 на користь банку підлягає стягненню 57096,61 грн. заборгованість по тілу кредиту та 1074,82 грн. судового збору , а всього 58171,43 грн.

Встановлені судом обставини підтверджуються :

-розрахунком заборгованостіза кредитним договором ( а.с.8-10);

-копією заяви позичальника ( а.с.11);

-витягом з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою ( а.с.13-27)

-копією паспорта відповідача ( а.с.28)

-іншими матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 95, 135, 259, 263-265,п.5 ст.279 ЦПК України, ст.ст. 536,625, 526, 527, 530, ч.1 ст.598,599,610, ч.2 ст.615,629,050,1054 ЦК України, суд

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» 49094, м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, буд.50 рах. № 3111, МФО 305299 заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.01.2013 року в сумі 58171 ( пятдесят вісім тисяч сто сімдесят одна грн.43 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_5