Справа № 629/1995/18
Номер провадження 2/629/973/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв'язку з чим підписала Заяву № б/н від 20.08.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість зі сплати кредитних зобов'язань у розмірі 116998 гривень 29 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 2897 гривень 84 копійки; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 114100 гривень 45 копійок. Відповідачу направлялася претензія, щодо вимог погашення суми заборгованості за кредитом, яка залишилася без уваги. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі заборгованість за кредитом у розмірі 116998 гривень 29 копійок, а також судові витрати у розмірі 1762 гривні.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але при подачі позовної заяви до суду просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Крім цього в своїй позовній заяві зазначив, що в разі неявки відповідача по справі не заперечує проти постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності, в задоволенні позовних вимог просила відмовити з урахуванням її відзиву на позовну заяву. У відзиві зазначила, що дійсно 20.08.2012 року вона заповнила заяву на отримання кредиту і їй було видано кредитну картку. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Нею останній раз було сплачено сума в розмірі 560 гривень - 04 березня 2013 року, а в подальшому вона втратила роботу, народила дитину, тому не мала можливості сплачувати кредит. Вважає, що строк позовної давності повинен розраховуватися саме з 04.03.2013 року. Позивач звернувся з позовом до суду 18 квітня 2018 року, тому строк для пред'явлення позову до суду сплинув 04.03.2016 року, в зв'язку з чим просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

09 липня 2018 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що відповідачу видавалася картки, строк дії якої зазначено 05.2016 року, тобто позивачем не пропущений строк позовної давності, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести слухання справи за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.08.2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов вищевказаного договору Кредитор надав Позичальнику кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку з кредитним лімітом у розмірі 3200 гривень, з процентною ставкою, розмір якої становить 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно із зареєстрованою 14 червня 2018 року новою редакцією Статуту банку, повне офіційне найменування банку на даний час є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» становить між нею і банком договір про надання банківських послуг.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України.

За змістом вказаної статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно пункту 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом 28.02.2018 року складає 116998 гривень 29 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 2897 гривень 84 копійки; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 114100 гривень 45 копійок.

Як вбачається з розрахунку заборгованості останній платіж по сплаті кредиту здійснено відповідачем 04.03.2013 року у розмірі 560 гривень.

Згідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до умов кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Згідно п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових та інших зобов'язань по цьому договору.

Стаття ст. 611 ЦК України передбачає правові наслідки у разі порушення зобов'язань, встановлені договором або законом, а ст. 625 ЦК України - відповідальність за порушення грошового зобов'язання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові ВСУ від 06 листопада 2013 року в справі №6-116 цс13 відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Згідно правової позиції, викладеної в Постанові ВСУ від 03 червня 2015 року в справі №6-31цс15 у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Оскільки відповідач повністю припинила сплачувати вказані платежі та визначені відсотки за користування сумою кредиту з 04.03.2013 року, саме з цього часу у позивача виникло право на подання позову. Тому саме з цього часу починається перебіг позовної давності. Оскільки до моменту подання позову, а саме до 18.04.2018 року, минуло більше ніж три роки, необхідно зробити висновок про те, що позивачем пропущений строк позовної давності по вказаним вимогам.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Оскільки строк позовної давності сплив по вимогам по стягненню кредиту, то з цього моменту позивач втратив право на нарахування відсотків, а також на стягнення цієї заборгованості з відповідача.

Позивачу про невнесення відповідачем чергового платежу було відомо кожного наступного місяця, позивачем не надано доказів на підтвердження факту визнання відповідачем заборгованості перед банком по сплаті кредиту та дачу ними згоди на його погашення за межами позовної давності.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Таким чином, враховуючи викладене вище та те, що відповідач ОСОБА_1 просила застосувати строк позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,142,200,206,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 257-258, 261, 267, 625, 629 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, .

Відповідач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка сел. Панютине, Лозівського району, Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Суддя Н.А. Смірнова