Справа №548/1606/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Іващенка Ю. А.,

при секретарі Карпенко Т.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду кримінальної справи, що перебуває в провадженні Апеляційного суду Полтавської області відносно ОСОБА_5, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Клопотання мотивоване тим, що Постановою Верховного суду від 20.03.2018 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29.05.2017 року щодо ОСОБА_5 і таким чином вирок Хорольського районного суду від 11.11.2016 року є таким, що не набрав законної сили. Позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди грунтуються на тому, що моральна шкода їй спричинена вчиненням відповідачем злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушенням правил дорожнього руху, як, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило їй тяжкі тілесні ушкодження.

Позивач, представники позивача заперечували щодо задоволення клопотання, мотивуючи тим, що рішення суду у кримінальній справі не перешкоджає суду встановити дійсні обставини по справі та прийняти законне і обгрунтоване рішення, оскільки у даній справі заявлено лише вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка спричинена джерелом підвищеної небезпеки, у звязку з чим цивільно правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки наступає незалежно від його вини.

Зясувавши обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що позивачем заявлено позовні вимоги до відповідача про відшкодування моральної шкоди на суму 300 000 грн. Позовні вимоги грунтуються на тому, що відповідач, який керував транспортним засобом, вчинив на неї наїзд, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження та вчинив злочин.

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернулася до суду із даним позовом до винесення вироку Хорольського районного суду від 11.11.2016 року, яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, як особою, що керував транспортним засобом, порушивши правила безпеки дорожнього руху , що спричинило потерпілій ОСОБА_1 тяжкі тілесні ушкодження.

Також як вбачається зі змісту вироку суду від 11.11.2016 року в ході розгляду кримінальної справи потерпілою ОСОБА_1 заявлявся цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 120 000 грн., щодо якого потерпіла написала заяву про залишення його без розгляду.

Постановою Верховного суду від 20.03.2018 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29.05.2017 року щодо ОСОБА_5, якою вирок суду першої інстанції залишено без змін, і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Таким чином вирок Хорольського районного суду від 11.11.2016 року відносно ОСОБА_5 на даний час є таким, що не набрав законної сили в повному обсязі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Крім цього, у матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 від 10.06.2015 року, згідно якої вона отримала від ОСОБА_5 70 000 грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП, що мало місце 14.01.2015 року.

Здійснення даного відшкодування в рахунок заподіяння якого саме виду шкоди підлягає встановленню в ході розгляду даної справи.

Таким чином, згідно вимог чинного законодавства вбачається, що у випадку спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки, особа відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Разом із тим дані обставини, у випадку їх наявності, також повинні встановлюватися в ході розгляду кримінальної справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Враховуючи вищевикладені мотиви, зясувавши обставини справи, суд вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі до вирішення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, що перебуває в провадженні Апеляційного суду Полтавської області.

При цьому, обгрунтовуючи обєктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, суд вважає за необхідне зазначити, що в ході розгляду даної кримінальної справи також підлягають обовязковому встановленню обставини вчиненого ДТП, в тому числі і ті, які можуть слугувати підставами для звільнення особи від відповідальності за спричинення моральної шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Предметом розгляду кримінальної справи був також цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та вирок суду, яким він вирішувався, не набрав законної сили, а розписка від 10.06.2015 року не містить вказівки на те, відшкодування якого саме виду шкоди здійснювалося згідно неї.

Крім цього, без вироку суду відносно ОСОБА_5, який згідно ст. 62 Конституції України на даний час вважається таким, що є невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який набере законної сили та яким буде встановлено наявність чи відсутність його вини у вчиненому злочині, конкретні обставини вчиненого ДТП, порушення ПДР України, допущені учасниками ДТП в умовах ДТП, які як перебували у причинному звязку з ДТП, так і не перебували із нею, тощо суд відповідно до ст. 23 ЦК України позбавлений можливості визначитися із конкретним розміром відшкодування моральної шкоди, у випадку, якщо дійде до переконання що моральна шкода дійсно була спричинена позивачу та особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не довела, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При цьому, станом на час вирішення питання про зупинення провадження, учасники справи не заявляли до суду клопотання щодо призначення експертизи з метою встановлення конкретного розміру відшкодування моральної шкоди.

Тобто у даному випадку суд позбавлений можливості ухвалити в повній мірі обгрунтоване рішення у цивільній справі.

Керуючись ст. ст. 251, 260 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зупинити до вирішення кримінальної справи № 548/1152/15-к про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, що розглядається в порядку кримінального судочинства Апеляційним судом Полтавської області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_6