Справа № 569/4994/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Марченко А.А.,

з участю прокурора Костюка О.В.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання вироку Рівненського міського суду від 25 червня 2013 року по кримінальній справі № 1-550/11 в частині цивільного позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання вироку Рівненського міського суду від 25 червня 2013 року по кримінальній справі № 1-550/11 в частині цивільного позову шляхом зміни способу, визначеного п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування матеріальної шкоди, на визначений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права. Просить суд визнати за ним право власності на будівельні матеріали згідно з переліком, визначеним висновком судової будівельно-технічної експертизи № 0825 від 25 листопада 2010 року. В обґрунтування своєї заяви вказав, що реконструйовану будівлю, що знаходиться в м. Рівне по вул. І.Сірка, 11в було закладено відповідачем ОСОБА_2 під заставу для отримання коштів в ПАТ «Банк Форум», який на даний час відповідно до зведеного виконавчого провадження намагається через відкриті торги реалізувати заставлене майно та, користуючись порядком розподілу коштів з реалізації майна, отримати всю суму. А тому, враховуючи, що за тривалий час стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди на його користь не проведено, а нерухоме майно, яке перебуває під заставою банку виготовлене з належних йому будівельних матеріалів, просив суд його заяву задоволити.

Прокурор Костюк О.В. в судовому засіданні вирішення заяви про зміну способу виконання вироку Рівненського міського суду від 25 червня 2013 року по кримінальній справі № 1-550/11 в частині цивільного позову покладає на розсуд суду.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд вважає можливим розгляд заяви провести у її відсутності.

Заслухавши думку прокурора, заявника, дослідивши матеріали заяви та кримінальної справи № 1-550/11, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Рівненського міського суду перебувала кримінальна справа № 1-550/11 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину ч. 4 ст. 190 КК України.

Вироком Рівненського міського суду від 25 червня 2013 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 892 723 гривні та 50000 гривень моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 грудня 2013 року та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 жовтня 2014 року вирок Рівненського міського суду від 25 червня 2013 року залишено без змін.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обовязків чи законних інтересів.

Пунктом 14 частини 1 статті 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

У відповідності до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Оскільки, чинний КПК України не містить норм, які регулюють питання про зміну способу виконання вироку, тому суд застосовує положення Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Як вбачається з листа Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області № 3642 від 30 березня 2018 року, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження ВП № 45647777 з виконання виконавчого листа № 1-550/11 від 09.01.2014 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану майнову шкоду в розмірі 892 723 грн., що входить до складу ЗВП № 48187844. В межах виконавчого провадження № 45647777 стягувачу ОСОБА_1 кошти на погашення заборгованості за виконавчим документом № 1-550/11 стягнуто не було.

З викладеного вбачається, що в разі проведення відкритих торгів та відчуження оспорюваного нерухомого майна будуть відчужені належні ОСОБА_1 на праві власності будівельні матеріали, витрачені на реконструкцію нерухомого майна за адресою м. Рівне, вул. Сірка, 11в, вартість яких визначена висновком судової будівельно-технічної експертизи № 0825 від 25 листопада 2010 року та встановлена вироком суду.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У відповідності до ч. 1 ст. 177 ЦК України, обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Таким чином, будівельні матеріали та роботи, які проведено при реконструкції обєкту нерухомості є обєктами цивільних прав, а тому, не зважаючи на те, що забудова житлового будинку є самочинною або незавершеною, це не виключає визнання за ОСОБА_1 права власності на будівельні матеріали та результати будівельних робіт.

Отже, враховуючи вищенаведене та принцип обовязковості виконання рішень судів, беручи до уваги, що зміна способу виконання рішення суду не створить порушення прав учасників кримінальної справи або держави, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 128, 537, 539 КПК України, ст.ст. 177, 328, 331 ЦК України, ст. 435 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання вироку Рівненського міського суду від 25 червня 2013 року по кримінальній справі № 1-550/11 в частині цивільного позову задоволити.

Змінити спосіб виконання вироку суду по кримінальній справі № 1-550/11 в частині стягнення з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди за цивільним позовом в сумі 892 723 (вісімсот девяносто дві тисячі сімсот двадцять три) гривні, визначений п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування матеріальної шкоди, на визначений п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали згідно з переліком, визначеним висновком судової будівельно-технічної експертизи № 0825 від 25 листопада 2010 року, наявним у матеріалах кримінальної справи № 1-550/11 по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 190 КК України.

На ухвалу суду до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області може бути подано апеляційну скаргу на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Рогозін