11 квітня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
при секретарі Полегеньком В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі у вихованні дитини, просив визначити наступний спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:
- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 не менш 4 разів на місяць за попередньою згодою;
- побачення у день народження сина за попередньою згодою;
- під час виїзду ОСОБА_2 за кордон, залишати ОСОБА_3 з позивачем ОСОБА_1.
В обґрунтування позовних вимог позивач відзначив, що 02 червня 2013 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. 11 листопада 2013 року у них народився син ОСОБА_3. У подальшому, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин, у позивача з відповідачкою почались непорозуміння щодо участі позивача у вихованні сина, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду.
У судове засідання позивач та його представник ОСОБА_4 не зявилися, від представника позивача надійшла заява в якій вона позов підтримала та просила його задовольнити з викладених у позові підстав, просив розглянути справу без її участі в звязку тим, що вона занята в іншому процесі.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, за адресою реєстрації не проживає, причини не явки суду не повідомила.
Представник Служба у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України та розумних строків розгляду справи, з урахуванням інтересів дитини, за згодою позивача, ухвалив слухати справу в заочному порядку.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, зокрема висновок органу опіки та піклування, наданий Приморської районною адміністрацією Одеської міської ради, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що 02 червня 2013 року між сторонами був зареєстрований шлюб (свідоцтво про шлюб, актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів № 619 від 02.06.2013 року).
Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЖД №521724.
Спільне життя сторін не склалося, тому вони припинили шлюбно-сімейні відносини й мешкають окремо, а їхня син ОСОБА_3 залишилась проживати з відповідачкою
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин, у позивача з відповідачкою почались непорозуміння щодо участі позивача у вихованні сина, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду.
Відповідно до частини 3 статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятковими випадками коли це суперечить інтересам дитини.
Добровільно сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку зустрічі батька з малолітньою донькою. Позивач вказує, що з часу окремого проживання неодноразово звертався до відповідачки з проханням встановлення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, проте відповідачка у зустрічах з дитиною відмовляла.
Відповідност.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
До суду було надано висновок Приморської районною адміністрацією Одеської міської ради № 01-11/2258/3 від 22.12.2017 року про визначення способів участі громадянина ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3, 11.11.2013 року, з якого вбачається, що засідання ради опіки та піклування Приморської районною адміністрацією Одеської міської ради 14.12.2017 року було за участю представника батька та матері малолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6. Мати дитини ОСОБА_2 не заперечує проти зустрічей батька ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_3.
Згідно висновку опіки та піклування від 22.12.2017 року, ними було запропоновано такий порядок спілкування батька з малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2: встановити систематичних зустрічей батька з сином щосуботи та щонеелі з 10.00 до 22.00 години, а також дні народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 зазначеної Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У статті 9 Конвенції зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст.7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.
За ч.2ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
При цьому, відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України).
При вирішенні вказаних вимог, суд враховує бажання батька бачити свого сина якомога більше, приймати безпосередню та активну участь у його вихованні, спілкуватися із ним. Суд враховує також, що дитина має природну потребу спілкуватися з батьком. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на неї негативний напрямок, тому для формування моделі поведінки хлопця необхідне спілкування з батьком.
Також суд, враховуючи наявність спору між сторонами щодо часів зустрічей з дитиною, та висновок Приморської районною адміністрацією Одеської міської ради № 01-11/2258/3 від 22.12.2017 року, вважає можливим розглянути справу по суті.
За таких обставин, враховуючи встановлені у справі обставини, положення ст. ст.141,150,157,159 СК України, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, враховуючи, що після розлучення батьки дитини проживають окремо, суд вважає позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, проте вважає за можливе задовольнити.
Керуючись ст. 3, 6, 19, 104, 105, 110, 112, 113, 141, 150, 157, 159, 160, 161 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 76 - 81, 82, 83, 90, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - задовольнити.
Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з його сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, шляхом встановлення наступного способу участі у вихованні та спілкуванні з сином:
- систематичні зустрічей з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, щосуботи та щонеділі з 10.00 до 20.00 години, а також дня народження та святкові дні за попередньою домовленістю батьків.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 11.04.2018 року.
Суддя А.В.Науменко