ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1036/18 Номер провадження 22-ц/814/695/18Головуючий у 1-й інстанції Куцин В.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: Савинцівська сільська рада Миргородського району

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, ухвалене 25 вересня 2018 року в приміщенні суду у м. Миргород у складі судді Куцин В.М., повний текст якого складено 04 жовтня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Савинцівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати за нею право в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 на земельну частку (пай) площею 2,72 умовних кадастрових гектари на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, право на яку мав ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право колективної власності на землю НОМЕР_1 від 12 березня 1997 року.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що її батько ОСОБА_5 04 березня 1997 року був включений до списку громадян бувших членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) колгоспу «Більшовик», реорганізованого в КСП «Колос». За життя він земельний сертифікат не отримав. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла її мати ОСОБА_4 (дружина спадкодавця). Вказувала, що мати за життя також не отримала земельного сертифікату та не оформила державного акту на спірну земельну частку (пай).

Зазначала, що 10 серпня 2017 року приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу ОСОБА_6 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, що підтверджують право власності на земельну частку (пай) спадкодавця ОСОБА_5

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Рішення суду вмотивоване тим, що позивачем не надані суду належні та допустимі докази, які б безспірно свідчили про те, що на час смерті її батько мав право на отримання земельної частки (паю).

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою того факту, що смерть особи на час юридичного оформлення права на земельну частку (пай), не може вважатися фактом підтвердження відсутності або втрати такого права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 запис № 5, дата видачі свідоцтва 26 лютого 1996 (а.с. 73).

12 березня 1997 року на підставі рішення Савинцівської сільської ради від 04 березня 1997 року КСП "Колос" було видано Державний акт на право колективної власності на землю НОМЕР_3 (а.с.112). Відповідно до додатку №1 до державного акту серія НОМЕР_4 ОСОБА_5 був включений до списку громадян - членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) за № 292 (а.с.118, 28, 29).

Згідно розпорядження голови Миргородської райдержадміністрації № 49 від 21.02.1997 року, розмір земельної частки (паю) в КСП «Колос» становить 2,72 га в умовних кадастрових гектарах (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яку прийняла його дружина ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину (а.с. 78).

За життя ОСОБА_5 право власності на вищезазначену земельну частку (пай) не оформив.

Згідно свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 32, 33).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, після її смерті прийняла спадщину дочка ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 55).

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про недоведеність позовних вимог.

Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має правомірно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого Протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. Так, відповідно до пунктів 32-35 рішення ЄСПЛ «Stretch v. United Kingdom» від 24 червня 2003 р., майном, у значенні ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право.

Таким чином, право на земельну частку (пай) та його спадкування підлягає судовому захисту на рівні із правом власності, яке, відповідно до ст. 321 ЦК України є непорушним.

Державний акт на право колективної власності на землю НОМЕР_3, частиною якого є Додаток № 1 (список), недійсним не визнавався та сторонами не оспорювався.

ОСОБА_5 значиться у списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) за № 292. Окрім того, доказами по справі, зокрема трудовою книжкою колгоспника (а.с. 9) та державним актом на право колективної власності на землю разом з Додатком № 1 (а.с. 112-126) підтверджується членство ОСОБА_5 в колгоспі «Більшовик», реорганізованого в подальшому в КСП «Колос».

Таким чином, позивачем доведені усі необхідні обставини, що відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» надають особі право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, що діяв на момент смерті ОСОБА_5, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 мав право на земельну частку (пай), то таке право отримала його дружина ОСОБА_4, яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину (а.с. 78) прийняла спадщину після померлого чоловіка.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 55), ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері, то до неї в порядку спадкуваня перейшло право на земельну частку (пай) площею 2,72 умовних кадастрових гектари на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Савинцівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) площею 2,72 умовних кадастрових гектари на території Савинцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в порядку спадкування за законом, право на яку мав ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право колективної власності на землю НОМЕР_1 від 12 березня 1997 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак