ПОСТАНОВА

Іменем України

01 серпня 2018 року м. Кропивницький

справа № 405/1707/17

провадження № 22-ц/781/1012/18

Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дуковського О.Л., Чельник О.І.

секретар судового засідання Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Ідея банк» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2018 року за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року публічне акціонерне товариство «Ідея банк» (ПАТ «Ідея банк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та з урахуванням зміни позовних вимог (а.с.63), просило стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 910.13110 від 02.02.2012 року в сумі 19491,02 грн., звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ 211540 110 32, 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211540С5086179, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 в рахунок погашення кредитних зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором № 910.13110, шляхом продажу зазначеного автомобіля будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля тощо), вилучити у ОСОБА_3 транспортний засіб, який є предметом застави, та передати його ПАТ «Ідея банк» на період його реалізації.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 02.02.2012 року між банком та відповідачем у справі ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 910.13110, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 57 433,80 грн. на купівлю транспортного засобу ВАЗ 211540 110 32, 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211540С5086179, реєстраційний № НОМЕР_2 - транспортний засіб/предмет застави, який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування кредитними коштами за даним договором - до 02.02.2017 року.

Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вказаного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат, повязаних із купівлею авто, що підтверджується меморіальними ордерами. Додатком № 1 до Кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів.

Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п. 1 кредитного договору було надано відповідачу в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 20,99 % та інших обовязкових платежів по договору. Відповідно до умов кредитного договору банк має право ініціювати перед позичальником перегляд зміну процентної ставки з відповідним повідомленням про це позичальника рекомендованим поштовим відправленням на адресу позичальника, вказану в договорі. Якщо позичальник не погоджується з запропонованим банком переглядом (зміною) фіксованої процентної ставки по кредиту, він зобовязаний протягом встановленого в договорі строку письмово повідомити банк про свою незгоду.

Банк в повному обсязі виконав взяті на себе зобовязання. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором було укладено договір застави даного транспортного засобу. В порушення у мов договору, станом на 28.02.2017 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 19 491,02 грн., яка складається з: основного боргу 0 грн., простроченого боргу 9 646 грн.; прострочених процентів 1 187,18 грн., строкових процентів 0 грн., нарахованої комісії 0 грн., простроченої комісії 0 грн., пені за несвоєчасне виконання 4 281,29 грн., зобовязань: дебіторська заборгованість - 122,74 грн., інші штрафні санкції 4 253,81 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея банк» () заборгованість за кредитним договором № 910.13110 від 02.02.2012 року в сумі 15 114,47 грн. та судові витрати по справі в сумі 1 600 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування судового рішення в частині відмови у зверненні стягнення на предмет застави та його вилучення, з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову, в іншій частині - залишити без змін.

Зазначає, що суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Звертає увагу, що 02.02.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 910.13110 на купівлю транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 211540 110 32, 2011 року випуску, на забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за цим кредитним договором було укладено договір застави транспортного засобу від 13.03.2012 № 910.13110 автомобілем ВАЗ 211540 110 32, 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211540С5086179, реєстр, номер НОМЕР_1. Відповідна інформація про це була внесена у Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Згідно акту огляду технічного стану, комплектності автотранспортного засобу від 15.12.2016 року встановлена відсутність транспортного засобу, що перебуває в заставі Банку, за місцем реєстрації (проживання) ОСОБА_2, банку не відомо, в якому технічному стані на теперішній час перебуває заставний транспортний засіб, якими є умови зберігання, використання цього транспортного засобу.

Встановлено, що ОСОБА_3 придбав спірний автомобіль у ОСОБА_4 в 2016 році відповідно до договору купівлі-продажу 9541/2016/000348, яка в свою чергу придбала його у ОСОБА_5, останній придбав вказаний автомобіль у ОСОБА_2

Договір купівлі-продажу 9541/2016/000348 містить вказівку, що даний автомобіль не перебуває в заставі, розшуку, не обтяжений арештом, не є предметом спору в суді.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет застави суд виходив із того, що нотаріусом перевірено відсутність обтяжень рухомого майна Витягом із Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Банк вважає, що на час реалізації транспортного засобу існувало обтяження, яке припинено не було.

В свою чергу ОСОБА_3 уклав договір позики з ОСОБА_6 і в рахунок забезпечення виконання своїх зобовязань за договором укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 1355. Нотаріусом перевірено відсутність обтяжень рухомого майна Витягом із Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Проте, згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.10.2017 року № 53731076, в якому окрім інформації про приватне обтяження ПАТ «Ідея Банк» (Запис 1), була також інформація про приватне обтяження ОСОБА_6 (Запис2).

Однак, суд надав перевагу витягу про реєстрацію в Державному реєстрі від 04.05.2017 року №52169437 наданому до суду ОСОБА_3, який свідчить про внесення відомостей до Державного реєстру про приватне обтяження на користь ОСОБА_6, а не про відсутність відомостей про обтяження на користь ПАТ «Ідея Банк» вказаного автомобіля.

Позивач вважає себе чинним заставодержателем спірного автомобіля, а ОСОБА_3 - особою, для якої застава зберегігає чинність, тому ПАТ «Ідея Банк» має право вилучити та звернути стягнення на автомобіль - ВАЗ 211540 110 32, 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211540С5086179, що перебуває у власності ОСОБА_3

ПАТ «Ідея банк» свого представника в судове засідання не направило, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України (а.с.47 т.2).

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, направлена апеляційним судом, за адресою вказаною в апеляційній скарзі та позовній заяві, поштова кореспонденція повернута поштовим звязком за закінченням терміну зберігання (а.с.25,45 т.2).

Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Відповідно до пункту 116 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються обєктом поштового звязку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, яка подала апеляційну скаргу, вжити заходів для отримання відправлення та ознайомлення з такою ухвалою протягом цього строку.

Колегія суддів приходить до висновку, враховуючи що ОСОБА_2 не вжито заходів для отримання відправлення та ознайомлення з поштовою кореспонденцією, іншої адреси проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження відповідача під час провадження справи апеляційному суду не повідомлено, офіційної електронної адреси в апеляційній скарзі не зазначено, можливість сповістити за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію вручення ухвали апеляційного суду, на останню відому судові адресу відсутня, відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України справу можливо розглядати за даної явки.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитним договором № 910.13110 в сумі 15114,47 грн., з яких: основний борг 0 грн., прострочений борг 9 646 грн.; прострочені проценти 1 187,18 грн., строкові проценти 0 грн., нарахована комісія 0 грн., прострочена комісія 0 грн., пеня за несвоєчасне виконання 4 281,29 грн.

Суд правомірно вважав, що позовні вимоги банка в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та вилучення предмету іпотеки у відповідача ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, так-як останній є добросовісним власником спірного автомобіля, на даний час всі договори купівлі-продажу автомобіля та застави мають юридичну силу і не оспорювались сторонами, ОСОБА_3 не має жодних зобовязань перед ПАТ «Ідея банк» по кредитному договору від 02.02.2012 року і до нього, як нового власника, не переходять зобовязання ОСОБА_2 як заставодавця,за відсутності доказів, що йому було відомо для наявність застави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

Судом встановлено, що 02.02.2012 року між ПАТ «Ідея банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 910.13110 (а.с.13-17), про надання кредиту в розмірі 57 433,80 грн. на купівлю транспортного засобу ВАЗ 211540 110 32, 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211540С5086179.

Для забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між тими ж сторонами, 13.03.2012 року було укладено договір застави транспортного засобу 910.13110 (а.с.18-19), предметом якого став транспортний засіб ВАЗ 211540 110 32, 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211540С5086179, реєстраційний № НОМЕР_2, який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Строк користування кредитними коштами за кредитним договором встановлено до 02.02.2017 року.

Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вище зазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат повязаних із купівлею авто, що підтверджується меморіальними ордерами. Додатком № 1 до Кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів.

Кредитні кошти в сумі, зазначеній в п. 1 кредитного договору було надано відповідачу в користування зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 20,99 % та сплатою всіх інших обовязкових платежів по договору. Відповідно до умов кредитного договору банк має право ініціювати перед позичальником перегляд зміну процентної ставки з відповідним повідомленням про це позичальника рекомендованим поштовим відправленням на адресу позичальника, вказану в договорі. Якщо позичальник не погоджується з запропонованим банком переглядом (зміною) фіксованої процентної ставки по кредиту, він зобовязаний протягом встановленого в договорі строку письмово повідомити банк про свою незгоду.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27 березня 2012 року до реєстру внесено обтяження рухомого майна, а саме вказаного автомобіля, на підставі договору застави транспортного засобу від 13.03.2012 року (а.с.22-23).

Відповідно до меморіального ордеру від 03 лютого 2012 року ОСОБА_2 отримала кошти в сумі 57433,80 грн. (а.с.12).

Згідно наданої банком довідки-розрахунку (а.с.10), та виписки з особового рахунку (а.с.26-29) станом на 28.02.2017 року ОСОБА_2 має заборгованість в сумі 19 491,02 грн., яка складається з: основного боргу 0 грн., простроченого боргу 9 646 грн.; прострочених процентів 1 187,18 грн., строкових процентів 0 грн., нарахованої комісії 0 грн., простроченої комісії 0 грн., пені за несвоєчасне виконання 4 281,29 грн., зобовязань: дебіторська заборгованість - 122,74 грн., інші штрафні санкції 4 253,81 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Факт отримання відповідачем зазначених коштів підтверджується в суді наданою копією меморіального ордера № 910.13110 від 03.02.2012 року (а.с.12).

За статтями 526, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ст. 611 ЦК України передбачає, що в разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені Договором або Законом.

Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити борг, а також відсотки.

За ст. ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок.

Встановлено, що ОСОБА_2 прострочила виконання грошового зобовязання, а тому позивач має право вимагати від боржника погашення боргу, процентів та стягнення штрафних санкцій.

В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що відповідно до акту огляду технічного стану, комплектності автотранспортного засобу від 15.12.2016 року встановлено відсутність транспортного засобу, що перебуває в заставі банка, за місцем реєстрації (проживання) ОСОБА_2 і ПАТ «Ідея банк» не відомо, в якому технічному стані на теперішній час перебуває заставний транспортний засіб, якими є умови догляду, зберігання, використання цього транспортного засобу (а.с.11).

Пунктом 2 ч.1 ст. 593 УК України передбачено, що застава припиняється в разі втрати предмета застави, якщо заставодавець не змінив предмет застави.

Згідно реєстраційної картки ТЗ ОСОБА_3 являється власником автомобіля ВАЗ , 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211540С5086179, реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.45-46).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 придбав автомобіль ВАЗ , 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211540С5086179, реєстраційний номер НОМЕР_4, у ОСОБА_4 в 2016 році відповідно до договору купівлі-продажу 9541/2016/000348, яка була власницею вказаного автомобіля. В свою чергу, ОСОБА_4 придбала автомобіль ВАЗ , 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211540С5086179, реєстраційний номер НОМЕР_4 у ОСОБА_5, який в свою чергу зареєстрував автомобіль за собою на підставі довідки-рахунку (3501 Кіровоградське ВРЕР ДАІ УМВС України в Кіровоградській області) як новий власник автомобіля ВАЗ , 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211540С5086179, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ОСОБА_2 (а.с.46).

Договір купівлі-продажу 9541/2016/000348 містить вказівку, що даний автомобіль не перебуває в заставі, розшуку, не обтяжений арештом, не являється предметом спору в суді.

04 травня 2017 року ОСОБА_3 уклав договір позики з ОСОБА_6 (а.с.81-83 т.1), згідно якого отримав від останнього грошові кошти в сумі 101 224 грн. і в рахунок забезпечення виконання своїх зобовязань за вказаним договором між ними укладено договір застави транспортного засобу (а.с.84-86 т.1), посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 1355. Нотаріусом перевірено відсутність обтяжень рухомого майна Витягом із Державного реєстру обтяжень рухомого майна, та 04 травня 2017 року здійснено запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про заставу вказаного автомобіля і заборону відчуження (а.с.87 т.1).

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.10.2017 року на імя ОСОБА_2 наявне обтяження рухомого майна, а саме застава, зареєстрована 27.03.2012 року, автомобіля ХТА211540С5086179, номер д.р. ВАЗ 211540 110 32, підстава договір застави транспортного засобу від 13.03.2012 року (а.с.104-105 т.1), 25.01.2017 року внесено зміни про обтяження, а саме продовжено термін дії застави до 25.01.2022 року. 04.05.2017 року внесено ще одне обтяження на вказаний автомобіль, підстава - договір застави від 04.05.2017 року, власником автомобіля вказано ОСОБА_3

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Враховуючи обставини, що на даний час всі договори купівлі-продажу, застави мають юридичну силу та не оспорювалися в суді ні сторонами, ні заінтересованими особами, тобто є чинними, підстави вважати, що відповідачем ОСОБА_3 право власності на автомобіль набуте незаконним шляхом відсутні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Ідея банк» в частині стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 910.13110 від 02.02.2012 року в сумі 19491,02 грн., звернувши стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_3 в рахунок погашення кредитних зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором № 910.13110, а саме на автомобіль ВАЗ 211540 110 32, 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211540С5086179, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля, та вилучення у відповідача ОСОБА_3 транспортного засобу, який є предметом застави, а саме вказаного автомобіля, та передачі його ПАТ «Ідея банк» на період його реалізації ОСОБА_3 не підлягають задоволенню через необґрунтованість та безпідставність.

Розглядаючи зазначений позов, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Позивач не надав належних і допустимих доказів, а також не просив суд сприяти у їх отриманні, щодо наявності зареєстрованої застави спірного автомобіля - предмета застави на момент переходу права власності на цей автомобіль до ОСОБА_5

З інформації НАІС ДДАІ МВС України (а.с.46) не вбачається про існування перешкод для переходу права власності на спірний автомобіль від ОСОБА_2 до ОСОБА_5, в тому числі про наявність реєстрації застави.

Крім того, без залучення до участі у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд не може в повному обсязі встановити обставини і дати оцінку правомірності переходу права власності на заставне майно, а також зробити висновки щодо добросовісності ОСОБА_3 при набутті права власності на спірний автомобіль.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ідея банк» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення (постанову) складено 03 серпня 2018 року.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Дуковський

ОСОБА_9