Справа №333/1363/18
Провадження №6/333/65/18
У Х В А Л А

Іменем України

06 квітня 2018 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, погоджене з заступником начальника управління - начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, про обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, посилаючись на те, що на виконанні у Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій областізнаходиться виконавче провадження №50771897 за виконавчим листом №333/61/13-ц, виданим 01.08.2013 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Родовід Банк заборгованості за кредитним договором № 34.1/ІЖ-001.08.3 від 20.03.2008 року з додатковою угодою до кредитного договору від 25.08.2008 року у розмірі 195907 доларів 93 центи США, а також 3219 гривень в рахунок сплати позивачем судового збору. 11.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим листом. Боржником виконавчий документ не виконаний. За вказаною у виконавчому листі адресою ОСОБА_3 не проживає. Місце роботи боржника не відоме. За ОСОБА_3 зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1. Автомобілів чи сільськогосподарської техніки, землеволодінь у власності ОСОБА_3 немає. Боржник рішення суду не виконує та ухиляється від його виконання, існує імовірність того, що він з метою невиконання рішення суду може виїхати на постійне місце проживання за межі України, тому є необхідність тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України до моменту виконання ним зобовязань за рішенням суду.

Державний виконавець у судове засідання не зявився.

Вивчивши матеріали подання, суд приходить до наступних висновків.

За правилами статті 441 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З огляду на дану норму Конституції України, слід прийти до висновку, що обмеження особи права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, є обмеженням її конституційного права на свободу пересування, гарантованого державою.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розвязання спорів у цій сфері.

Згідно з п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови та порядок виконання рішень судів та рішень інших органів (посадових осіб).

Так положеннями статті 18 цього Закону надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Крім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначати у поданні.

Отже, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та її намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Як вбачається з подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, на виконанні у Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій областізнаходиться виконавче провадження №50771897 за виконавчим листом №333/61/13-ц, виданим 01.08.2013 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Родовід Банк заборгованості за кредитним договором № 34.1/ІЖ-001.08.3 від 20.03.2008 року з додатковою угодою до кредитного договору від 25.08.2008 року у розмірі 195907 доларів 93 центи США, а також 3219 гривень в рахунок сплати позивачем судового збору. 11.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим листом.

У подані державний виконавець зазначає, що боржником рішення суду не виконуються, проте в матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані, які підтверджують викладені обставини. До подання не додано документів виконавчого провадження, які, на думку державного виконавця, підтверджують ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями.

Так, матеріали справи, досліджені судом, не містять доказів надсилання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів з повідомленням про їх вручення, а також, що за час виконання рішення він виїжджав за межі України або безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця, тобто свідомо ухилявся від виконання судового рішення, наявності у нього можливості виконати це рішення.

Також в поданні не вказано, чому рішення суду не виконується і яким чином обмеження боржника у праві виїзду за кордон може забезпечити його виконання.

Словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» та у п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Оскільки, згідно з ч.4 ст.441 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Жодних доказів про будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо) відсутні. У справі немає доказів, що маючи майно чи грошові кошти ОСОБА_3 їх приховує, чи перешкоджає у їхньому вилученні і реалізації.

Виконання судового рішення про стягнення такої достатньо великої грошової суми не завжди можливо протягом декількох місяців. При відсутності майна чи грошей, на які державний виконавець може звернути стягнення - стягнення може відбуватися тривалий час шляхом стягнення частки від доходу (заробітку) щомісячно. Далеко не кожний громадянин України має фінансову можливість за декілька місяців сплатити, стягнуті за рішенням суду. Сам по собі факт невиплати такої великої суми ще не свідчить про факт ухиляння від виконання рішення.

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Державний виконавець як сторона, яка приймає участь у справі, не довів суду ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме не довів наявність факту ухилення (навмисного чи іншого свідомого невиконання) боржника від виконання судового рішення.

Окрім цього, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Таким чином, підстав для задоволення подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України на даний час судом не вбачається.

Керуючись ст.ст.33, 64 Конституції України, ст.441 ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, погодженого з заступником начальника управління - начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, про обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з її проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Л.О. Варнавська