Справа № 521/6223/16-ц
Провадження № 2/521/254/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року Малиновський районний суд міста О деси в складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кіліян О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним та стягнення моральної шкоди та просить суд, визнати недійсним договір поруки № 202191 від 07.05.2008р.; стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на його користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн.; стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на його користь судовий збір за подачу заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 320 грн.; стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на його користь затрати на оплату почеркознавчої експертизи в розмірі 2250,24 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що лише ознайомившись з матеріалами цивільної справи № 521/6223/16-ц за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, йому стало відомо про існування кредитної справи за договором про надання АКІБ «УкрСиббакн» ОСОБА_3 споживчого кредиту № 0 від 07.05.2008р. та договору поруки № 202191 від 07.05.2008р, який укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ним - ОСОБА_1, як поручителем за договором поруки. Проте ніяких угод та договорів він з будь-якими банками не укладав, даного договору поруки не підписував, що підтверджується висновком експерта від 10.10.2017р., даний висновок підтвердив, що ОСОБА_1 договору поруки № 202191 від 07.05.2088р. не підписував, а підпис здійснений іншою особою з наслідуванням справжнього підпису самого ОСОБА_1 За даних обставин договір поруки повинен бути визнаним недійсним та у звязку з чим він звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином, причини неявки не повідомляв, з заявами та клопотаннями до суду не звертався, однак в матеріалах справи є його відзив, в якому представник ПАТ «УкрСиббанк» заперечував проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_1, вважаючи його недоведеним.

Третя особа ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги ОСОБА_1

Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих позивачем доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так судом встановлено, що 07.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 (після зміни прізвища, ОСОБА_2) Т.І. укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав ОСОБА_3 кредит (грошові кошти) в сумі 32 390 дол. США, а та в свою чергу зобов'язувалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 07.05.2038 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13 % річних.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_3 за Кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 202191 від 07.05.2008р.

Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Окрім того ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, що полягає в тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, та за даних обставин вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Позивач, мотивуючи свої позовні вимоги, вказував на те, що про існування договору поруки № 20211 від 07.05.2008р. він не знав та вказаний текст договору не підписував.

Так, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 330-П від 10.10.2017 року, судовим експертом ОСОБА_4 зроблено висновок, що підписи від імені ОСОБА_1 на лицьовій та зворотній сторонах договору поруки № 202191 від 07 травня 2008 року, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису самого ОСОБА_1 (том 1 а.с. 165-171).

Окрім того, в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2, яка 07.05.2008 року уклала з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») договір про надання споживчого кредиту № 0, та в якій вона зазначила, що ОСОБА_1, ні до укладення, ні під час укладання нею зазначеного кредитного договору, до відділення банку, в якому укладався договір, не приїздив, під час підписання договору поруки при ній участі не приймав. (том 1 а.с. 96)

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно частин 1-3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із частинами другою та третьою ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом(нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин).

За таких обставин, враховуючи те, що позивач не підписував оспорюваний договір та не виявляв волевиявлення на укладення даного правочину, суд вважає за можливе визнати його недійсним.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 100000 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів (п.2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач вказує, що моральна шкода виражається в переживаннях, які виникли у звязку із стягненням з нього значної суми боргу, та, оскільки він і так є інвалідом 2 групи, в подальшому такі обставини сильно погіршили стан його здоровя, почалися приступи головного та сердечного болю, також підвищився артеріальний тиск, у звязку із чим він вимушений був звернутися до лікарні. Окрім іншого зазначив, що у звязку із розглядом даної справи у суді, призвели до порушення його звичного способу життя, завдають душевного болю, що призвело і до погіршення стану здоровя.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини.

Дослідивши всі обставини справи та надані докази, судом не вбачається причинно-наслідкового звязку, що полягає в погіршенні здоровя позивача через розгляд справи в судовому порядку та недійсності договору поруки.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем документально підтверджено понесення витрат за проведення експертизи в розмірі 2250,24 грн.

Щодо до вимоги позивача про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» на його користь судового збору за подачу заяви про перегляд заочного рішення в розмірі 320 грн., суд зазначає, що ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ-ї групи, відповідно до довідки, що міститься в матеріалах справи, а отже він у відповідності до ст.5 України «Про судовий збір» не повинен був сплачувати судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 06.07.2016р. (том 1 а.с. 215)

За даних обставин зазначена вимога позивача задоволенню не підлягає, сплата судового збору в зазначеному розмірі була добровільно сплачена позивачем.

Крім того, суд зазначає, що у випадку помилково сплаченого судового збору, існують інші можливості та процедура його повернення.

Після всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 16, 23, 203, 204, 215, 626-629 ЦК України, ст.ст. 76-81,83, 113, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недійсним договір поруки № 202191 від 07.05.2008 р., в якому в якості сторін договору зазначені: кредитор АКІБ «УкрСиббанк» (на даний час ПАТ «УкрСиббанк») та поручитель ОСОБА_1.

Стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» (, МФО 351005, р/р НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, паспорт серії КМ999143, виданий 10.03.2016р. Тарутинським РС ГУ ДМС України в Одеській області, зареєстрований: 68500, Одеська область, смт. Тарутине, вул. Центральна (Леніна), 94, кВ. 2) витрати повязані із проведенням експертизи в розмірі 2250 (дві тисячі двісті пятдесят) грн. 24 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути ПАТ «УкрСиббанк» (, МФО 351005, р/р НОМЕР_1 в АТ «УкрСиббанк», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) на користь держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН