Справа № 371/1070/17 Головуючий у І інстанції Поліщук А. С.
Провадження № 22-ц/780/2946/18 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 22 02.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 серпня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 05 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Миронівського районного суду Київської області знаходиться вказана цивільна справа № 371/1070/17 за позовом ОСОБА_3 до СТОВ «Агросвіт» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 05 лютого 2018 року частково задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 та оголошено перерву в судовому засіданні до 24 квітня 2018 року для витребування з Миронівського районного суду Київської області інформації про надходження до суду матеріалів кримінального провадження.

Цією ж ухвалою (п.п.5-7 ухвали) визнано зловживанням своїми процесуальними правами клопотання представника відповідача СТОВ «Агросвіт» адвоката ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача та застосовано до нього заходи процесуального примусу у вигляді накладення та стягнення в дохід державного бюджету України штрафу в розмірі 528 гривень 60 коп., а клопотання адвоката ОСОБА_2 залишено без розляду.

Не погоджуючись із ухвалою, адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій проситьскасувати ухвалу суду першої інстанції в частині визнання судом його клопотання про залишення позову без розгляду як зловживання процесуальними правами та накладення на нього штрафу, посилаючись на її незаконність і необгрунтованість.Скарга мотивована тим, що суд прийшов до хибних висновків про зловживання ним своїми процесуальними правами, бо він у встановленому законом порядку як адвокат здійснював у справі представництво відповідповідача СТОВ «Агросвіт» і саме у зв'язку із здісненням своїх професійних обов'язків вважав за необхідне заявити клопотання про залишення позову без розгляду за неявкою позивача, на що прямо вказує п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, що підтверджується маетріалами справи.

В суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити та скасувати ухвалу Миронівського районного суду Київської області як незаконну.

Решта учасників справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Миронівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до СТОВ «Агросвіт» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 24 листопада 2017 року від СВ Миронівського ВП ГУ НП Національної поліції в Київській області витребувано копії Книги записів про державну реєстрацію актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди, щодо реєстрації Договору оренди земельної ділянки, який є предметом спору. Листом від 04 січня 2018 року СВ Миронівського ВП ГУ НП Національної поліції в Київській області повідомило суд, що вказана Книга є речовим доказом в межах кримінального провадження № 0000193 і у зв'язку із направленням обвинувального акту до Миронівського районного суду Київської області, а матеріалів кримінального провадження до Миронівського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури - СВ Миронівського ВП ГУ НП Національної поліції в Київській області не є розпорядником цього речового доказу.

В судовому засіданні 05 лютого 2018 року представник позивача заявив клопотання про оголошення в судовому засіданні перерви до з'ясування розпорядника речового доказу, проти чого представник відповідача адвокат ОСОБА_2 заперечив та заявив клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача на судове засідання.

Постановлюючи ухвалу про визнання клопотання адвоката ОСОБА_2 щодо залишення позову без розгляду зловживанням своїми процесуальними правами, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що клопотання представника відповідача є надуманим, необ'єктивним та необґрунтованим, а його доводи неправдивими та такими, які вводять суд в оману щодо фактичних обставин справи.

При цьому суд виходив з того, що клопотання заявлено з метою перешкоджання здійснення судом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення справи по суті, тобто доступу позивача до правосуддя.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам процесуального закону.

Права та обов'язки учасників справи визначені у ст.43 ЦПК України, згідно п.3 ч.1 якої учасники справи мають право в тому числі подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Право особи подавати до суду заяви і клопотання та знаходити їх вирішення судом є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини.

Згідно положень ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1). Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (ч.2). Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду, повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.3). Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4).

Отже за змістом п.1 ч.2 ст.44 ЦПК України подання учасником клопотання (заяви) може бути визнане зловживанням процесуальними правами за сукупності певних обставин, а саме: клопотання подане для вирішення питання, яке вже вирішено судом; відсутність інших підстав або нових обставин для його подання, подача клопотання має на меті безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Визнаючи клопотання адвоката ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду зловживанням процесуальними правами, суд не звернув уваги на відсутність для цього передбачених ч.2 ст.44 ЦПК України підстав, зокрема у справі відсутні відомості, що саме таке клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку із повторною неявкою позивача у судові засідання раніше заявлялося адвокатом і відповідно вже вирішувалося судом.

Крім того, висновки суду, про те, що дане клоптання має на меті перешкоджання здійснення судом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення справи по суті, тобто доступу позивача до правосуддя, надумані і безпідставні. Дане клопотання підлягає вирішенню шляхом постановлення відповідної ухвали в цьому ж засіданні, складання якої потребує незначної кількості часу, в той же час суд задоволив клопотання позивача і оголосив перерву в судовому засіданні із 05 лютого до 24 квітня 2018 року, тобто оголосив перерву більш як на два з половиною місяці. За таких обстаивн посилання суду на перешкоджання у своєчасному розгляді справи є невірними.

Колегія суддів вважає необгрунтованими, висновки суду про те, що клопотання ОСОБА_2 є намаганням увести суд в оману щодо фактичних обставин справи. Заявлене клопотання грунтується на правовій оцінці представником відповідача наявності чи відсутності передбачених процесуальним законом підстав для залишення позову без розгляду. Уведенння учасником справи суду в оману щодо фактичних обставин справи полягає у повідомленні суду фактичних обставин, які є предметом доказування у справі і які не відповідають дійсним обставинам.

Суд наведеного не врахував і прийшов до помилкових висновків про те, що дії адвоката ОСОБА_2 по заявленню клопотання щодо залишення позову без розгляду є зловживанням процесуальними правами.

З огляду відсутніть зловживанням процесуальними правами адвоката ОСОБА_2, застосування до нього заходів процесуального примусу у вигляді накладення штрафу є незаконним.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З викладених вище підстав ухвала суду підлягає до скасування, як така, що не грунтується на матеріалах справи та приписах процесуального закону.

Відповідно до ч.4 ст.148 ЦПК України ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 05 лютого 2018 року в частині пунктів п'ять та шість щодо визнання судом зловживання процесуальними правами клопотання адвоката ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду та накладення на нього заходів процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 528 гривень 60 копійок скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно ч.4 ст.148 ЦПК України.

Головуючий

Судді: