ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/912/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"11" квітня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Комаревцевої Л.В.

при секретарі - Гаврилюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у грудні 2017 року звернувся до Дарницького районного суду м.Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 в якій просив суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 193 546,00 грн., яка складається з: основного боргу за договором позики - 54 520,00 грн. та штрафних санкцій - 139 026,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача 5000,00 грн. - моральної шкоди та судовий збір.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_2 посилається на те, що між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики у вигляді розписки на суму 2000,00 доларів США.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідачем було написано розписку, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми.

Відповідач повинен був повернути борг у обумовлений строк до 24 жовтня 2017 року, але свої обов'язки не виконав.

У той же час, згідно умов договору позики, відповідач, в разі прострочення повернення заборгованості, зобов"язувався сплатити позивачу за кожен день прострочення по 5% від суми боргу.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення у справі.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, відповідач - ОСОБА_3 позичив у позивача - ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 2000,00 доларів США із зобов'язанням їх повернення.

Вказані грошові кошти відповідач зобов'язався повернути до 24.10.2017 року, а у разі прострочення повернення, зобов"язувався сплатити позивачу за кожен день прострочення по 5% від суми боргу.

Даний факт підтверджується копією розписки, яка наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов'язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як передбачено ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорів позики (розписок), відповідачем не було повернуто борг у строк, зазначений у розписці, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) у сумі 54 520,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій у сумі 139 026,00 грн., судом перевірено правильність їх нарахування та вимоги про стягнення з ОСОБА_3 цих коштів також задовольняються судом на підставі ст.ст.625, 1048, 1050 ЦК України.

У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд відмовляє виходячи з наступного.

Передбачена ст.16 ЦК України можливість отримати відшкодування завданої майнової та немайнової (моральної) шкоди для учасників цивільних відносин є одним із важливих засобів захисту їхніх цивільних прав та інтересів.

Відповідно до положень цивільного законодавства можливість відшкодування моральної шкоди за порушення договірних відносин передбачена окремими статтями ЦК України, зокрема ст.611 ЦК України. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналізуючи зміст ст.611 ЦК України суд дійшов висновку, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі.

Оскільки ст.1050 ЦК України, яка встановлює наслідки порушення договору позичальником, не передбачає права на відшкодування моральної шкоди, і таких наслідків не встановлено договором, підстав для задоволення відповідної вимоги немає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст.16, 23, ч.ч.1, 5 ст.ст.261, 264, 525, 526, 530, 545, 610, 625, 631, 1048, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 95, 141, 263-265, 354,355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; паспрот серії НОМЕР_2, виданий Дарницьким РВ ГУДМС України в м.Києві 08.07.2015 року) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) заборгованість за договором позики у сумі 193 546 (сто дев`яносто три тисячi п`ятсот сорок шiсть) гривень 00 копiйок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; паспрот серії НОМЕР_2, виданий Дарницьким РВ ГУДМС України в м.Києві 08.07.2015 року) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в сумі 1935 (одна тисяча дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 47 копiйок.

У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дарницький районний суд м.Києва

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 11 квітня 2018 року.

Суддя Комаревцева Л.В.