16.10.2018 Єдиний унікальний номер 205/2435/18
Єдиний унікальний номер судової справи 205/2435/18
Номер провадження 2/205/1854/18
РІШЕННЯ

іменем України

16 жовтня 2018 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу № 205/2435/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Друга дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

ОСОБА_1 13 квітня 2018 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11 березня 2017 року померла ОСОБА_4.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 01 вересня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 4-543, відповідно до якого зробила таке розпорядження: належні їй 3/4 частини квартири 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Комунарівська, будинок № 10 заповіла ОСОБА_1, належні їй 1/4 частину квартири 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Комунарівська, будинок № 10 заповіла ОСОБА_2.

09 лютого 2018 року позивач звернулася до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 13 березня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлої на квартиру квартири № 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10.

На підставі вищезазначеного просить визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 11 березня 2017 року, на 3/4 частини квартири 140, розташованої за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10, загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м.

16 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з зустрічним позовом до ОСОБА_1, треті особи: Друга дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що 11 березня 2017 року померла ОСОБА_4.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 01 вересня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 4-543, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належні їй 3/4 частини квартири 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Комунарівська, будинок № 10 заповіла ОСОБА_1, належні їй 1/4 частину квартири 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Комунарівська, будинок № 10 заповіла ОСОБА_2.

16 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 16 серпня 2018 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлої на квартиру квартири № 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10.

На підставі вищезазначеного просить визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 11 березня 2017 року, на 1/4 частину квартири № 140, розташованої за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10, загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3.

Від позивача за первісним позовом ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, зустрічний позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення.

Від відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Від третьої особи ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримала в повному обсязі та просила задовольнити

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 11 березня 2017 року померла ОСОБА_4 (а.с. 15).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 01 вересня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 4-543, відповідно до якого зробила таке розпорядження: належні їй 3/4 частини квартири 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Комунарівська, будинок № 10 заповіла ОСОБА_1, належні їй 1/4 частину квартири 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Комунарівська, будинок № 10 заповіла ОСОБА_2 (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді квартири № 140, розташованої за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину шляхом подачі відповідних заяв до Другої дніпровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 534/2017, заведеної після смерті ОСОБА_4, померлої 11 березня 2017 року (а.с. 25 на звороті, 26 на звороті).

Також, з заявою про прийняття спадщини до Другої дніпровської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_3 (а.с. 26).

Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 13 березня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлої на квартиру квартири № 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10 (а.с. 17).

Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 16 серпня 2018 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності померлої на квартиру квартири № 140, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10 (а.с. 51).

З відповіді КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 09 жовтня 2017 року вбачається, що в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 містяться відомості про зареєстроване право власності за адресою: АДРЕСА_1 в цілому за ОСОБА_7 (ПІБ власника зазначено російською мовою згідно документа, що підтверджує право власності) на підставі свідоцтва про право власності від 18.08.1998 року, виданого Виконкомом міської ОСОБА_4 народних депутатів згідно розпорядження № 6/1645-98, зареєстровано КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 294п за реєстровим № 37-73 (а.с. 36).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з пп. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 за № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі. з зазначенням місця та часу складання заповіту. заповіт має бути підписаний заповідачем.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця.

Крім того, відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

На основі повного і всебічного зясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 392, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 11 березня 2017 року, на 3/4 частини квартири 140, розташованої за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10, загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Друга дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, право власності спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 11 березня 2017 року, на 1/4 частину квартири № 140, розташованої за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Кондратюка, будинок № 10, загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 25 жовтня 2018 року.

Суддя Н.Г. Остапенко