Справа № 569/6379/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого - судді Гордійчук І.О.,

секретар судового засідання - Михайленко О.С.,

за участі позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в:

05 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду позовом до ОСОБА_4, в якому, з урахуванням остаточних позовних вимог, просить: стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 5000 гривень 00 копійок щомісячно; стягнути з ОСОБА_4 на її користь додаткові витрати на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 13 843 гривень 30 копійок (15 823 гривні 64 копійки) одноразово.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 07 березня 2008 року до 08 листопада 2011 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого в них народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2018 року в справі № 2-6391/11р. малолітню дочку сторін залишено проживати разом з нею. Дочка перебуває на її повному утриманні, відповідач жодної участі, після розірвання шлюбу, в матеріальному утриманні дочки не приймає. Відповідач є фізичною особою-підприємцем, має мінливий та нерегулярний дохід, який є значним. Стан здоров'я відповідача задовільний, інших утриманців він не має. Таким чином вона вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на дитину в розмірі 5000 гривень 00 копійок, що є достатнім для її утримання.

Окрім того нею понесені додаткові витрати на дитину, які полягають у придбанні сезонного одягу, канцелярського приладдя, оплаті лікування, оздоровлення, навчання дитини платних навчальних закладах в сумі 31 647 гривень 28 копійок, половину з яких зобов'язаний відшкодувати відповідач.

З метою досудового врегулювання спору нею надсилалися на адресу відповідача листи з підтверджуючими копіями розрахункових документів. Однак відповідач жодних дій по мирному врегулюванню спору не вчинив, ставлення до виконання батьківських обов'язків не змінив, а тому вона просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов визнає частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі 1200 гривень 00 копійок. Вказує, що належним чином виконує свої батьківські обов'язки в частині матеріального забезпечення дитини. При потребі купує дитині одяг, взуття, ліки, подарунки, несе витрати на оздоровлення та її відпочинок, частково здійснює оплату за навчання. Дочка ОСОБА_6 багато часу проводить в нього, в цей час він повністю її утримує. Він зареєстрований приватним підприємцем та мав дохід за 1 квартал 2018 року в розмірі 18 600 гривень, а тому вважає розмір аліментів в сумі 1200 гривень щомісячно є належним та достатнім для забезпечення дитини та посильним для нього. В задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину просить відмовити.

В судовому засіданні позивач просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги довірительки підтримала з мотивів наведених у заявах по суті справи, які були подані зі сторони позивача. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3О просила позов задовольнити частково, а саме в частині стягнення аліментів в розмірі 1200 гривень 00 копійок, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.

23 червня 2018 року представник позивача ОСОБА_2 подала до суду клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 14 вересня 2018 року залишено без задоволення.

Заслухавши сторони по справі, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв'язку і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 березня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 251.

В шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ № 083677 від 07 жовтня 2008 року, актовий запис №2473 (а.с.4).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2011 року в справі №2-6391/11р. шлюб між сторонами розірвано, дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати разом з матір'ю (а.с.2).

На час розгляду справи дитина проживає разом з матір'ю, відповідач проживає окремо, що не заперечується сторонами та підтверджується талоном реєстрації за місцем проживання малолітньої дочки сторін (а.с.3).

Дитина перебуває на утриманні матері. Відповідач належним чином не забезпечує матеріальне утримання дочки у достатньому для цього розмірі. Домовленість про сплату аліментів на дитину між сторонами відсутня.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст.180 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як вбачається з ч.3 ст. 181 СК України , аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Таким чином суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на малолітню дитину.

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Він не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання щодо способу та розміру стягуваних аліментів суд враховує позицію позивача з приводу способу стягнення аліментів, часткове визнання позову відповідачем, задовільний стан здоров'я дитини та відповідача, матеріальне становище дитини та відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців та з урахуванням принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини суд доходить висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на дитину в розмірі 1200 гривень 00 копійок, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду. Стягнення аліментів у зазначеному розмірі суд вважає необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Разом з тим, як вставлено судом відповідач є фізичною особи-підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.68-69). Як слідує з податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за І півріччя 2018 року дохід відповідача за вказаний період з урахуванням податків та обовязкових платежів становить 32 455 гривень 00 копійок.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відтак, наведене свідчить про недостатність заробітку (доходу) відповідача для присудження аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи позивача про те, що на утримання малолітньої дочки сторін щомісячно витрачається грошова сума в розмірі більше 10 000 гривень 00 копійок не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Зокрема, подані позивачем квитанції про оплату продуктів харчування, придбаних у травні 2018 року на загальну суму 1 022 гривні 86 копійок (а.с.21), про оплату засобів гігієни, придбаних у травні 2018 року на суму 184 гривні 90 копійок (а.с.21), одягу та взуття, придбаного у вересні 2017 року на суму 1 324 гривні 00 копійок (а.с.22-25), у грудні 2017 року на суму 738 гривень 00 копійок (а.с.26-28), у червні 2017 року на суму 974 гривень 00 копійок (а.с.29-31), у вересні 2017 на суму 2052 гривні 00 копійок (а.с.32-34), у квітні 2018 року на суму 5 583 гривні 41 копійка (а.с.59, 60, 61), у березні 2018 року на суму 4 410 гривні 58 копійок (а.с.59) не підтверджують щомісячні витрати позивача на дитину у вказаному позивачем розмірі.

Щодо заявленого позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Як слідує з матеріалів справи спільна дитина сторін відвідує художню студію, за відвідування якої позивачем за період з вересня по грудень 2017 року та з лютого по травня 2018 року включно сплачено 2 160 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера №6 від 07 вересня 2017 року, №28 від 17 жовтня 2017 року, №40 від 04 грудня 2017 року (а.с.93), №11 від 10 лютого 2018 року, №25 від 03 березня 2018 року, від 05 травня 2018 року (а.с.94). Оскільки вказані витрати є додатковими, повязаними із розвитком здібностей спільної дитини сторін відповідач зобовязаний брати у них участь, а тому з нього підлягає до стягнення половина вказаних витрат у сумі 1 080 гривень 00 копійок.

Щодо стягнення витрат понесених позивачем на придбання сезонного одягу та взуття у сумі 13 843 гривні 30 копійок, придбання канцелярського приладдя на суму 50 гривень 40 копійок, що підтверджені відповідними платіжними документами, то у цій частині слід відмовити, оскільки придбання сезонного одягу та канцелярського приладдя не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розмінні ст. 185 СК України.

З приводу стягнення витрат понесених позивачем на оплату навчальних послуг Рівненській гімназії Гармонія в сумі 2005 гривень 00 копійок за період лютий 2017 року, травень 2017 року, з лютого по травень 2018 року (а.с.55-59, 73-82), при цьому аналізуючи витрати понесені відповідачем за вказані послуги за період з вересня по грудень 2017 року, лютий 2018 року (а.с.102, 104-110) на загальну суму 2 090 гривень 00 копійок суд погоджується з доводами відповідача про те, що сторони несуть витрати по оплаті даних послуг разом, а відтак підстави для стягнення даних витрат з відповідача на користь позивача відсутні.

Суд також відхиляє доводи позивача про необхідність стягнення з відповідача витрат понесених на лікування дитини, оскільки докази подані зі сторони позивача, а саме довідка ФОП ОСОБА_7 про проходження обстеження (а.с.70) і чеки Товариства з додаткової відповідальністю «Рівнефармація», ТОВ ВКФ «Віса» (а.с.70-71), не підтверджують відповідний стан здоровя дитини, зокрема на наявність у неї будь-якої хвороби, і не свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування.

З аналогічних підстав суд відмовляє і в частині стягнення витрат понесених на відпочинок в Карпатах та Турецькій Республіці, оскільки вказані витрати не були понесені внаслідок наявності особливих обставин. Жодних доказів, що підтверджували б потребу дитини у оздоровленні у вказаних місцевостях, зокрема викликаних наявністю хвороби дитини, призначення лікарів санаторно-курортного лікування позивачем суду надано не було.

Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати в розмірі 1 080 гривень 00 копійок, які складаються із витрат понесених на оплату відвідування дитини художньої студії (240х9/2=1080).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 листопада 2011 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів та оплати додаткових витрат на дитину.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 листопада 2011 року ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

В силу ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі, що становить 1400 (одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 квітня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 080 (одна тисяча вісімдесят) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський Рівненської області (пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, фактична адреса проживання та місце реєстрації: індекс 33000, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, дата народження: 10 червня 1985 року, фактична адреса проживання та місце реєстрації: індекс 33000, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повний текст судового рішення складено 11.12.2018 року.

Суддя І.О.Гордійчук