Справа №639/480/18
Провадження №2/639/777/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/480/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, в якій просив суд усунути перешкоди у користуванні будинком ОСОБА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 з незаконно займаного ним приміщення, а саме будинку № 8 за адресою: м. Харків, вул. Звільнення.

В обґрунтування позову посилається на те, що він, ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 8. Він є власником 6/15 частин будинку на підставі Договору купівлі-продажу № 90, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 24.01.2011 року та 5/15 частин будинку на підставі Договору купівлі-продажу № 1018, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 від 30.07.2013 року.

Свого часу позивач надав згоду на вселення ОСОБА_3 до будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Звільнення, б. 8.

На теперішній час, у позивача триває шлюбно-розвідний процес з донькою відповідача. Через це проживання разом з відповідачем стало нестерпним, оскільки відповідач постійно влаштовує скандали, чинить опір у допуску позивача до будинку, його ремонті, в оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає матеріальних збитків.

Враховуючи те, що дії відповідача порушують права ОСОБА_1, як власника будинку № 8 за адресою: м. Харків, вул. Звільнення,він і вимушений був звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою.

17 травня 2018 року доЖовтневого районного суду м. Харкова надійшов відзив на позовну заяву від відповідача у справі, відповідно до якого, він вважає, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню через порушення норм матеріального та процесуального права.

26 червня 2018 року від відповідача по справі надійшли письмові пояснення відповідно до яких він зазначає, що так як він є батьком дружини позивача, шлюб між якими на теперішній час не розірвано, він має право проживати у вказаному будинку, як член сімї власника, окрім того усі комунальні послуги за користування будинком він сплачує.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 червня 2018 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про залучення до участі у справі 3-тьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_7 відмовлено. (а.с. 70)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 червня 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про залучення її до участі у справі 3-тьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору відмовлено.

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 26 червня 2018 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі № 639/480/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення відмовлено.

Позивач та його представник ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 26.12.2017 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 19.03.2018 року, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 18 січня 2011 року ОСОБА_1 придбав у власність 6/15 частин житлового будинку № 8 по вул. Звільнення у м. Харкові, що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 від 18.01.2011 року та зареєстровано в реєстрі за № 90. (а.с. 9)

30 липня 2013 року ОСОБА_1 придбав 5/15 частин житлового будинку № 8 по вул. Звільнення у м. Харкові, що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 від 30.07.2013 року та зареєстровано в реєстрі за № 1018. (а.с. 7)

Вказані обставини також підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.07.2013 року № 7202956 та Витягом з Державного реєстру правочинів від 18.01.2011 № 9514377. (а.с. 8, 10)

Відповідно до довідки жителів приватного сектору Новобаварського району міста Харкова Комітету району в місті Харківської міської ради № 47 від 26.01.2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає і зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 8. За вказаною адресою він зареєстрований один, інших зареєстрованих осіб немає. (а.с. 5)

В судовому засіданні позивач пояснив, що вказані частини будинку були придбані ним в період шлюбу з донькою відповідача. На теперішній час шлюб між ними не розірвано.

Зі згоди подружжя, у 2010 року відповідач - ОСОБА_3, батько дружини ОСОБА_1, поселився до спірного будинку, як член сімї власника та почав проживати у ньому. Будь-яких письмових договорів між ними щодо проживання відповідача, укладено не було. Це була усна домовленість.

Позивач зазначив, що на теперішній час він перебуває на стадії розлучення з дочкою відповідача, тому у нього зіпсувалися і відносини з її батьком, відповідачем по справі. Внаслідок цього відповідач почав чинити опір ОСОБА_1 у користуванні ним спірним будинком, саме тому позивач вимушений проживати у найманій квартирі. До спірного житлового будинку позивач потрапити не може. У нього з відповідачем відбуваються постійні сварки. З приводу вказаних фактів він поліцію не викликав, жодних доказів надати наведеному він не може.

Відповідач в свою чергу зазначив, що позивач вже два роки не зявляється до будинку, комунальні послуги відповідач сплачує самостійно, що підтверджується копіями квитанцій. Іншого житла у відповідача немає, саме тому на його думку, він, як член сімї власника, оскільки на теперішній час шлюб між позивачем та донькою відповідача не розірвано, може проживати у спірному будинку. (а.с. 41-56, 71-97)

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 3 статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. А тому сторони у справі мають рівні умови на здійснення своїх прав на спірне майно.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 383 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР власник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених статтею 346 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право власника квартири та членів його сім'ї користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності.

Із припиненням права власності особи втрачається й право власника та членів його сім'ї користування жилим приміщенням.

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно з положеннями ст. 391 ЦК України.

Вказана норма передбачає усунення порушень права власності будь-яким способом, у тому числі, й шляхом виселення.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 116 ЖК Української РСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною.

Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачу у користуванні належним йому на праві власності майном, а саме частинами будинку № 8 по вул. Звільнення у м. Харкові,систематично руйнує чи псує жиле приміщення, використовує його не за призначенням, систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ними в одному будинку, а також враховуючи те, що на теперішній час відповідач є членом сімї власника, тобто позивача, оскільки шлюб між позивачем та донькою відповідача на теперішній час не розірвано, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що у задоволені позову відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 82, 89, 133, 141, 265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 316, 319, 321, 346, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 109, 116, 150, 156 ЖК УРСР, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1, виданий Новобаварським РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області 18.02.2017 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Повний текст рішення складено 20.07.2018 року.

Суддя В.В. Труханович