Справа № 369/4984/17
Провадження № 2/369/2254/18
РІШЕННЯ

Іменем України

03.08.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Ковриженко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивач ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 19 грудня 2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 163/П/20/2007-840, згідно умов п. 1.1 якого банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 23 318,81 доларів США, на придбання автотранспортного засобу, зі строком повернення кредиту до 18 грудня 2012 року, зі сплатою процентів у розмірі 11,15 % річних.

Відповідно до умов п. 3.1.1. кредитного договору в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_1, як власник майна, передав банку в заставу майно, а саме: транспортний засіб «Toyota FJ Cruiser», 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію АІС 182024 від 14 грудня 2007 року.

ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року були задоволені вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1.

Однак позичальник ОСОБА_1 тривалий час не виконував рішення суду, тому збитки, нанесені банку через неналежне виконання умов договору постійно продовжували збільшуватись.

Станом на 02 березня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 18 483,97 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 502 406,11 грн., з яких 6 139,99 доларів США, що еквівалентно 166 870,91 грн. заборгованості за кредитом, 5 215,94 долари США, що еквівалентно 141 772,58 грн. заборгованості по сплаті відсотків, 4 796,82 доларів США, що еквівалентно 130 380,63 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 22 331,88 доларів США, що еквівалентно 63 381,99 грн. заборгованість по штрафам.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 23 318,81 доларів США, однак позичальник свої зобовязання за договором не виконує.

Враховуючи викладене, позивач ПАТ «Комерційний банк «Надра» просив звернути стягнення на предмет застави, а саме, транспортний засіб «Toyota FJ Cruiser», 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію АІС 182024 від 14 грудня 2007 року, в рахунок погашення заборгованості за договором «Автопакет» № 163/П/20/2007-840 від 19 грудня 2007 року, застосувавши процедуру реалізації майна з прилюдних торгів у межах виконавчого провадження, стягнути витрати по сплаті судового збору.

До участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено ОСОБА_2.

У судове засідання представник позивача ПАТ «Комерційний банк «Надра» не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник не зявились, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, до суду від представника відповідача надійшла заява, в якій він заперечував проти задоволення позову, розгляд справи просив проводити у відсутності відповідача та його представника.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, зясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 грудня 2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 був укладений договір «Автопакет» № 163/П/20/2007-840, відповідно до умов п. 1.1. якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 23 318,81 доларів США, в порядку і на умовах, визначених цим договором, зі сплатою річних відсотків 11,15%, з терміном погашення до 18 грудня 2012 року.

Для забезпечення належного виконання зобов'язання згідно п. 3.1.1. договору «Автопакет» ОСОБА_1 передав у заставу придбаний автотранспортний засіб, а саме, транспортний засіб «Toyota FJ Cruiser», 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію АІС 182024 від 14 грудня 2007 року.

Відповідно до умов пунктів 2.2.1, 2.2.2 та 2.2.3 договору «Автопакет» ОСОБА_1 зобов'язався щомісячно до 18 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 510 доларів США 92 центи.

Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначив, що у порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконував, в результаті чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 02 березня 2017 року становить 18 483,97 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 502 406,11 грн., з яких 6 139,99 доларів США, що еквівалентно 166 870,91 грн. заборгованості за кредитом (за період з 17.01.2008 року по 25 серпня 2016 року), 5 215,94 долари США, що еквівалентно 141 772,58 грн. заборгованості по сплаті процентів (за період з 19 грудня 2007 року по 01 березня 2017 року), 4 796,82 доларів США, що еквівалентно 130 380,63 грн. пеня за прострочення сплати кредиту (за період з 02 березня 2016 року по 21 лютого 2017 року), 22 331,88 доларів США, що еквівалентно 63 381,99 грн. заборгованість по штрафам.

Рішенням Шевченківського районного суду Київської області від 27 січня 2014 року позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість в сумі 164 521.79 грн., витрати по сплаті державного мита у розмірі 1645,21 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн..

Відповідно до умов п. 3.1.5. договору передбачено, що при порушенні позичальником умов цього договору щодо строків виконання зобовязання у банку виникає право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмету застави.

Згідно умов п. п. 3.2.1, 3.2.2 договору згідно з умовами цього договору поручитель безвідривно та безспірно зобовязується відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що витікають з цього договору. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обємі, що і позичальник.

Відповідно до умов п. 3.1.6 договору звернення стягнення на предмет застави здійснюється згідно з чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи 10 травня 2017 року банк направляв на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу про виконання зобовязання за договором «Автопакет» № 163/П/20/2007-840 від 19 грудня 2007 року, однак дана вимога була залишена позичальником без виконання.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її

задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і

зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів і неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 у повному обсязі виконав рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року та сплатив існуючу заборгованість перед ПАТ «Комерційний банк «Надра», що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 01 вересня 2016 року та квитанцією про сплату боргу. На час звернення ПАТ «Комерційний банк «Надра» до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, зобовязання ОСОБА_1 за договором «Автопакет» № 163/П/20/2007-840 від 19 грудня 2007 року виконані у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цих Кодексом.

Згідно відповіді Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області за вих. № 4169 від 08 лютого 2018 року вбачається, що на примусовому виконанні у Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження № 51757150 з примусового виконання виконавчого листа № 2610/1799/2012 від 11 лютого 2016 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» боргу в розмірі 166 287,00 грн..

01 вересня 2016 року заступником начальника відділу ОСОБА_3 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з повним фактичним виконанням, відповідно до п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Перевіркою книг вхідної кореспонденції встановлено, що вказаний виконавчий лист станом на 08 лютого 2018 року повторно до відділу не надходив та на виконанні не перебуває.

Згідно витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження від 07 березня 2018 року вбачається, що виконавче провадження № 51757150 з примусового виконання виконавчого листа № 2610/1799/2012 від 11 лютого 2016 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» боргу в розмірі 166 287,00 грн. завершено на підставі вимог п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з фактичним повним виконанням рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Водночас за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку що позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» не підлягає задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_1 виконав зобовязання за договором «Автопакет» № 163/П/20/2007-840 від 19 грудня 2007 року та погасив існуючу заборгованість у розмірі 166287,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 22, 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст. ст. 526, 572, 589, 599 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 264, 265, 266, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.

Суддя Л.М. Ковальчук