Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/563/17 Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №285/563/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Яворівська сільська громада в особі Лебедівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, приватний нотаріус Новоград-Волинського районного нотаріального округу Лавренюк Тетяна Григорівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 листопада 2017 року, яке ухвалене під головуванням судді Савицької Л.Й. у м. Новограді-Волинському,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Яворівка Новоград-Волинського району Житомирської області померла її мати, ОСОБА_7. Нотаріальною постановою від 27 січня 2017 року їй відмовлено у оформленні спадкових прав у зв'язку з відсутністю факту прийняття нею (позивачем) спадщини, оскільки вона із заявою про прийняття спадщини не зверталася та не була зареєстрована із спадкодавцем на день її смерті. Зазначає, що не мала можливості своєчасно звернутися до нотаріуса. Проживаючи в іншій місцевості, вона не мала доступу до необхідних документів та не володіла інформацією про спадкове майно. Окрім того, звернутися у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини їй завадив й стан здоров'я.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2017 року замінено первісного відповідача Яворівську сільську громаду в особі Лебедівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області належними відповідачами - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а первісного відповідача залучено в якості третьої особи (а.с. 47).

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Зазначає, що спадкоємці першої черги, сторони по справі, не скористалися правом оформити спадщину у визначений законом строк. Разом із тим, рішенням суду від 19 жовтня 2017 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проживаючи із мамою, відповідач ОСОБА_2 після смерті матері утримував державні акти на землю та надав їх лише при розгляді його справи в суді, чим перешкодив їй оформити свої спадкові права на частину спадщини. Зазначає, що суд не надав належної оцінки медичній довідці про її хворобливий стан здоров'я, перебування на лікуванні після смерті матері впродовж шести місяців після відкриття спадщини, що перешкодив їй своєчасно звернутися до нотаріуса із відповідною заявою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Яворівка Новоград-Волинського району Житомирської області (а.с.6).

Із копії довідки виконкому Лебедівської сільської ради від 18 січня 2017 року №77 слідує, що на момент смерті спадкодавець була зареєстрована та фактично проживала в АДРЕСА_1 (а.с.7). Разом із нею за шість місяців до дня її смерті та на момент її смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований.

Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Лавренюк Т.Г. від 27 січня 2017 року №51/02-31 позивачу відмовлено у оформленні спадкових прав у зв'язку з відсутністю факту прийняття нею спадщини (а.с.5). У постанові вказується на те, що позивач із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері не зверталася, а також вона не була зареєстрована із спадкодавцем на день смерті останньої.

Відповідно до положень частини першої ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Час відкриття спадщини є день смерті особи (частина друга ст.1220 ЦК України).

Спадкодавець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша ст.1269 ЦК України).

Із огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується із висновком про те, що позивач у встановленому законом порядку не прийнята спадщину після смерті матері, а доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 після смерті матері фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки періодично здійснювала догляд за будинком матері та вважала, що таким чином прийняла спадщину, не мають правого значення для розгляду даного спору, зважаючи на ту обставину, що спадщина відкрилася не до, а після 01 січня 2004 року.

Згідно з частиною третьою ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У апеляційній скарзі в обґрунтування поважності причин пропуску шестимісячного строку звернення до уповноваженого органу із заявою про прийняття спадщини після смерті матері позивач посилається на те, що хворобливий стан здоров'я перешкодив їй своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, який підтверджує довідкою Гульської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 06 лютого 2017 року (а.с.30). Із змісту даної довідки вбачається, що позивач постійно хворіла та лікувалася з жовтня 2008 року по квітень 2009 року.

Вищевказана довідка не свідчить про те, що позивач упродовж усіх шести місяців з часу відкриття спадщини була прикутою до ліжка або потребувала весь цей період постійного стороннього догляду. Сам же по собі хворобливий стан здоров'я ще не є достатньою підставою для задоволення позову. Отже, сам по собі діагноз, зазначений у довідці, не свідчить про існування об'єктивних, непереборних та істотних труднощів для подання позивачем до уповноваженого органу заяви про прийняття спадщини після смерті матері, а висновки суду першої інстанції з цього приводу відповідають обставинам справи.

Отже, хворобливий стан здоров'я не був перешкодою для позивача для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері, а вона не скористалася правом на прийняття спадщини через проживання в іншій місцевості, знаходження правовстановлюючих документів у відповідача ОСОБА_2 та відсутність інформації про спадкову масу.

Дані обставини не є підставами для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, враховуючи, що заяву про прийняття спадщини можна надсилати поштою, а відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно не є перешкодою для подачі заяви про прийняття спадщини. Питання спадкової маси з'ясовується після подачі заяви про прийняття спадщини, а не до цього.

За таких обставин апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у позивача перешкод не було, а оскільки вона не скористалася правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу та правовстановлюючі документи, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у розумінні положень частини третьої ст.1272 ЦК України, відсутні.

У апеляційній скарзі також помилково ототожнюються поняття «прийняття спадщини» та «оформлення спадщини», що з точки зору законодавця не одним і тим же, оскільки може одержати свідоцтво про право на спадщину лише спадкоємець, який прийняв спадщину, а свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги відносно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 19 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності, яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та відмовлено у визнанні за ним права власності на спадкове майно, то на час розгляду судом першої інстанції спору в даній справі позивачу було відомо про існування даного рішення, але вона такого доказу не подавала до суду першої інстанції. У суді апеляційної інстанції позивач не надала доказів неможливості подання копії відповідного судового рішення до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно від неї не залежали, тобто не довела виняткових випадків, які б надали можливість суду апеляційної інстанції прийняти таке судове рішення як доказ.

Із огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст.375 ЦПК України залишає рішення суду першої інстанції без змін, оскільки останній ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не змінюють.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 квітня 2018 року.

Головуюча Судді: