Справа № 296/2699/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Драча Ю.І.

за участю секретаря судового засідання Івашко Т.А.

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

ОСОБА_2

за участю представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради, третя особа Департамент містобудування та земельних відносин ОСОБА_5 міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати за ним права власності на самочинно збудовану частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, а саме: А-І: коридор 2-1 4,0 кв.м; коридор 2-2 3,2 кв.м; кладовку 2-3 2,5 кв.м; санвузол 2-4 4,8 кв.м; кухню-столову 2-5 14,0 кв.м; кімнату 2-6 6,0 кв.м; кухню 2-10 9,3 кв.м; А-ІІ: прихожу 2-11 14,2 кв.м.; кімнату 2-12 11,1 кв.м; кімнату 2-13 16,3 кв.м. та визнати за ним право власності на сомчинно збудовані господарські будівлі розташовані за адресою: АДРЕСА_1, а саме: сарай літ. А площею 17,6 кв.м; гараж літ. Г площею 20,9 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є співвласником 40/100 житлового будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2007 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16828028 від 28.11.2007 розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Також він є співвласником 247/585 (двісті сорока семи п'ятсот вісімдесят п'ятих) частки земельної ділянки під будинком за цією ж адресою на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії САК №748361 від 07.03.2014 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18731812 від 07.03.2014. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0, 0585 га.

Крім нього, співвласниками житлового будинку є ОСОБА_6 та ОСОБА_7, частки виділені внатурі.

Починаючи з 1999 року він з дружиною розпочали реконструкцію свого будинку на підставі рішення міськвиконкому №311 від 10.06.1999 р.

Відповідно до даного рішення ОСОБА_8 було надано дозвіл - прибудувати кухню, ванну кімнату, веранду, коридор за загальними зовнішніми розмірами 3,50 х 3,20 х 8,00 до належної частини будинку по пров. Веселому 9. Існуючий коридор і площ.5,25 і тамбур площ. 1,65 кв.м. збільшити за рахунок прибудови зовнішніми розмірами 5,00 х1,70 та перепланувати в житлову кімнату: коридор площею 3,52 кв.м збільшити за рахунок комори площею 2,55 кв.м..

Так, відповідно до вищезазначеного дозволу вони з дружиною розпочали будівництво.

Рішенням міськвиконкому №426 від 12.06.08, № 266 від 10.04.08 дозволяється завершити роботи, які розпочато будівництвом з розробленням відповідного проекту. Так було розроблено будівельний паспорт, і відповідно до Витягу з додатку 2 до рішення виконкому міської ради від 12.06.08 №426 мені ОСОБА_4 надано дозвіл на реконструкцію частини будинку з прибудовою по пров. Веселому 9, відповідно до розробленого проекту.

Проектом передбачається реконструкція з прибудовою та завершення прибудови з мансардним поверхом до частини житлового будинку (квартири №2). Існуючий житловий будинок триквартирний, одноповерховий, III рівня відповідності, ІІІб ступеню вогнестійкості., II категорії складності.

Таким чином, ступінь вогнестійкості будівель по ДБН В. 1.1-7-2002 прийнята III, ІІІб.

Після завершення будівництва був виготовлений технічний паспорт та вони звернулися до Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища щодо прийняття об'єкта до експлуатації. На звернення в моїх інтересах начальника комунального підприємства ОСОБА_5 обласного міжміського бюро технічної інвентаризації ОСОБА_5 обласної ради щодо відповідності місця розташування вимогам державних будівельних норм від 18.11.2015 було одержано наступну відповідь.

Місце розміщення об'єктів будівництва на зазначеній вище земельній ділянці не відповідає вимогам пункту 3.25 ДБН 360-92 Планування і забудова міських і сільських поселень.

Співвласниками житлового будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було надано згоду на проведення реконструкції житлового будинку. А також, сусідом ОСОБА_9, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, було надано згоду на належне оформлення документів та введення в експлуатацію зведених будівель сараю та гаражу. ОСОБА_10 та ОСОБА_11, що проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. надано свою згоду на належне оформлення документів та введення в експлуатацію зведених будівель, ніяких претензій стосовно зазначених питань не мають, спори відсутні.

Також, він самочинно здійснив надбудову другого поверху загальною площею 41,6 кв.м, гараж та сарай, ці об'єкти були погоджені з виконавчим комітетом ОСОБА_5 міської ради відповідно до Договору про погодження самочинного будівництва від 04.03.2008 року та мною було сплачено штраф у розмірі 2408,70 (дві тисячі чотириста вісім гривень, сімдесят копійок).

Враховуючи те, що компетентний державний орган зазначає що здійснена мною реконструкція житлового будинку зроблена з порушенням державних будівельних норм, даний факт перешкоджає мені ввести в експлуатацію та зареєструвати право власності на житловий будинок.

Суддею Корольовського районного суду м. Житомира Шалотою К.В. 05.04.2017 року відкрито провадження по даній справі та справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподіл судової справи між суддями, вищезазначену цивільну справу передано судді Драчу Ю.І.

Ухвалою суду від 10.11.2017 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 02.04.2018 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.

Представники позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради в судове засідання не зявився, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без їх участі. В задоволенні позовних вимо8г просили відмовити, оскільки самовільне будівництво не відповідає Державним будівельним нормам.

Представник третьої особи Департамент містобудування та земельних відносин ОСОБА_5 міської ради в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, оскільки самочинне будівництво не відповідає встановленим нормам.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є співвласником 40/100 житлового будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2007 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №16828028 від 28.11.2007 розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Також ОСОБА_4 є співвласником 247/585 (двісті сорока семи п'ятсот вісімдесят п'ятих) частки земельної ділянки під будинком за цією ж адресою на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії САК №748361 від 07.03.2014 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18731812 від 07.03.2014. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0, 0585 га.

Крім нього, співвласниками житлового будинку є ОСОБА_6 та ОСОБА_7, частки виділені внатурі.

Починаючи з 1999 року він з дружиною розпочали реконструкцію свого будинку на підставі рішення міськвиконкому №311 від 10.06.1999 р.

Відповідно до даного рішення ОСОБА_8 було надано дозвіл - прибудувати кухню, ванну кімнату, веранду, коридор за загальними зовнішніми розмірами 3,50 х 3,20 х 8,00 до належної частини будинку по пров. Веселому 9. Існуючий коридор і площ.5,25 і тамбур площ. 1,65 кв.м. збільшити за рахунок прибудови зовнішніми розмірами 5,00 х1,70 та перепланувати в житлову кімнату: коридор площею 3,52 кв.м збільшити за рахунок комори площею 2,55 кв.м..

Так, відповідно до вищезазначеного дозволу вони з дружиною розпочали будівництво.

Рішенням міськвиконкому №426 від 12.06.08, № 266 від 10.04.08 дозволяється завершити роботи, які розпочато будівництвом з розробленням відповідного проекту. Так було розроблено будівельний паспорт, і відповідно до Витягу з додатку 2 до рішення виконкому міської ради від 12.06.08 №426 мені ОСОБА_4 надано дозвіл на реконструкцію частини будинку з прибудовою по пров. Веселому 9, відповідно до розробленого проекту.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, ст. 376 ЦК України передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 цієї статті), і встановлено випадки, коли право власності на самочинне будівництво може бути визнане за рішенням суду за особою, що здійснила самочинне будівництво, або за власником земельної ділянки.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Крім того, за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1ст. 15 ЦК України). Тому звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво може мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

У пункті 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України(про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 роз'яснено, що, вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов'язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з'ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання.

Аналіз вищезазначеного дає підстави для висновку, що визнання судом права власності на самочинне будівництво можливе лише у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 15,16,376 ЦК України, керуючись ст.ст. 13, 76, 89, 265, 273, 352-355 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради, третя особа Департамент містобудування та земельних відносин ОСОБА_5 міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області.

Суддя Ю. І. Драч