Справа № 282/89/18
Провадження № 2/282/118/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Вальчук В. В.

при секретарі судових засідань: Грушак І. В.

позивачки: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Любарської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка вказує, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3.

В період спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_4.

Згідно рішення Любарського районного суду Житомирської області шлюб між ними розірвано і сторони вже тривалий період часу проживають окремо.

Причиною звернення до суду послужила та обставина, що ОСОБА_3, будучи батьком вказаної вище неповнолітньої дитини, повністю ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а саме: не відвідує її, не надає матеріальної допомоги, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не займається її вихованням. Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Фактично зараз відповідача з дитиною поєднує лише формальний запис у свідоцтві про народження.

З огляду на вище викладене позивачка просить постановити рішення про позбавлення ОСОБА_3, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Також вказала, що доказів, які підтверджували б викладені нею у позовній заяві факти у неї відсутні.

Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з'явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Саме тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати у відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України, де зазначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник органу опіки і піклування Любарської РДА в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується розпискою про отримання судової повістки, про причини своєї неявки суд не повідомив, висновку про доцільність чи не доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 суду не надав.

Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Із досліджених судом письмових доказів встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06 липня 2005 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1

В період спільного проживання в них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої у свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 20.12.2002 року, значаться ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Дослідивши усі докази, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо здійснення батьківських прав та обов'язків відповідачем ОСОБА_3 відносно його доньки ОСОБА_4

Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд вважає недоведеними обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до положень ст.9 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено виключний перелік підстав для позбавлення матері чи батька дитини батьківських прав. Зокрема, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 18 Постанови N3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських прав.

Доводи позивачки про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини не знайшли свого підтвердження достовірними доказами. Суду не надано доказів про притягнення відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов'язків. Крім того, у матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_4.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини".

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, передбаченого ст.152 СК України права дітей на належне батьківське виховання, суд не має підстав для позбавлення батьківських прав відповідача щодо його доньки, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1-3, 9 Конвенції ООН «Про права дитини», ч.3 ст.51, ч.1 ст.52 Конституції України, ст.ст.19, 151, 152, 164 СК України, ст.ст.76-80, 89, 141, 211, 223, 263 - 265, 271 - 273, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Любарської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити у зв'язку з їх безпідставністю.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 квітня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В. В. Вальчук