БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/2647/17
провадження № 2/361/233/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Петришин Н.М.
за участю секретаря Плиси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що 16 жовтня 1981 року між ним та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають повнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Однак, одруження з відповідачем виявилося невдалим, тому 16 травня 2014 р. шлюб між сторонами розірваний.

У період шлюбу, за спільні кошти подружжя, 28 березня 2000 року на ім'я відповідача ОСОБА_4 придбана двокімнатна квартира загальною площею 51.1 кв.м., житловою площею 28.6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 8000 (вісім тисяч) грн. Право власності на спірну квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем. У спірній квартирі позивач зареєстрований з 21.12.2011 р. Згідно звіту з незалежної експертної оцінки вартість квартири АДРЕСА_2 становить 360 316,00 грн., вартість ? частки спірної квартири - 180 158 грн.

Також, за спільні кошти подружжя у 2006 р. куплений автомобіль марки PEUGEOT 207, 2006 року випуску, кузов - НОМЕР_2, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1. Вказаний автомобіль зареєстрований в Броварському МРЕВ ДАІ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області на ім'я відповідача ОСОБА_4 На даний час вартість автомобіля з врахуванням зносу становить 202 400 (двісті дві тисячі чотириста) гривень.

У зв'язку зі тим, що між сторонами не досягнуто згоди про добровільний поділ вищевказаної спірної квартири та автомобіля, позивач змушений звернутися із даним позовом, в якому просить: визнати за ним право власності на ? частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; припинити право власності на ? частку вказаної квартири за ОСОБА_4; визнати за позивачем право власності на ? частку автомобіля марки PEUGEOT 207, 2006 року випуску, кузов - НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_1; припинити право власності на вказаний спірний автомобіль за ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вимоги з підстав, викладених у позовній заяві підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_8 проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі пояснивши, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28 квітня 1995 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Базир В.Г., належала на праві власності квартира АДРЕСА_1. 25 лютого 2000 року відповідач продала вказану квартиру за 5000 (п'ять тисяч) грн. Додавши до вказаної суми власні кошти у розмірі 3000 грн., відповідач 28 березня 2000 року купила квартиру за адресою: АДРЕСА_4. Позивач ніякої участі у купівлі вказаної квартири не приймав, будь-які кошти не надавав, так як ніде не працював. Відповідач займалася підприємницькою діяльністю, тому отримувача хороший дохід. Спірний автомобіль придбав син ОСОБА_10 за власні кошти у 2008 році для позивача, тому автомобіль є особистою приватною власністю відповідача.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 16 жовтня 1981 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_11, після укладення шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_3, про що свідчить витяг № 8 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, який сформований 29 березня 2017 року (а.с. 6).

25 лютого 2000 року між ОСОБА_4 та з іншої сторони ОСОБА_12, ОСОБА_13 укладений договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Авраменко Н.А., та відповідно до якого ОСОБА_4 продала ОСОБА_12 та ОСОБА_13 квартиру АДРЕСА_1. Продаж квартири вчинено за 5000 грн.

Відповідно до п. 1 вказаного Договору купівлі-продажу вищезазначена квартира належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28 лютого 1995 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Базир В.Г.

28 березня 2000 року між ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 з однієї сторони (Продавці) та ОСОБА_4 (з іншої стороно - Покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А., та відповідно до якого Покупцем придбано у Продавців за 8000 (вісім тисяч) грн. двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 28,6 кв.м., загальною площею 51,1 кв., яка розташована у будинку АДРЕСА_1

Згідно копії паспорта позивача ОСОБА_3, із 21.12.2011 року останній зареєстрований у вищевказаній квартирі за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 20-22).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого Броварським РЕВ ДАІ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, 05.11.2008 року за ОСОБА_4 зареєстрований транспортний засіб марки PEUGEOT 207, 2006 року випуску, кузов - НОМЕР_2, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 46).

Як вбачається із копії витягу № 1 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу, сформованого 29 березня 2017 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, 16 травня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 8).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що є сусідом сторін у даній справі та знає їх близько 20 років. У 2000 році відповідач ОСОБА_4 взяла у нього 3000 дол. США, а через рік повернула. Розписку про отримання у позику такої суми коштів відповідач не писала, так як свідок був впевнений, що вона ці гроші віддасть.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснила, що знає позивача, а відповідач це її рідна сестра. Пояснила, що вони всі разом проживали у п'ятикімнатній квартирі по АДРЕСА_1 У тій квартирі проживало п'ятеро сімей. Потім знайшовся покупець, який обміняв цю квартиру таким чином, що дав чотири квартири, і гроші на придбання квартири. Так, ОСОБА_4 придбала однокімнатну квартиру. Свідку відомо, що чоловік ОСОБА_4, тобто позивач, деякий період зловживав спиртними напоями, навіть лікувався від алкоголізму. У сім'ї ОСОБА_4 всі працювали. Їхній син ОСОБА_10 багато заробляв. Свідок постійно спілкується із відповідачем. ОСОБА_21 розповідала, що син ОСОБА_10 подарував автомобіль, це було приблизно у 2006 році.

Свідок ОСОБА_22 зазначив, що його дочка працює в офіційного дилера «Пежо», тому він особисто возив сина відповідача ОСОБА_10, щоб придбати автомобіль. При купівлі автомобіля ОСОБА_5 казав, що купує його для своєї матері. Кошти на автомобіль також давав він. Звідки в нього були ці кошти свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснила, що відповідача ОСОБА_4 знає дуже давно, вони разом навчалися в одному класі. Також, часто спілкувалися. У своїй сім'ї ОСОБА_4 була лідером, приймала рішення, займалась бізнесом. Її чоловік ОСОБА_3 працював у взуттєвому кооперативі, зловживав алкоголем, потім лікувався. Щодо купівлі квартири та автомобіля свідку нічого не відомо.

У судовому засіданні ОСОБА_24 зазначила, що позивач їй хресний, а відповідач - тітка. Свідок пояснила, що працює у ТОВ «Ілта», яке займається продажем автомобілів. У даному товаристві проходила акція і свідок про неї повідомила ОСОБА_5, який є сином сторін у даній справі. Свідку відомо, що ОСОБА_5 відкладав якісь кошти. При купівлі автомобіля ОСОБА_25 не було. Купівля автомобіля відбувалася у 2010 році. Хто давав гроші на вказане авто свідку не відомо.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_26 зазначив, що він є племінником відповідача. Також пояснив, що вони всі разом жили у п'ятикімнатній квартирі. У вказаній квартирі жило п'ять сімей. Потім всі вирішили розміняти квартиру і поділити між сім'ями. Матері свідка квартиру дали у селі Світильня. Про автомобіль сторін у справі свідку нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні пояснила, що відповідача у даній справі знає вже близько 37 років, а близько 7-ми років вони перебувають у дружніх стосунках. Після розірвання шлюбу ОСОБА_25 та ОСОБА_4 жили ще разом. ОСОБА_28 запропонувала позивачу житло, за оренду якого вона сама сплачувала. Між ними була домовленість. У сім'ї ОСОБА_4 всі працювали. Вони займалися якимось бізнесом. Свідку відомо, що у них була квартира по АДРЕСА_1, а потім там продали і купили по АДРЕСА_1. Автомобіль допоміг купити їхній син ОСОБА_10.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є сином сторін у даній справі. Свідок зазначив, що з приводу придбаної квартири йому нічого не відомо. Щодо автомобіля, то у 2008 році свідок придбав автомобіль своїй матері за власні кошти, оскільки був офіційно працевлаштований, працював та мав заощадження. Автомобіль коштував близько 10-ти тисяч доларів США. Так як батько зловживав спиртним, вони домовилися, щоб він жив окремо на орендованій квартирі. Свідок надавав кошти для оплати оренди квартири для свого батька.

Свідок ОСОБА_29 пояснила, що відповідач разом із своєю сім'єю проживали у п'ятикімнатній квартирі. У вказаній квартирі проживало п'ять сімей. Потім цю квартиру купили. Свідку невідомо яка частина грошей від проданої квартири дісталася ОСОБА_4. Потім ОСОБА_4 купила квартиру на АДРЕСА_1, а потім на вул. ОСОБА_30. Свідок також знає позивача. Свідку відомо, що останній працював, однак вживав спиртні напої.

Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

За змістом ст.ст. 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А, отже, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З огляду на викладені обставини вбачається, що спірна квартира та автомобіль придбані під час перебування сторін у шлюбі, тому відповідно до вищевказаних положень сімейного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя.

Доводи відповідача про те, що спірна квартира придбана за її особисті кошти жодними доказами у судовому засіданні не підтверджені. Так, із матеріалів справи видно, що квартира АДРЕСА_1. придбана відповідачем у 2000 році за договором купівлі-продажу, тобто під час перебування у шлюбі з позивачем, отже, також була спільним майном подружжя. За твердженням позивача, саме за рахунок продажу даної квартири була придбана спірна квартира. Жодних доказів того, що ця квартира придбана за особисті кошти відповідача до суду не надано. Не підтверджують таких обставин і покази свідків про те, що у матері позивача була п'ятикімнатна квартира, яку розміняли на декілька квартир.

Посилання відповідача на те, що частина коштів, які витрачені на придбання спірної квартири, є її особистими коштами, бо зароблені лише нею шляхом зайняття підприємницькою діяльністю, є безпідставними, оскільки згідно положень ст. 61 СК України такі кошти є спільним майном подружжя.

Доводи відповідача про те, що автомобіль є її особистим майном, також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, так як не надано жодних доказів того, що кошти на придбання автомобіля чи сам автомобіль подарований ОСОБА_4 її сином, адже автомобіль під час придбання зареєстрований на ОСОБА_4 Так, покази свідків не можуть бути належним доказом дарування коштів чи рухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ЦПК України передбачає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 вищевказаного Кодексу визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом стаття 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з огляду на викладені обставини та керуючись нормами чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до загального висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та розмір задоволених позовних вимог, суд вважає, що із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають відшкодуванню понесені судові витрати у розмірі 2 827, 80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 57, 60, 62, 65, 68, 70 СК України, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_7

Припинити право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_6 за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку автомобіля марки PEUGEOT 207, 2006 року випуску, кузов - НОМЕР_4, номерний знак НОМЕР_5

Припинити право власності на 1/2 частку автомобіля марки PEUGEOT 207, 2006 року випуску, кузов - НОМЕР_6 номерний знак НОМЕР_7 за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 2 827, 80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин