ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3190/18 Номер провадження 22-ц/814/417/18Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2018 року справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права на користування житловим приміщенням, визнання права на приватизацію,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права на користування житловим приміщенням, визнання права на приватизацію, посилаючись на те, що вони зареєстровані та постійно проживають в квартирі АДРЕСА_1. Квартира перебуває у комунальній власності та знаходиться на балансі КП ЖЕО №2 м. Полтави Полтавської міської ради. Вони звернулись до відповідача, Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, із заявою про отримання у власність вказаної квартири, однак листом від 19 квітня 2018 року їм повідомлено про надання пакету документів необхідних для отримання квартири у власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до складу яких входить ордер на квартиру. Ордер на спірну квартиру відсутній, що підтверджується довідкою КП ЖЕО №2 та відповідями архіву Полтавської міської ради. Єдиним способом захисту своїх порушених прав вони вважають звернення до суду із вказаним позовом.

Просили визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на приватизацію житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено, оскільки Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради не є належним відповідачем за позовними вимогами про визнання за позивачами права на користування спірною квартирою, крім того, право на отримання у власність спірної квартири ніким не оспорюється, позивачі не отримували відмову відповідача у задоволенні їх вимог щодо приватизації.

Позивачі оскаржили дане рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради зазначило, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Сторони та їх представники у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Враховуючи наведене, та беручи до уваги, що матеріали справи мають достатні дані про права та взаємовідносини сторін, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку,що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 з 1995 року. ОСОБА_2, як квартиронаймач, а ОСОБА_3 як син квартиронаймача, член її сім`ї.

Позивачі проживають та зареєстровані у спірній квартирі на законних підставах, мають право на користування спірною квартирою, ОСОБА_2, як квартиронаймач, на підставі рішення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради № 382 від 25 серпня 2009 року, і ОСОБА_3, як член її сім'ї.

Квартира перебуває у комунальній власності міста, балансоутримувачем є КП ЖЕО №2 Полтавської міської ради.

У квітні 2018 року позивачі звернулись до Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, з вимогою про передачу їм спірної квартири у власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Листом Управління майном комунальної власності міста від 19 квітня 2018 року позивачів повідомлено, щодо необхідності надання пакету документів для отримання у власність спірної квартири на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», серед переліку документів є ордер на заселення спірної квартири.

Із довідки КП ЖЕО № 2 Полтавської міської ради убачається, що ордер на заселення спірної квартири відсутні.

Стаття 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає територіальну громаду як жителів, об'єднаних постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Право комунальної власності це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно п.п. 30, 31 ч. 1 ст. 26 даного закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання:

прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади;

прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Тобто суд першої інстанції вірно зазначив, що наймодавцем у вказаному випадку є орган місцевого самоврядування, територіальна громада в особі Полтавської міської ради, яка делегувала свої повноваження з укладання договір найму КП «ЖЕО№2» Полтавської міської ради.

Оскільки наймодавцем спірної квартири є територіальна громада в особі Полтавської міської ради, саме вона є належним відповідачем щодо позовних вимог про визнання за позивачами права на користування спірною квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). (ч. 4 вказаної статті)

З зазначених норм права можна зробити висновок, що на органи приватизації покладається завдання лише щодо підготовки та оформлення відповідних документів проте не розпорядження нерухомим майном.

Суд першої інстанції також вірно звернув увагу, що позивачі не отримували відмови Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради у задоволенні їхніх вимог на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а навпаки відповідач роз'яснив, які документи вони повинні надати для реалізації такого права, тобто відповідачем їх права не порушувалися, а звернення до суду є передчасним.

До повноважень відповідача не входить вирішення питання про передачу у найм комунального житла, а отже Управління комунальним майном міста виконавчого комітетуПолтавської міської ради не є належним відповідачем, немає повноважень визнавати чи не визнавати за позивачами право на користування спірною квартирою.

При цьому, матеріали справи не містять клопотань позивачів про заміну відповідача чи залучення співвідповідачем територіальної громади в особі Полтавської міської ради, тоді як відповідно до ст. 51 ЦПК України суд позбавлений можливості залучити до справи належного відповідача за власною ініціативою.

Разом з тим, відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог у зв'язку зі зверненням до неналежного відповідача.

Доводи наведені в апеляційній скарзі стосовного того, що судом першої інстанції зроблено висновки лише щодо вимоги визнання права на користування майном, тоді як заявлялася також вимога про приватизацію житлового приміщення є безпідставною, оскільки, рішення суду містить висновки щодо вирішення даного питання, а саме зазначено, що позивачами не доведено порушення відповідачем їх права на приватизацію у встановленому законом порядку зважаючи на те, що з відповідною вимогою вони до Управління комунальним майном міста не зверталися.

Посилання ОСОБА_2, ОСОБА_3 на те, що вони отримали відмову у здійсненні приватизації, що порушило їх право є необґрунтованими, так як матеріали справи не містять доказів відмови Управління комунальним майном міста реалізувати право позивачів на приватизацію, тоді як листом відповідач лише проінформував позивачів про перелік необхідних документів.

Зазначення в апеляційній скарзі, що під час розгляду справи жоден із учасників процесу не вказав на неналежність відповідача суперечить принципу змагальності сторін, оскільки сам позивач визначає до кого пред'явити позов.

Доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що відсутність у позивачів ордеру унеможливлює реалізацію права на приватизацію не спростовують висновків рішення суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до листа виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради представник позивачів звертався з запитом про надання ордеру про надання житлової площі ОСОБА_5, тоді як згідно позовної заяви спірне житло надавалося матері позивача - ОСОБА_6 Проте, жодної інформації про відсутність ордеру про надання житлової площі ОСОБА_6 надано не було.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 06 грудня 2018 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко