24.07.2018431/3391/18/9450/2018
Справа № 431/3391/18
Провадження № 2/433/1056/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Старобільськ

Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Ткач О.В.,

за участі секретаря Кустової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Старобільська міська рада Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Старобільська міська рада Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що їй на підставі права власності належить квартира № 2 в будинку 65 на кв. Ватутіна в м. Старобільськ Луганської області. На даний час у вказаній квартирі зареєстрована відповідачка донька позивача ОСОБА_2, однак остання створила свою власну родину з якою мешкає фактично в іншій державі та в даному будинку не проживає. Крім того, донька приїхала до позивачки в червні 2018 року провідати і так само вирішити питання зняття з реєстрації. Ій відмовили у міській раді у знятті з реєстрації, про що надали письмовий документ, тобто її власну заяву з відміткою службовця міської ради про відмову у вчиненні такої, оскільки вважали її паспорт втратив чинність. Вказані обставини перешкоджають їй у використанні житлового будинку. На підставі викладеного просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з,явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала.

Представник Старобільської міської ради Луганської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов визнають.

У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 25.01.2000 року за ОСОБА_1 зареєстровано житловий будинок, який розташований за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, кв. Ватутіна, 65/2.

Згідно копії свідоцтва № 252 про реєстрацію за місцем перебування від 07.04.2016 року, виданого міграційним пунктом УФМС Росії по ОСОБА_4 в м. Костомукша, встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, на строк з 13.03.2017 року по 13.03.2020 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановлюючи наявність порушеного права позивача з боку відповідача, суд зазначає наступне.

За змістом ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 33, 34, 36 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та положень ст. ст. 4, 13, 19, 78, 81 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див. рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. the United Kingdom), заява № 66746/01, п. 82).

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, також беручи до уваги відсутність відповідача в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, є підставою для подальшого зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 78, 81, 206, 258, 259, 263-265,280-283, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 319,321,321,391,405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Старобільська міська рада Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташований за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, кв. Ватутіна, 65/2.

Зобов,язати відділ реєстрації виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстраційного обліку у квартирі 2 будинку № 65 на кв. Ватутіна в м. Старобільськ Луганської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Ткач