ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/243/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю позивача ОСОБА_4, представника прокуратури Хмельницької області Ленчика В.М., представника Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області Зозулі В.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/10651/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2018 року (суддя Козак О.В.) у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_4 зазначав, що в провадженні слідчих УФР ГУ ДФС в Хмельницькій області знаходиться порушене за його заявою кримінальне провадження №0000045. Постановою слідчого УФР ГУ ДФС в Хмельницькій області Беринди А.А. від 31.03.2017 року закрито кримінальне провадження, яка постановою Хмельницького міськрайонного суду від 18 грудня 2017 року скасована, чим було спричинено позивачу моральну шкоду, яка полягає у марнуванні його часу, витраченого на скасування незаконної постанови; моральних стражданнях, які він переніс під впливом цього незаконного рішення та докладанні додаткових зусиль для організації свого життя. ОСОБА_4 вказує, що порушення його прав та необхідність вжиття заходів для їх захисту він сприймає як зверхнє ставлення до нього, як до людини та відчуває себе приниженим і морально подавленим, тому завдану йому моральну шкоду оцінює у 1 000 000 грн., яку і просить суд стягнути із відповідачів. Крім того позивач вказує, що йому було завдано і майнову шкоду, яка полягає у понесених ним витратах на ксерокопіювання документів, проїзд до суду та підготовку справи, що складає 40000,42 грн. Оскільки органи прокуратури проявили бездіяльність під час процесуального керівництва у кримінальному провадженні, що порушене за заявою позивача, а саме не скасували незаконну постанову про закриття слідчим поліції даного кримінального провадження, ОСОБА_4 вважає, що прокуратура має нести солідарну відповідальність у відшкодуванні шкоди на його користь.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку та вказує, що це рішення постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права і підлягає до скасування. На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що у відповідності до положень ст.ст. 23, 276 ЦК України він має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його прав, внаслідок неправомірної, недобросовісної та некваліфікованої діяльності працівників органу прокуратури та Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області. На думку апелянта, суд не надав належної правової оцінки наданим у справі доказам, зокрема квиткам на проїзд до суду та витраченого особистого часу апелянта на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження. З цих підстав ОСОБА_4 просив суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ДФС у Хмельницькій області погоджується із рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим. Відповідач вказує, що жодних із причин нанесення шкоди, вказаних в ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» позивачу не завдано. Також апелянтом не надано доказів про наявність шкоди, протиправної поведінки та вини відповідачів, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідачів. Також ОСОБА_4 не наведено доказів про істотність змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу ділової репутації, не надано доказів щодо обґрунтованості розміру шкоди, тяжкості вимушених змін та зусиль, які знадобилися для нормального життя.

До апеляційного суду надійшов також відзив на апеляційну скаргу від Прокуратури Хмельницької області, в якій відповідач погоджується із рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим. У відзиві вказує, що мотиви та підстави, зазначені апелянтом у скарзі є безпідставними. Зокрема судом вірно встановлено, що підстав для відшкодування позивачу шкоди на підставі ст. 1174 ЦК України у держави немає та позивачем не надано належних доказів того, що дії відповідачів є неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є їх вина.

Позивач ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просить її задовольнити.

Представники відповідачів Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області Зозулі В.П., Прокуратури Хмельницької області Ленчика В.М. заперечили проти доводів апеляційної скарги та просять оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області до суду не з'явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення учасника справи та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок прийняття слідчим УФР ГУ ДФС в Хмельницькій області Бериндою А.А. постанови від 31.03.2017 року про закриття кримінального провадження №000045, чи діями групи наглядових прокурорів, було заподіяно шкоди його правам та інтересам, в тому числі моральної та майнової шкоди.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і ґрунтується на доказах, яким судом дана правильна оцінка.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що 20.12.2016 року на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000045 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 212 КК України та розпочато досудове розслідування, за результатами якого 31.03.2017 року винесено постанову про закриття цього кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2017 року в справі №686/7019/17 задоволено скаргу ОСОБА_4 та скасовано постанову слідчого УФР ГУ ДФС в Хмельницькій області Беринди А.А. від 31.03.2017 року про закриття кримінального провадження №000045 як таку, що є невмотивована, винесена передчасно та прийнята без дотримання вимог ст. ст. 9, 91 - 93, 110, 284 КПК України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу положень статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Положеннями ст. 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст. 1167 ЦК України.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1167 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в ч. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов'язок по відшкодуванню шкоди.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому шкоди, а також наявності причинного зв'язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ст.76 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачем не надано доказів про наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення для покладання на відповідачів відповідальності щодо відшкодування завданої йому шкоди прийняттям слідчим УФР ГУ ДФС в Хмельницькій області Бериндою А.А. постанови від 31.03.2017 року про закриття кримінального провадження. Адже сам факт скасування прийнятого слідчим поліції в порядку КПК України процесуального документу про закриття кримінального провадження на підставі скарги ОСОБА_4 не є доказом заподіяння матеріальної та моральної шкоди позивачу.

Висновки суду узгоджуються із матеріалами справи.

Судова колегія вважає, що посилання в апеляційній скарзі про ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки порушенню прав апелянта на правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність працівників ДФС в Хмельницькій області та працівників прокуратури в Хмельницькій області і невірно оцінено докази є безпідставними, адже суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права, що підлягають застосуванню, у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України надав оцінку усім доказам, що зібрані у справі та законно і обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову .

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б впливали на законність рішення суду першої інстанції та спростовували висновок суду. Вони фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції.

Процесуальних порушень, що були би підставою для скасування оскаржуваного рішення суду не встановлено і підстави у межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2018 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк