Дата документу 01.10.2018
Справа № 334/6890/14-ц
Провадження № 2/334/207/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Петракей Р.С.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Запорізької міської ради, ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_5 про скасування рішення та Державного акту на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Запорізької міської ради, ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення Запорізької міської ради № 113/37 від 19.05.2010 року та про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 911965, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 54, (кадастровий номер :04:005:0159) площею 0,1000 га по вул. Сусаніна, буд.15 у м.Запоріжжя, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та скасувати його державну реєстрацію.

В обґрунтування позову позивач вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.10.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1509, гр. ОСОБА_5 є власником спадкового майна, яке складається із 1/2 частки житлового будинку № 15, що знаходиться по вул. Сусаніна в м.Запоріжжя, на земельній ділянці розміром - 2863 кв.м.

На підставі Договору дарування від 08.08.2008 року, зареєстрованого в реєстрі № 4089, вона є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Сусаніна, буд. 15, на земельній ділянці площею - 2863 кв.м., що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого ОП ЗМБТІ за № 25939654 від 22.04.2010 року.

Таким чином, вона та ОСОБА_5 є співвласниками вищевказаного житлового будинку, про що відображено в технічному паспорті складеному ОП ЗМБТІ.

На даний час, згідно вказаного технічного паспорту на житловий будинок № 15 по вул. Сусаніна в м. Запоріжжя, реєстрація поточних змін до якого внесена 22.04.2010 року загальна площа земельної ділянки, яку займає житловий будинок № 15 по вул. Сусаніна у м.Запоріжжі з допоміжними будівлями, становить 0,2863 кв.м. Вказана площа земельної ділянки зазначена і в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданого 3-й особі, і в Договорі дарування на її імя.

В жовтні 2013 року під час розгляду Ленінським районним судом м.Запоріжжя справи за позовом ОСОБА_5 до неї, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визначення порядку користування земельною ділянкою під домоволодінням № 15 по вул. Сусаніна в м. Запоріжжі, на підставі рішення Запорізької міської ради від 19.05.2010 року № 113/37, гр. ОСОБА_2 08.07.2010 року був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 911965, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 54, (кадастровий номер :04:005:0159) площею 0,1000 га по вул. Сусаніна, буд. 15, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Таким чином, на теперішній час ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер :04:005:0159), яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сусаніна, буд.15.

З кадастрового плану земельної ділянки, вбачається, що земельна ділянка, яку надано у приватну власність гр. ОСОБА_2, надавалась з загальної площі земельної ділянки 0,2863 га, закріпленої за будинком № 15 по вул. Сусаніна в м. Запоріжжі, співвласником якого вона є, та без її згоди, без підписання ОСОБА_3 погодження меж землекористування, як того вимагає земельне законодавство України.

Згідно опису суміжних землекористувачів, суміжним землекористувачем земельної ділянки (кадастровий номер :04:005:0159) орієнтовною площею 0,1000 га є Г-Д-присадибна ділянка № 15 по вул. Сусаніна у м.Запоріжжі та при підготовці документації із землевідведення повинні бути здійснені всі необхідні дії, у тому числі кадастрова зйомка. Відповідно до ст. 198- Земельного кодексу України кадастрова зйомка - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, яка включає, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Втім, гр. ОСОБА_2 не погоджував з нею межі землекористування, відповідно ОСОБА_3 узгодження меж землекористування між сусідніми землекористувачами вона не підписувала.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 в 2010 році незаконно було набуто право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га по вул. Сусаніна, 15 (буд.) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 911965 від 08.07.2010р.

Що стосується погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, то це передбачено ст. 198 ЗК України, саме цією статтею чітко визначене обов'язковість погодження меж земельної ділянки.

Відповідачем при приватизації земельної ділянки не була отримана її згода на приватизацію вказаної земельної ділянки, як суміжного землекористувача

Таким чином, Запорізькою міською радою не були дотримані приписи закону при наданні у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 по вул. Сусаніна, буд.15 у м. Запоріжжі, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися землею на власний розсуд, істотно зменшені розміри належної їй земельної ділянки.

Акт погодження меж земельної ділянки повинен був підписувати співвласник (позивач), а не ОСОБА_6, яка є матір`ю позивача, яка на час підписання вказаного ОСОБА_3 не мала прав власника частини будинку, тому є особою не наділеною певним достатнім обсягом прав щодо розпорядження цим майном та відповідно і земельною ділянкою, що знаходиться під будинком. Крім того зі слів ОСОБА_6, вона взагалі не підписувала даний ОСОБА_3 і чий на ньому підпис під її імям їй невідомо.

Не узгодження меж, є безумовною законною підставою для скасування рішення Запорізької міської ради щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 та державного акту.

Таким чином, позивач вважає, що порушено її право на користування земельною ділянкою.

Просить визнати незаконним та скасувати рішення Запорізької міської ради № 113/37 від 19.05.2010 року, визнати недійним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 911965, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 54, (кадастровий номер :04:005:0159) площею 0,1000 га по вул. Сусаніна, буд.15 у м.Запоріжжя, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та скасувати його державну реєстрацію. Судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечували проти позовних вимог, просили у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Представник Запорізької міської ради ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав суду заперечення на позов, просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа: ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала суду заперечення на позовну заяву, просила в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.10.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1509, гр. ОСОБА_5 є власником спадкового майна, яке складається із 1/2 частки житлового будинку № 15, що знаходиться по вул. Сусаніна в м.Запоріжжя, на земельній ділянці розміром - 2863 кв.м. (а.с.7).

На підставі Договору дарування від 08.08.2008 року, зареєстрованого в реєстрі № 4089, ОСОБА_4 є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Сусаніна, буд. 15, на земельній ділянці площею - 2863 кв.м., що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого ОП ЗМБТІ за № 25939654 від 22.04.2010 року (а.с.8, 9).

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками вищевказаного житлового будинку, про що відображено в технічному паспорті складеному ОП ЗМБТІ (а.с.6).

На даний час, згідно вказаного технічного паспорту на житловий будинок № 15 по вул. Сусаніна в м. Запоріжжя, реєстрація поточних змін до якого внесена 22.04.2010 року загальна площа земельної ділянки, яку займає житловий будинок № 15 по вул. Сусаніна у м.Запоріжжі з допоміжними будівлями, становить 2863 кв.м. Вказана площа земельної ділянки зазначена і в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданого 3-й особі, і в Договорі дарування на її імя.

Як стало позивачу відомо рішенням Запорізької міської ради від 19.05.2010 року № 113/37, було відведено та передано у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку по вул. Сусаніна, буд. 15 у м.Запоріжжя, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою та розмір земельної ділянки площею 0,1000 га та встановлено зовнішні межі згідно з планом, що додається за рахунок земель Запорізької міської ради. передано у власність земельну ділянку (кадастровий номер :04:005:0159) площею 0,1000 га по вул. Сусаніна, буд. 15, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зобов`язано ОСОБА_9 звільнити земельну ділянку площею 0,0009 га, яка знаходиться в межах "червоних" ліній вулиці, огорожу встановити на проектне положення.

08.07.2010 року на підставі рішення Запорізької міської ради від 19.05.2010 року № 113/37 ОСОБА_2 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 911965, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 54, (кадастровий номер :04:005:0159) площею 0,1000 га по вул. Сусаніна, буд. 15, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

З кадастрового плану земельної ділянки, вбачається, що земельна ділянка, яку надано у приватну власність гр. ОСОБА_2, надавалась з загальної площі земельної ділянки 0,2863 га, закріпленої за будинком № 15 по вул. Сусаніна в м. Запоріжжі, співвласником якого вона є, та без її згоди, без підписання ОСОБА_3 погодження меж землекористування, як того вимагає земельне законодавство України.

Згідно опису суміжних землекористувачів, суміжним землекористувачем земельної ділянки (кадастровий номер :04:005:0159) орієнтовною площею 0,1000 га є Г-Д-присадибна ділянка № 15 по вул. Сусаніна у м.Запоріжжі та при підготовці документації із землевідведення повинні бути здійснені всі необхідні дії, у тому числі кадастрова зйомка. Відповідно до ст. 198- Земельного кодексу України кадастрова зйомка - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, яка включає, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Згідно висновку № 170/194-15 від 11.01.2016 року почеркознавчої та технічної експертизи документів експертизи по цивільній справі № 334/6890/15-ц зображення підпису, виконаного від імені ОСОБА_10 і розташованого в оригіналі письмової згоди на відчуження незабудованої часини присадибної ділянки площею 0,1000 га по вул. Сусаніна, 15 на користь гр. ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування нового житлового будинку, господарських будівель і споруд та приватизацію цієї частини земельної ділянки, виконано за допомогою електронного технічного комплексу, в якому використовувався друкуючий пристрій із струминним способом друку в кольоровому режимі.

В зв'язку з тим, що попереднім технічним дослідженням встановлено, що зображення підпису, виконаного від імені ОСОБА_10, відтворено за допомогою електронного технічного комплексу, в якому використовувався друкуючий пристрій із струминним способом друку в кольоровому режимі, подальше ідентифікаційне дослідження щодо встановлення особи виконавця підпису не проводилось.

Таким чином, ОСОБА_2 не погоджував з ОСОБА_10 межі землекористування, відповідно ОСОБА_3 узгодження меж землекористування між сусідніми землекористувачами ОСОБА_10 не підписувала.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 в 2010 році незаконно було набуто право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га по вул. Сусаніна, 15 (буд.) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯК № 911965 від 08.07.2010р.

Що стосується погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, то це передбачено ст. 198 ЗК України, саме цією статтею чітко визначене обов'язковість погодження меж земельної ділянки.

Відповідачем при приватизації земельної ділянки не була отримана згода на приватизацію вказаної земельної ділянки, як суміжного землекористувача

Не узгодження меж, є безумовною законною підставою для скасування рішення Запорізької міської ради щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 та державного акту.

Позивач вважає, що внаслідок порушень з боку ОСОБА_2 при приватизації частини земельної ділянки по вул. Сусаніна, буд. 15 у м.Запоріжжя, порушені її права як землекористувача.

11.05.2016 року від ОСОБА_4 надійшло повідомлення до Дніпровського ВП ГУНП про те, що невстановлена особа зробила підпис ОСОБА_11 у документі, яким скористалася при отриманні державного акту на право власності на земельну ділянку та її приватизацію, чим спричинила матеріальний збиток ОСОБА_4

Підстави та порядок одержання земельних ділянок у власність громадянами визначено нормами ст. ст. 116, 118 Земельного Кодексу України.

Також, при оформленні необхідних для приватизації документів, відповідач не зверталась до позивачки за отриманням погодження меж земельних ділянок, що свідчить про відсутність її підпису на проектно-технічній документації, на підставі якої було видано відповідачу державний акт про право власності на земельну ділянку.

Відповідно дост.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян здійснюється в межах норм, визначених цим Кодексом, і провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ст.118 ЗК України, яка регулює порядок надання земельних ділянок у власність громадянам, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, яку він бажає отримати у власність. Дане клопотання громадянина відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає у місячний строк і надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні, а після його виготовлення приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання земельної ділянки громадянину у власність.

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Відповідно до ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до приписів ст..377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, право власності, оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України).

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України).

В статті 393 ЦК України також передбачено, що правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, нормами діючого законодавства передбачено такий спосіб захисту порушених прав, як визнання недійсним відповідного акту органу державної влади або органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, як акту органу державної влади або органу місцевого самоврядування, за умови, що він не відповідає закону і порушує права власника.

Згідно правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 04.06.2014 року у спорах пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Таким чином, оскільки рішення Запорізької міської ради № 113/37 від 19.05.2010 року та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 911965, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 54, (кадастровий номер :04:005:0159) площею 0,1000 га по вул. Сусаніна, буд.15 у м.Запоріжжя, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), порушують права позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити

Відповідно до ст.133 ЦПК України стягнути з Запорізької міської ради та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору по 121,80 грн., з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 81, 89, 263 ЦПК України, ст. 16, 21, 377 ЦК України, ст.ст. 81, 116, 118, 120, 126, 141, 152, 155, 198 ЗК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 до Запорізької міської ради, ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_5 про скасування рішення та Державного акту на право власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення Запорізької міської ради № 113/37 від 19.05.2010 року.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 911965, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 54, (кадастровий номер :04:005:0159) площею 0,1000 га по вул. Сусаніна, буд.15 у м.Запоріжжя, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та скасувати його державну реєстрацію.

Стягнути з Запорізької міської ради та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору по 121,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О.Ісаков