Справа № 203/752/18
Провадження № 2-з/0203/36/2018
УХВАЛА

10 квітня 2018 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в:

06 квітня 2018 року ОСОБА_1А.О. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачам. Заяву обґрунтовано тим, що в наслідок ДТП позивачу спричинено шкоду на суму 526 835 грн. 42 коп., а відповідачі не бажають відшкодовувати спричинену шкоду добровільно. Крім того, під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3, ним було надано співробітникам поліції поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на імя іншої особи. Зазначені обставини надають підстави вважати, що відповідачі можуть і надалі ухилятися від відшкодування коштів потерпілому.

Ознайомившись з поданими матеріалами доходжу наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи

Приписами ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За вимогами ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позовну повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Судом встановлено, що позивач просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 526 835,42 грн., а в заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на все належне їм майно, що не є співмірним із зазначеними в позові вимогами. Крім того, у заяві не зазначено, на яке саме майно необхідно накласти арешт та не надано доказів на підтвердження належності такого майна відповідачам.

У заяві про забезпечення позову не зазначено доказів, якими б підтверджувалося, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а лише посилається на події, що відбувались на стадії здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, у звязку із чим на думку позивача виникла необхідність накладення арешту на майно, належне відповідачам.

Крім того, надані до позовної заяви документи, зокрема постанова Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2018 року, свідчать, що винним у дорожньо-транспортній пригоді, під час якої було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, було визнано ОСОБА_3 як особу, що керувала транспортним засобом «Mitsubishi Lancer». В матеріалах справи відсутні будь які відомості щодо вини ОСОБА_4В у заподіянні шкоди позивачу.

Таким чином, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, враховуючи співмірність та адекватність запропонованих заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, суд не вбачає достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_4

Ураховуючи зміст приведених норм, а також принципи співмірності, вважаю зазначену вимогу такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не надано відповідних доказів та не наведено фактів, у чому саме полягає побоювання, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений у заяві, може у майбутньому утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, як і не зазначено конкретне майно, на яке необхідно накласти арешт.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 258 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодивідмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя М.О. Католікян