Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Дудник В.О., Томіленку В.В.,Чуб Н.С., Сидоренку П.М., Сіренко Д.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 12 серпня 2016 року і до повноліття дитини.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 жовтня 2003 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею і перебуває тільки на її утриманні. Шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитина, та не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона не в змозі забезпечити. Батько є здоровим та працездатним, та в змозі сплачувати аліменти з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в ІА «РБК-Україна» на посаді технічного директора та має постійний дохід.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що вона розірвала шлюб з відповідачем три роки тому. Наразі вона проживає з їхньою спільною дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Між нею та відповідачем спочатку існувала усна домовленість з приводу аліментів. Так, вона являлася поручителем та іпотекодавцем по кредиту, який вони у шлюбі отримували, вона продала своє спадкове майно, з метою погашення кредиту. Відповідач же коштів по кредиту не сплачував, він покинув сім'ю у дуже скрутному становищі. Згодом вони домовилися, що відповідач буде сплачувати кошти по кредиту, а вона не буде претендувати на сплату ним аліментів на утримання дитини. Вона фактично придала у чоловіка ? частину кватири, однак юридично вона рахується за відповідачем та по суті перебуває у «підвішеному» стані. Вона пропонувала відповідачу відмовитися від своєї частки квартири в рахунок аліментів, але він відмовився. Зазначила, що їхня спільна дитина має психотравму, пов'язану з їхнім розлученням. Дитина позбавлена батьківського піклування, син звертається до батька для купівлі одягу, але цих грошей не вистачає. Зазначила, що дійсно відповідач пересилає на картку гроші і вона йому вдячна за це, але їх не вистачає на утримання дитини. 4000 гривень, які вона просить стягнути в якості аліментів не становить навіть 25% доходу відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи (а.с.109-113). Пояснив суду, що майже все сказане позивачем являється брехнею. Він добровільно допомагає в утриманні дитини. Позивач же гуляє та не займається дитиною. Він повністю утримує дитину, в тому числі надає необхідне лікування, надає дитині можливість відвідувати секції.

Зазначив, що саме він пропонував позивачу свою частку квартири в рахунок аліментів, але позивач не погодилася. Також, пояснив суду, що він сім'ю не покидав, а його просто вигнали, при цьому позивач кожен день влаштовувала скандали.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи (а.с.109-113), просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 жовтня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 9 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року у розмірі 1860 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що позивач разом з малолітнім сином ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою (випискою з домовою книги про склад сім'ї та прописки) від 21 червня 2016 року, виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу Дніпровського району м. Києва» (а.с.9).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від дитини за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до довідки № 1 від 07 листопада 2017 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «А.В.С. Маркетинг», ОСОБА_2 працює в ТОВ «А.В.С. Маркетинг» з 19 червня 2017 року. На даний момент займає посаду системний адміністратором. Дохід за період з 19 червня 2017 року по 31 жовтня 2017 року склав 31 000,00 гривень (а.с.114).

Крім того, відповідач також має малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якої за умовами договору між батьками про сплату аліментів на дитину від 16 червня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, відповідач сплачує аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.133). Також, як встановлено судом відповідач має батьків пенсійного віку ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які отримують пенсію за віком.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач приймає участь в утриманні та вихованні сина. Так, ОСОБА_4 відвідує секцію «Карате» в Громадській організації «ЕЛІТСПОРТ», за період з 01 січня 2016 року по 20 травня 2017 року відповідачем було внесено 22 700 гривень в рахунок проведення чемпіонатів, де приймає участь дитина та додаткових витрат на відвідування секції, що підтверджується листом-відповіддю Громадської організації «ЕЛІТСПОРТ» від 16 червня 2017 року. Крім того, відповідачем також сплачувалися грошові кошти на утримання сина шляхом перерахування коштів на картковий рахунок дитини, що не заперечувалося позивачем в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладені доводи, враховуючи надані суду докази з позиції їх належності та допустимості, враховуючи норми чинного законодавства України, про обопільний обов'язок батьків в утриманні та вихованні дитини, суд, беручи до уваги, що відповідач має ще одну дитину на утриманні, має батьків пенсійного віку, приходить до висновку про стягнення з останнього на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, що буде спроможнім до сплати відповідачем.

Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2) на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 25 серпня 2016 року і до дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2018 року.

Суддя: