Справа № 604/168/18
Провадження № 2/604/142/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участі секретаря судового засідання Кияшко М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Півдволочиськ у підготовчому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації, Служба у Справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, про визначення місця проживання останнього, посилаючись на виникнення між сторонами спору, який вирішити у позасудовому порядку не видалося можливим. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 2014 року уклала шлюб з ОСОБА_3. З жовтня 2017 року сторони проживають окремо. 07 лютого 2018 року рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області шлюб між ними розірвано. В шлюбі із відповідачем у них народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з народження проживає з позивачем за адресою: вул. Коцюбинського, 4/1, смт. Підволочиськ, Тернопільської області. Позивач зазначає, що в інтересах дитини приживати з нею, оскільки вона володіє на праві приватної власності ? частиною квартири за адресою: вул. Коцюбинського, 4/1, смт. Підволочиськ, Тернопільської області, працює завідувачем аптеки №19 в ТОВ «Аверсі», має можливість та засоби створити усі необхідні умови для проживання та розвитку сина в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

В судове засідання сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не зявивлися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності.

Представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову не заперечував.

Представник Органу опіки та піклування Підволочиської РДА проти задоволення позову не заперечував.

Представник Служби у справах дітей Підволочиської РДА позовні вимоги підтримала.

Дослідивши матеріали справи суд вважає за можливе справу вирішити в підготовчому провадженні на підставі наявних у ній доказів, задовольнивши позовні вимоги, виходячи з таких міркувань.

Правовідносини, що склалися між сторонами у справі регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 2014 року по 07 лютого 2018 року (рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/92/18 вступило в законну силу 09 березня 2018 року).

Судом встановлено, що 16 січня 2015 року у сторін по справі народився син ОСОБА_4 ( свідоцтво про народження серія І-ИД №208345, видане 28 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського РУЮ у Тернопільській області).

Позивач та малолітній син ОСОБА_4, зареєстровані та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, в житловому будинку площею 61,58 кв.м., який складається з 4 кімнат, газифікований, електрифікований. ? частка вказаної квартири належить позивачу на праві приватної власності. Вказане стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12 лютого 2018 року, посвідченим виконкомом Підволочиської селищної ради Тернопільської області; договором дарування ? частки квартири від 06 листопада 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №2126; та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24384257 від 09 листопада 2009 року.

З довідки виконкому Підволочиської селищної ради Тернопільської області №539 від 05 квітня 2018 року вбачається, що до складу сімї позивача входять: син ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4; колишній чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5; батько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, мати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, та брат ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8

Позивач працює у ТОВ «Аверсі» на посаді завідувач аптекою №19 на умовах повної зайнятості з 01 березня 2016 року (Наказ №52-к від 29 лютого 2016 року), характеризується позитивно, розмір її заробітку за серпень січень 2017 року складає 21053,28 грн. ( довідка про доходи ТОВ «Аверсі», довідка №21, видані 09 лютого 2018 року; та характеристика).

Згідно довідки про результати скринінгових досліджень на наявність маркерів трансмісивних інфекцій, висновку про стан здоровя особи ПВ Підволочиської КЦРЛ №35, від 09 лютого 2018 року, позивач у лікарів поліклініки на «Д» обліку не знаходиться. Патологій не виявлено.

Судом встановлено, що згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12 лютого 2018 року, посвідченим виконкомом Підволочиської селищної ради Тернопільської області для малолітньої дитини ОСОБА_2 створені хороші умови, чисто і затишно, кімната дитини оснащена предметами розвитку та відповідними меблями та іграшками. Вказане також стверджено актом обстеження житлово-побутових умов від 02 квітня 2018 року, посвідченим Службою у справах дітей Підволочиської РДА.

Висновком органу опіки, піклування Підволочиської районної державної адміністрації від 01-255/01-01-17 від 02 березня 2018 року встановлено доцільність визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_1 по вул. Коцюбинського, 4/1 в смт. Підволочиськ.

Судом встановлено, що малолітній син сторін відвідує Підволочиський дошкільний навчальний заклад з 08 серпня 2017 року (довідка №3 від 14 лютого 2018 року).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики вихованця І молодшої групи №2 ОСОБА_2 відвідує Підволочиський ДНЗ з 08.08.2017 року, з 22 грудня по сьогоднішній день в дошкільному навчальному закладі був лише 2 дні. Причина не відвідування ДНЗ дитиною зі слів матері заборона батька. Під час спостереження за взаємовідносинами батьків з дитиною та під час бесід вихователями групи було виявлено, що батьки сумлінно виконують свої батьківські обовязки, доглядають та піклуються про свою дитину, приділяють йому максимум уваги. Батько і матір в одинаковій мірі цікавилися життям дитини в закладі. Стан здоровя та фізичний розвиток відповідають віковим нормам. Дитина активна, жвава, в повній мірі володіє культурними навичками, добре сформовані навички самообслуговування. Хлопчик охайний, вихований, врівноважений. У процесі спілкування з педагогами та однолітками хлопчик досить відкритий, звязне мовлення розвинуто добре, використовує речення, запитання. Нервово-психічний розвиток відповідає віковим показникам. Хлопчик із задоволенням складає пірамідку, кубики, котить мяч. Досить високу зацікавленість у дитини викликає роздатковий матеріал та книги. Предметно-практичні дії спокійні. Любить малювати. Засинає і прокидається без проблем, може тривалий час розглядати те, що його зацікавило, спостерігати за явищами та обєктами природи, що свідчить про формування загального інтересу до пізнання навколишнього світу.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р.), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що одним із основних батьківських обовязків є обовязок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприйняття. Батьки повинні виховувати особистість, яка б із повагою ставилася б до прав та свобод інших людей, любила б свою сімю та родину. Принципом Конвенції існує принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ст.142 СК України діти мають рівні права та обовязки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами та особисте виховання дитини, а потім згідно ч.2 цієї статті батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, а також згідно ч. 3 цієї статті батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які не суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Судом встановлено, що згоди між сторонами у справі про місце проживання малолітнього ОСОБА_2, який в даний час проживає з матірю у смт. Підволочиськ, по вул. Коцюбинського 4/1, не досягнуто.

Відповідно до ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Згідно із принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

При вирішенні спору, будь-яких виняткових обставин, які б давали підстави для висновку, що малолітня дитина може бути розлучена з матір'ю не встановлено.

З наявних у справі доказів вбачається, що позивач має постійну роботу, піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток, забезпечує її харчуванням, одягом тощо. Жодних фактів, що залишення дитини з матір'ю буде суперечити її інтересам не встановлено.

За таких обставин, суд знаходить можливим визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 з матір'ю ОСОБА_1.

При цьому, суд враховує вік малолітньої дитини, та можливість матері забезпечити усі необхідні умови побуту, виховання та розвитку дитини.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб.

Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з Відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривень судового збору.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 13, 141, 200, 247, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 140-163 Сімейного Кодексу України, Конвенції про права дитини, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_2, 16 січня 2015 року, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матірю, - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_10) на користь ОСОБА_1 ( ІНП НОМЕР_1) 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сташків Н.Б.