АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/4674/17 Головуючий суддя І інстанції Шарко О.П.
Провадження № 22-ц/790/508/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: відшкодування шкоди
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Коваленко І.П.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 645/4674/17 за позовом ОСОБА_1 до Індустріального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, Державної казначейської служби України, третя особа - Пенсійний фонд України, про відшкодування збитків, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2017 року (Шарко О.П.), -

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2016 року, яка набрала законної сили 02 березня 2017 року, було частково задоволено її позов, визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 04 липня 2016 року № 20 щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премій, надбавки за загальний економічний стаж роботи в розмірі 30 % та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова починаючи з 12.01.2016 р. здійснити перерахунок пенсії, призначеної на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», виходячи з розміру 80% від заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати, премій, надбавки за загальний економічний стаж роботи в розмірі 30% відповідно до довідок Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 23.05.2016 року № 169/10/20- /3-05-26 та від 02.06.2016 р. № 58/20-30-05-51 та провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум. Посилаючись на те, що саме у період з травня 2014 року по грудень 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова незаконно не виплатило їй пенсію у розмірі 15 345 грн., які є збитками (упущеною вигодою), ОСОБА_1 просила на підставі ст.ст. 22, 1166, 1173, 1175 ЦК України стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, 15 345 грн. 31 коп.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність шкоди, протиправної поведінки органів Пенсійного фонду України, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення позову.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

У статті 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК.

Так, відповідно до ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із зазначеною нормою обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів (ст. 1175 ЦК).

Отже, обов'язковою умовою для відшкодування шкоди за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини органу державної влади чи його посадових осіб, є незаконність дій чи бездіяльності вказаних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України в редакції, яка була чинною на час ухвалення рішення, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 3,4 ст. 60 ЦПК).

Як убачається із матеріалів справи, постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 21 вересня 2016 року визнано протиправними рішення управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 04 липня 2016 р. № 20 щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премій, надбавки за загальний економічний стаж роботи в розмірі 30 % та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова починаючи з 12 січня 2016 року здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, призначеної на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», виходячи з розміру 80% від заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати, премій, надбавки за загальний економічний стаж роботи в розмірі 30% відповідно до довідок Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 23 травня 2016 року № 169/10/20- /3-05-26 та від 02 червня 2016 року № 58/20-30-05-51 та провести відповідні виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

Питання правомірності дій чи бездіяльності органів Пенсійного фонду України щодо розміру та виплати пенсії позивача у період з травня 2014 року по грудень 2015 року вищевказаним судовим рішенням не вирішувалось, жодних інших доказів на підтвердження позовних вимог в цій частині ОСОБА_1 не надано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 квітня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

І.П. Коваленко