1Справа № 335/7896/18 2/335/2079/2018
31 жовтня 2018 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Кудряшової Ю.І., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування позову вказавши наступне.
05.10.2016 року між сторонами було укладено договір позики на суму 1 500 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.07.2018 року становить 39 435 гривень, відповідно до умов якого відповідач зобовязалася повернути отримані грошові кошти позивачу у строк до 08.10.2016 року. На підтвердження зазначеного договору відповідач надала позивачу розписку про отримання вказаної суми грошових коштів.
На теперішній час Відповідач не повернув Позивачу суму коштів за договором позики.
У звязку з неповерненням позичальником суми боргу, Позивач звернувся до суду та просить стягнути у судовому порядку з Відповідача суму заборгованості за договором позики з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 53 946.44 гривень та три відсотки річних у розмірі 2 802.25 гривень та судові витрати.
Ухвалою суду від 01.08.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, якою відповідачу надано строк для подання відзиву на позов.
В судове засідання представник Позивача не зявився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причини неявки не повідомила, відзив не надала.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені позивачем за текстом позовної заяви, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 05.10.2016 року між сторонами було укладено договір позики на суму 1 500 доларів США, відповідно до умов якого відповідач зобовязався повернути грошові кошти позивачу у строк до 08.10.2016 року.
На підтвердження умов зазначеного договору відповідач надала власноруч складену розписку про отримання грошових коштів позивачу, що підтверджує виконання позивачем умов договору позики, шляхом надання грошових коштів у розмірі 1 500 доларів США за договором позики від 05.10.2016 року.
Згідно умов укладеного між сторонами договору, строк виконання зобовязання за договором позики від 05.10.2016 року настав 08.10.2016 року.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
На час розгляду справи судом не встановлено обставин щодо повернення отриманих відповідачем грошових коштів, у звязку з чим суд приходить до висновку про невиконання відповідачем умов договору позики.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
За викладених обставин, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо підстав стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики у розмірі 1 500 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.07.2018 року становить 39 435 гривень, та приходить до висновку, що зазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційного збільшення боргу та відсотків, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості з урахуванням індексу інфляції та відсотків за договором позики, що розраховується за період з 08.10.2016 року по 04.07.2018 року та дорівнює 632 дні прострочення повернення суми боргу за договором, сума інфляційного збільшення суми боргу становить 14 511,44 гривень. Отже, загальна сума заборгованості за договором позики з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення складає 53 946.44 гривень, розмір якої підтверджено розрахунком позивача.
Виходячи з наданого позивачем розрахунку розмір трьох відсотки річних становить 2802,25 гривень. З поданим розрахунком суд не погоджується, виходячи з того, що наведений розрахунок здійснений Позивачем із розрахунку суми заборгованості з урахуванням інфляційного збільшення за час прострочення виконання грошового зобовязання, проте, як вбачається зі змісту ст. 625 ЦК України три проценти річних нараховуються на суму основного боргу.
Таким чином, розмір трьох відсотків річних, який підлягає стягненню з Відповідача складає 2048,46 гривень (39 435х 3%: 365 х 632), тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних у сумі 2048,46 гривень.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з Відповідача на користь Позивача суму заборгованості за договором позики у розмірі 39 435 гривень, суми інфляційного збільшення боргу у розмірі 14 511,44 гривень, та три відсотки річних у розмірі 2048,46 гривень, що разом складає 55 994,90 гривень.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, які документально підтверджені, у розмірі 710,80 гривень.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, дата народження та ІПН судом не встановлені, яка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів/Незалежної УкраїниАДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, суму заборгованості за договором позики від 05.10.2016 року у розмірі 39 435 гривень, суми інфляційного збільшення боргу у розмірі 14 511,44 гривень, три відсотки річних у розмірі 2048,46 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 710, 80 гривень, а всього стягнути 56 705 70 (пятдесят шість тисяч сімсот пять) гривень 70 копійок.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не зявились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня отримання його копії.
Суддя: В.В. Калюжна