Справа № 404/1366/17
Номер провадження 2/404/303/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючої судді -Панфілової А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Кропивницька нотаріальна контора №1 про визнання особи такою, що прийняла спадщину , скасування свідоцтва про право на спадщину та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа Кропивницька нотаріальна контора №1 про встановлення факту проживання однією сім»єю ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року , таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України та скасувати свідоцтво про право на спадщину житловий будинок АДРЕСА_1, видане 01.03.2017 року Кропивницькою державною нотаріальною конторою №1 серія та номер :1-154 на ім»я ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та в обгрунтуцвання позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла її бабуся ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно: квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 та житловий будинок АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_4 розпорядилася належним їй на праві власності майном, склавши на ім'я ОСОБА_3 - сина заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Драною І.В., 04 листопада 2011 року за реєстровим номером 2926-2928.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року, під час відбування покарання в Роменській виправній колонії в Сумській області № 56 ОСОБА_3 помер.

З метою реалізувати свої спадкові права після смерті батька звернулася в установлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Однак, перед закінченням строку на прийняття спадщини, збираючи документи для оформлення спадщини, від працівників Бережинської сільської ради та сусідів стало відомо, що будинок №169 по вул. Гагаріна в с Бережинка продається невідомими особами.

З метою встановити обставини щодо можливого продажу будинку сторонніми особами змушена була звернутися за юридичною допомогою. 02 березня 2017 року було отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з якої стало відомо, що 01.03.2017 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 видано свідоцтво про право на спадщину (на житловий будинок № 169) на ОСОБА_2. Потім, з реєстру судових рішень було встановлено, що 25 листопада 2016року Кіровським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення, яким встановлено факт проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю більше п'яти років з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, тобто з 2008 року по день смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 року включно.

Адвокат позивача зазначила, що нотаріальні дії вчиняються згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Мінюстом 22.02.2012 року (далі по тексту «Порядок»).

Так, згідно п. 3.21 Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Даний пункт повністю узгоджується з ст. 1268 ЦК України.

Відповідно п3.22 Порядку у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Таким чином, відмітка у паспорті про місце реєстрації особи свідчить про її постійне місце проживання за вказаною адресою.

Батько ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав разом з своєю матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з притягненням до кримінальної відповідальності, для відбуття покарання, тимчасово вибув до Роменської виправної колонії, при цьому його постійне місце проживання не змінювалося.

Вказується, що у правових позиціях ВСУ щодо вирішення справ про спадкування зокрема роз'яснюється, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, де особа не проживає, а тимчасово знаходиться.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вважає, що батько ОСОБА_3, будучи зареєстрованим за однією адресою з ОСОБА_4, не подаючи заяву про відмову від спадщини, здійснив фактичне прийняття спадщини після її смерті.

Згідно ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 Кодексу.

ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4, видача свідоцтва ОСОБА_2 про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 є помилковою, а тому просить задовольнити позов повністю та стягнути сплачений судовий збір в сумі 1600 грн.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали та надали заперечення проти позову та зустрічний позов про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 2009 року по день смерті ОСОБА_4.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно, а саме - 1/4 ч. Квартири, розташованої в АДРЕСА_2, що належить спадкодавцю на підставі акта приватизації на право власності. За життя спадкодавець склала заповіт, яким заповіла усе своє майно ОСОБА_3, який помер 12.09.2016 року під час відбування покарання.

ОСОБА_4 на день смерті була самотньою людиною та потребувала сторонньої допомоги, за якою ОСОБА_2 здійснювала постійний догляд, як за членом сім'ї. Особисто здійснювала догляд за спадкодавцем, допомагала їй у побуті, купувала їй ліки, після смерті здійснила поховання. За життя ОСОБА_4, ОСОБА_2 за її довіреністю отримувала пенсію, сплачувала комунальні платежі. Всі мешканці будинку можуть підтвердити факт її піклування та проживання з ОСОБА_4

Згідно копії паспорту громадянина України - ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 хоча й була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, однак проживала разом із ОСОБА_4

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно ч.1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відносини щодо місця проживання фізичної особи регулюються ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», де в ст. 3 зазначено, що вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальдої_одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; Абзац третій статті 3 із змінами, внесеними згідно із Законом N 5492-VI ( 5492-17) від 20.11.2012)

Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на

території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; Місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальної установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; Абзац п'ятий статті 3 в редакції Законів N 1673-VII ( 1673 18 ) від 02.09.2014, N 888-VIII ( 888-19 ) від 10.12.2015 \

Згідно ст. 13 вищезазначеного Закону вільний вибір місця проживання обмежується щодо: осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою Кіровоград, АДРЕСА_3. Однак за вказаною адресою не проживав, оскільки довготривалий час знаходився в Роменській виправній колонії УДПтСУ в Сумській області №56, де 11.09.2016 року під час відбування покарання помер, а тому не може вважатись таким, що прийняв фактично спадщину та просить задовольнити зустрічний позов, оскільки у позивача та ОСОБА_4 виникли фактичні сімейні стосунки приблизно з 2008 - 2009 року, саме тоді, коли у неї в сім'ї були великі проблеми, коли велося слідство проти сина ОСОБА_3.

Згідно вироку апеляційного суду Кіровоградської області від 26 липня 2010 року ОСОБА_3 було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 115 КК України та був позбавлений волі строком на 10 років. З цього часу, ОСОБА_4 була самотньою людиною і потребувала сторонньої допомоги. ОСОБА_2 почала спілкуватись та фактично пожиттєво утримувати її, почала проживати разом з нею. ОСОБА_2 здійснювала за нею постійний догляд, як за членом сім'ї. Особисто здійснювала догляд за спадкодавцем, допомагала їй у побуті, купувала їй ліки, після смерті здійснила поховання.

В судовому засіданні адвокат відповідача зазначила, що пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7, визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім»ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. ОСОБА_2 з 2005 року у зареєстрованому шлюбі з іншою особою не перебуває. Даний факт має юридичне значення, оскільки це є підставою для оформлення юридичних документів і дає можливість реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4. Керуючись ст. 1268 ЦК України.

Судом встановлено наступні факти.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 46). Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно: квартиру, розташовану в АДРЕСА_1, та житловий будинок АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_4 розпорядилася належним їй на праві власності майном, склавши на ім'я ОСОБА_3 - сина заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Драною І.В., 04 листопада 2011 року за реєстровим номером 2926-2928 (а. с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_8 року, під час відбування покарання в Роменській виправній колонії УДПтСУ в Сумській області № 56 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 47). .

З метою реалізувати свої спадкові права позивач після смерті батька ОСОБА_3 звернулася в установлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а. с. 8-9).

02 березня 2017 року було отримано інформаційну довідку з Державного реєстру

речових прав на нерухоме майно з якої стало відомо, що 01.03.2017 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 видано свідоцтво про право на спадщину (на житловий будинок № 169) на ОСОБА_2.

25 листопада 2016року Кіровським районним судом м. Кіровограда ухвалено рішення яким встановлено факт проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сім'єю більше п'яти років з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, тобто з 2008 року по день смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 року включно, на підставі рішення ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину.

Нотаріальні дії вчиняються згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Мінюстом 22.02.2012 року .

Так, згідно п. 3.21 Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Даний пункт повністю узгоджується з ст. 1268 ЦК України.

Відповідно п. 3.22 Порядку у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Таким чином відмітка у паспорті про місце реєстрації особи свідчить про її постійне місце проживання за вказаною адресою.

ОСОБА_3 був зареєстрований разом з своєю матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та був співвласником квартири, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 24.05.1993 року (а. с. 11).

У правовий позиціях Верховного Суду України щодо вирішення справ про спадкування зокрема роз'яснюється, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, де особа не проживає, а тимчасово знаходиться.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1258 ЦК України унормовано, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно ч.1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Кропивницька нотаріальна контора №1 про визнання особи такою, що прийняла спадщину , скасування свідоцтва про право на спадщину підлягає задоволенню частково. А саме в частині скасування свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 видане 01.03.2017 року Кропивницькою державною нотаріальною конторою №1 (серія та номер: 1-154) на ім'я ОСОБА_2, оскільки воно видане на підставі скасованого рішення суду і є безпідставним та незаконним.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач встановивши своє право на спадкування після батька , згідно позовних вимог просить встановити певні факти , при тому , що не ставить питання спадкування після своєї бабусі. До нотаріальної контори з приводу спадкування після ОСОБА_4 вона не зверталася, відповідної відмови нотаріуса чи роз»яснення з приводу необхідності встановлення даного факту прийняття спадщини її батьком не отримувала, тому вимога про визнання її батька таким, що прийняв спадщину є безпідставною та необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Кропивницька нотаріальна контора №1 про встановлення факту проживання однією сім»єю, суд вирішує відмовити , оскільки , в судовому засіданні відповідач сама зазначила, що вона надавала посильну допомогу ОСОБА_4 , за її довіреністю отримувала пенсію, з пенсії бабусі оплачувала комунальні послуги, приносила їй їсти та взяла на себе питання пов»язані з похованням ОСОБА_4

При цьому, свідок ОСОБА_6 , сусідка , яка не заперечувала факту , що відповідач допомагала бабусі , поховала її , стверджує , що категорично не згодна з тим, що ОСОБА_2 проживала з покійною однією сім»єю з 2009 року.

Так і свідок ОСОБА_7 зазначила , що з бабусею ніхто не проживав, їй надавали посильну допомогу сусіди, а оскільки бабуся жила одна , влітку йшли сильні запахи з квартири, сусід - депутат викликав відповідні служби , які провели прибирання у квартирі бабусі та дезінфекцію. Не заперечувала , що ОСОБА_2 допомагала ОСОБА_4, поховала її за власні кошти достойно та вказала , що рідні бабусі їй ці кошти не повернули.

Свідок ОСОБА_8 зазначила , що до 2014 року ОСОБА_4 взагалі проживала у своєму будинку в с. Бережинка, вона вказала , що знає , що ОСОБА_2 доглядала ОСОБА_9 з травня 2015 року , оскільки звонила їй і скаржилась, що мала за нею доглядати.

Свідок ОСОБА_12 зазначила, що до 2014 року бабуся жила в с Бережинка , а на зимовий період переїзджала до квартири. В квітні 2015 року вона її провідувала в квартирі , де бабуся жила сама. Остання не говорила , що з нею хтось проживає і допомагає.

Свідок ОСОБА_11 , як сусідка знала , що бабуся була хвора , теж їй допомагала , ночами бабуся кричала, стукала їй по трубі і вона змушена була до неї спускатися на допомогу, але зазначила , що відповідач їй допомагала , оплачувала комунальні платежі, прибирала, сусіди теж здавали кошти на поховання, ОСОБА_2 організувала поховання, але не могла проживати з бабусею , оскільки в її квартирі був лише один диван.

За даних обставин , суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_2 про встановлення факту її проживання однією сім»єю з ОСОБА_4 з 2009 року по день смерті не підлягає задоволенню у зв»язку з його недоведеністю в суді.

Згідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд вирішує, судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1259, 1258,1261, 1270, 1273 ЦК України, ст. ст.13, 134-142, 265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, 25004, ІПН- НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4, 25000, ІПН- НОМЕР_2) третя особа Кропивницька нотаріальна контора №1 ( вул. В. Перспективна 1-б, м. Кропивницький ,25000) про визнання особи такою, що прийняла спадщину скасування свідоцтва про право на спадщину , задовольнити частково.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину (житловий будинок № АДРЕСА_1 Кіровоградської області), видане 01.03.2017 року Кропивницькою державною нотаріальною конторою №1 (серія та номер: 1-154) на ім'я ОСОБА_2.

В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4, 25000, ІПН- НОМЕР_2) до ОСОБА_1( АДРЕСА_1, 25004, ІПН- НОМЕР_1) третя особа Кропивницька нотаріальна контора №1 ( вул. В. Перспективна 1-б, м. Кропивницький ,25000) про встановлення факту проживання однією сім»єю, відмовити повністю.

Судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда