Справа № 742/1337/18 Провадження № 22-ц/795/875/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Вінгаль В. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

голови судового засідання - судді ВІНГАЛЬ В.М.,

суддів: КУЗЮРИ Л.В., ОНИЩЕНКО О.І.,

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_2,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

прізвище судді: Зарічна Л.А.; час і місце ухвалення рішення: 09 год. 53 хв., м. Прилуки.

УСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.03.2012 року у сумі 25150,42 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.03.2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31.03.2018 року виникла заборгованість у сумі 25150,42 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 3702,58 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 17074,01 грн., заборгованість за пенею та комісією 2700 грн., штрафи 500,00 грн. (фіксована частина) та 1173,83 грн. (процентна складова).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

За доводами апеляційної скарги, договір автоматично було пролонговано, оскільки жодна зі сторін не заявила про свій намір його розірвати та договір діє до даного часу.

Скаржник вважає, що кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, тому проценти за кредитом, які нараховуються щомісяця та є періодичним платежем за користування кредитними коштами, а також неустойка, нарахована внаслідок невиконання позивальником своїх зобовязань, підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

У наданому відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2018 року залишити без змін.

Заслухавши голову судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку позовної давності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

У справі встановлено, 23.03.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір шляхом підписання сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.7).

Згідно із розрахунком заборгованості, наданим ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.5-6), розмір заборгованості станом на 23.03.2012 року становить 25150,42 грн. і складається із: 3702,58 грн. - заборгованість за кредитом; 17074,01 грн. заборгованість за процентами; 2700 грн. заборгованість за комісією; 1673,83 грн. заборгованість по судовим штрафам.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Встановивши, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 здійснила 13.09.2013 року, а з позовом до суду банк звернувся у квітні 2018 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі (а.с.59-60). Згідно протоколу судового засідання районного суду від 18.05.2018 року, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» пояснив, що останнє погашення заборгованості було у вересні 2013 року, і з того часу заборгованість жодного разу не погашалася, чому раніше не подано позов пояснити не може.

Суду апеляційної інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» надав письмові пояснення, до яких додано довідку від 19 липня 2018 року про строк дії платіжної картки та витяг з технічного програмного комплексу банку, які не було надано суду першої інстанції, і щодо яких відсутні підстави вважати, що позивач з причин, що обєктивно не залежали від нього не міг подати їх до суду першої інстанції. Так, 18.05.2018 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» був присутній у судовому засіданні районного суду, надавав суду пояснення (а.с.63-64), а тому на підставі ч.3 ст.367 ЦПК України вищезазначені докази не приймаються.

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги про наявність підстав для отримання банком у межах строку позовної давності процентів за кредитом, які нараховуються щомісяця та є періодичним платежем за користування кредитними коштами, а також неустойки, нарахованої внаслідок невиконання позивальником своїх зобовязань, оскільки із пропуском позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом. Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової її вимоги про стягнення неустойки.

Вказане узгоджується із висновком ОСОБА_3 Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 липня 2018 року.

Голова судового засідання:Судді: