Постанова

Іменем України

04 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 703/2439/15-ц

провадження № 61-1562св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, у складі судді Васильківської Т. В., від 19 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області, у складі колегії суддів: Вініченка Б. Б., Фетісової Т. Л., Бондаренка С. І., від 19 січня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» (далі - ТОВ «Сміла Енергоінвест») про захист прав споживача комунальних послуг.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідач є постачальником послуг з теплопостачання. У квартирі позивача встановлено індивідуальне опалення, жодних договорів з відповідачем на отримання послуг по опаленню позивач не укладав. Проте відповідач протягом тривалого часу виставляє йому рахунки з оплати за централізоване опалення місць загального користування, які позивач вважає безпідставними.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати, що він має право на рівність; вільне волевиявлення, свободу договору; свободу вибору послуги та волевиявлення при реалізації відповідачем послуги з централізованого опалення місць загального користування; права на одержання інформації про послугу до її придбання і замовлення; на отримання документів, що підтверджують надання відповідачем послуги з опалення місць загального користування, а також просив визнати, що відповідачем порушено усі перераховані вище його права як споживача послуги; визнати його право на несплату незамовленої ним та невиконаної відповідачем послуги; право на відмову від примусового отримання відповідної послуги. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь 72 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та постановити окрему ухвалу щодо посадових осіб ТОВ «Сміла Енергоінвест».

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області

від 19 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що рішенням суду, яке набрало законної сили встановлено, що позивачу надається послуга з опалення місць загального користування у будинку, в якому розміщена його квартира. Позивач зобов'язаний нести витрати по утриманню зазначених місць, а отже вимога про оплату наданих послуг з боку відповідача є законною та не порушує прав позивача відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів».

22 лютого 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_3, в якій він просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно встановлено фактичні обставини справи, не розглянуто докази на підтвердження позовних вимог, не оцінено належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та в сукупності. Крім того, не взято до уваги, що послуги з опалення місць загального користування позивач не замовляв та не отримував, між сторонами відсутній договір про надання послуг.

24 лютого 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року справу за позовом

ОСОБА_3 до ТОВ «Сміла Енергоінвест» про захист прав споживача комунальних послуг призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

28 грудня 2017 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

При розгляді справи суди встановили, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1. У квартирі встановлено індивідуальне опалення, тому послуга з централізованого опалення квартири позивачу не надається.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 заперечував проти того, що відповідачем надається послуга з централізованого опалення місць загального користування у будинку, в якому знаходиться його кватира, оскільки зазначену послугу він не замовляв, жодного договору з відповідачем не підписував.

Відповідно до статті 382 ЦК Україниквартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщені, які розташовані у житловому будинку.

Частиною першою статті 369 ЦК Українипередбачено, що співвласники майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області

від 09 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської від 08 грудня 2015 року, позов ТОВ «Сміла Енергоінвест» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування (справа № 703/6935/14-ц).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня 2016 року касаційну скаргу

ОСОБА_3 відхилено, вищезазначені судові рішення залишено без змін.

При розгляді вказаної справи суди встановили, що ТОВ «Сміла Енергоінвест» здійснювало подачу теплової енергії до будинку АДРЕСА_1, який не відключено у передбаченому законом порядку від мереж централізованого опалення. Оскільки квартира ОСОБА_3 знаходиться у вищевказаному будинку, він зобов'язаний нести усі витрати по утриманню та обслуговуванню будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, а отже оплачувати ці послуги згідно з діючими тарифами. При цьому, відсутність договору з поставки теплової енергії, що має бути укладено між власником квартири і відповідним надавачем послуг, не звільняє таку особу від обов'язку нести витрати на утримання спільного майна.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій відносно того, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що позивачу надавались послуги з централізованого опалення місць загального користування житлового будинку, в якому знаходиться квартира, яка належить йому на праві власності. Саме на власника житлового приміщення покладено обов`язок по своєчасній сплаті за житлово-комунальні послуги, у тому числі і щодо місць загального користування.

Доводи касаційної скарги про те, що судом не враховано відсутність укладеного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг є безпідставними, оскільки встановлено, що позивач користувався житлово-комунальними послугами, а факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від обов`язку оплачувати надані послуги.

Такі висновки суду узгоджуються з правовими позиціями, висловленими у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, від 19 листопада 2015 року № 6-582цс15.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області

від 19 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області

від 19 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк