АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року

м. Рівне

Справа № 2-1760/2010

Провадження № 22-ц/787/464/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів:Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

секретар судового засідання - Шептицька С. С.

учасники справи:

апелянт - ОСОБА_3;

позивач - ОСОБА_4;

відповідач - Кам'яне-Случанська сільська рада Сарненського району Рівненської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Сарненського районного суду від 23 грудня 2010 року в складі судді Березня Ю.В., ухвалене в м. Сарни Рівненської області о 09 годині 30 хвилин,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Кам'яне-Случанської сільської ради про встановлення фактів та визнання права власності на спадкове майно за заповітом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, у 1958 році його батьками було побудовано будинок за адресою: АДРЕСА_1, який до серпня 2010 року не був зареєстрований у реєстрових книгах Рівненського бюро технічної інвентаризації, однак належав його батьку - ОСОБА_5. Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на домоволодіння за вказаною адресою, однак прийняття спадщини за заповітом на його ім'я неможливе у зв'язку з тим, що за життя батько не оформив належним чином свого права власності на спірний будинок. Просив суд встановити факт права власності ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1; встановити факт своєчасного прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті батька та в порядку спадкування за заповітом визнати на ним право власності на спірний будинок.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 23 грудня 2010 року позов задоволено.

Встановлено факт належності на праві власності ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, домоволодіння по АДРЕСА_1

Встановлено факт своєчасного прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з Кам'яне-Случанської сільської ради Сарненського району Рівненської області на користь держави судовий збір в сумі 51 грн..

Стягнуто з Кам'яне-Случанської сільської ради Сарненського району Рівненської області на користь позивача 120 грн. понесених судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що представник відповідача - Кам'яне-Случанської сільської ради Сарненського району Рівненської області, визнав позовні вимоги і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим за неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на порушення своїх прав, адже як син померлих батьків, він також має право на спадкування майна, яке вони залишили після своєї смерті. Пояснює, що ОСОБА_4 на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, про що свідчать відмітки в копії паспорта із зазначенням місця реєстрації - АДРЕСА_2. Додає, що у той час ОСОБА_4 працював у м. Сарни і проживав також у м. Сарни, а тому він не є таким, що фактично прийняв спадщину. Зазначає, що ОСОБА_4 не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, чим порушив встановлену процедуру щодо її прийняття, зразу ж звернувся до суду в той час, як його право ніким не було порушене. Звертає увагу суду на те, що Кам'яне-Случанська сільська рада, видала декілька суперечливих довідок, які покладені в основу оскаржуваного рішення, а саме: згідно довідки № 647, яка видана 2010 року ОСОБА_4, проживає в будинку спадкодавця з 22 січня 2008 року; згідно довідки № 701, ОСОБА_4 дійсно проживав в будинку, з 22 січня 2008 року, але є таким, що фактично прийняв спадщину після смерті батька, так як жив у будинку без реєстрації. Стверджує, що належних доказів фактичного прийняття спадщини ОСОБА_4 не надано. Зауважує також, що житловий будинок, право власності на який визнане рішенням, був збудований їхніми покійними батьками в шлюбі, але у погосподарській книзі с. Кам'яне-Случанське, вона була зареєстрована за одним із подружжя, а саме за нині покійним батьком. При цьому, нормами діючого законодавства України встановлено рівність часток майна дружини та чоловіка , а відтак після смерті їхнього батька спадщина відкрилася лише на належну йому половину спадщини, в тому числі і на половину житлового будинку. Друга частина спільно набутого в шлюбі майна, належала їхній матері ОСОБА_7, яка на час звернення ОСОБА_4, до суду була живою, проживала разом із своїм чоловіком на день його смерті, що вказує на те, що саме вона фактично прийняла частину спадкового майна від свого померлого чоловіка. Зазначає, що суд при вирішенні спору взяв до уваги заяву їхньої матері ОСОБА_7 від 11 жовтня 2010 року про відмову від спадщини, проте не залучив її в якості співвідповідача у цій справі. Окрім цього вважає, що їхній покійний батько не міг скласти заповіт на користь його брата ОСОБА_4, оскільки відносини між ними були вкрай поганими. Так само не могла із власної волі відмовитися від спадщини свого покійного чоловіка і від своєї частки у майні подружжя їхня мати, ОСОБА_7, адже на той час була дуже хворою. Пояснює, що саме він займався доглядом і похованням матері, і вона жодного разу за життя не говорила йому про те, що батько заповів усе їхнє майно брату, а також про те, що вона в судовому порядку відмовилася від спадщини на його користь. Покликаючись на те, що ОСОБА_4 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а також звернувся до суду за захистом ніким не порушених прав, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Представники відповідача в судове засідання не з'явились. Надіслали суду заяву про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої - скасуванню з винесенням нової постанови про відмову в позові. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим Кам'яне-Случанською сільською радою Сарненського району Рівненської області (а.с. 5).

Згідно заповіту від 04 червня 2004 року, зареєстрованого секретарем Кам'яне-Случанської сільської ради Сарненського району Рівнеснької області ОСОБА_8 за № 51, ОСОБА_5 усе своє майно, де б воно не знаходилось із чого не складалось, і на що він за законом матиме право на час смерті, заповів своєму синові - ОСОБА_4 (а.с. 8).

На час своєї смерті ОСОБА_5 проживав разом зі своєю дружиною - ОСОБА_7.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

При розгляді справ про спадкування слід встановити: - місце і час відкриття спадщини; - наявність чи відсутність заповіту спадкодавця; - коло спадкоємців, які мають право на спадщину за заповітом чи за законом у порядку черговості; - коло спадкоємців, які у передбачений законом спосіб прийняли спадщину; - законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця, тощо.

ОСОБА_3 як сина спадкодавця, який входить до кола осіб, які мають право на спадкування першої черги після померлого ОСОБА_5 не залучено до розгляду справи щодо спадкового майна останнього, що порушило права скаржника та завдало йому шкоди, яка виражається в несприятливих наслідках для нього - позбавлення можливості заперечити доводи, на які посилався позивач, та захистити у передбаченому законом порядку свої спадкові права.

Так само не було залучено до розгляду справи іншого спадкоємця першої черги, дружину померлого - ОСОБА_7.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_7 від 11 жовтня 2010 року до Сарненської районної державної нотаріальної контори про відмову від спадщини, в тому числі від обов'язкової частки та від частки в спільному майні подружжя (а.с. 9).

Оскільки ОСОБА_7 на день смерті чоловіка проживала разом з ним, заяву про відмову від спадщини подала поза межами строку, встановленого законом для прийняття спадщини, то, в розумінні ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1273 ЦК України, ОСОБА_7 є такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка - ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим виконкомом Кам'яне-Случанської сільської ради Сарненського району Рівненської області 23.01.2014р. (а.с. 47).

Судом встановлено, що спадковий будинок збудований 1958 році батьками сторін у спорі за спадкове майно - ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Чинне цивільне законодавство презюмує рівність часток подружжя у спільній сумісній власності.

Зазначене свідчить, що після смерті ОСОБА_5 спадщина відкрилась тільки на половину будинковолодіння по АДРЕСА_1

На час ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_7 проживала в цьому будинку, однак суд ухвалив рішення про визнання права власності на весь будинок за позивачем без участі ОСОБА_7

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, невірно застосував норми законодавства до спірних правовідносин, допустив порушення процесуального законодавства, в зв'язку із чим прийняв незаконне рішення, яке відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 було сплачено за подачу апеляційної скарги 867, 90 грн. судового збору (а.с. 51), які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на його користь.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду від 23 грудня 2010 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Кам'яне-Случанської сільської ради Сарненського району Рівненської області про встановлення фактів та визнання права власності на спадкове майно за заповітом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 867 (вісімсот шістдесят сім) гривень 90 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2018 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.