КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3076/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 р.

встановив:

у серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідача ОСОБА_4 та Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду в розмірі 54 314 грн. 11 коп., стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» пеню в сумі 13 610 грн. 78 коп., стягнути із ОСОБА_4 витрати на оплату послуг експерта в сумі 3 000 грн., стягнути із ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. В ході розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду в розмірі 49 500 грн., витрати на оплату послуг з визначення вартості ремонту - 1 344 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування - 13 610 грн. 78 коп., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., витрати на оплату послуг експерта - 4 290 грн., з відповідача ОСОБА_4 - частину витрат на проведення відновлювального ремонту - 3 501 грн. 74 коп., витрати на оплату послуг проведення автотехнічної експертизи - 3 000 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 р. позов було задоволено частково - стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 3 501 грн. 74 коп., та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., в задоволенні іншої частини вимог відмовлено, стягнуто із ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду в розмірі 49 5000 грн., витрати на послуги визначення вартості ремонту автомобіля в сумі 1 344 грн., пеню в сумі 13 610 грн. 78 коп., витрати на оплату послуг експерта в сумі 4 290 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що з вини відповідача ОСОБА_4 01.05.2015 сталась ДТП, в результаті якої було ушкоджено належний йому автомобіль марки «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_1. Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2015 р. ОСОБА_4 та він були визнані винними у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Про ДТП він повідомив страховика - ТДВ СК «Альфа-Гарант», з яким у ОСОБА_4 було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу від 05.05.2015. Оскільки постановою Апеляційного суду Київської області від 01 липня 2016 р. було скасовано постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та закрито в цій частині провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, він тільки 19.07.2016 зміг подати страховику заяву про виплату страхового відшкодування. 18.08.2016 страховик направив йому відмову у виплаті страхового відшкодування. Оскільки страховик безпідставно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування, він просив стягнути солідарно зі страховика та ОСОБА_4 майнову шкоду, яка складається з вартості відновлювального ремонту та послуг із визначення вартості ремонту в сумі 54 314 грн. 11 коп., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 13 610 грн. 78 коп., витрати на проведення авто технічної експертизи в сумі 3 000 грн., яка була здійснена при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, а також моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., яка виразилась у сильних душевних хвилюваннях за пошкоджене майно, зміну звичного способу життя, хвилюваннях з приводу виплати страхового відшкодування, погіршення стану здоров'я.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 р. позов було задоволено частково - стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 3 501 грн. 74 коп., та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн., в задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ДТП, в результаті якої було ушкоджено належний позивачу автомобіль, сталась з вини ОСОБА_4, на якого має бути покладено відповідальність за нанесену позивачу матеріальну та моральну шкоду в межах заявлених позивачем вимог.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди з ТДВ СК «Альфа-Гарант», суд першої інстанції виходив з того, що страхова компанія обґрунтовано відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки ним не було своєчасно подано заяву про виплату такого відшкодування.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної чи юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Як видно з матеріалів справи, 01 травня 2015 р. з вини ОСОБА_4 у м. Києві сталась ДТП, в результаті якої було ушкоджено належний ОСОБА_3 автомобіль. Вина ОСОБА_4 була встановлена постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської обл. від 14 липня 2015 р., яка була в цій частині залишена без змін постановою Апеляційного суду Київської обл. від 01 липня 2016 р. Оскільки ОСОБА_4 уклав з ТДВ СК «Альфа-Гарант» Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів 26.06.2014, поліс АС №687206505, ОСОБА_3 05.05.2015 повідомив страховика про ДТП (а/с 32). На бланку заяви, яка була подана ОСОБА_3 05.05.2015 страховику в Розділі «Увага, ознайомтесь з важливою інформацією!» міститься вказівка про роз'яснення потерпілому, що невиконання п. 37.1.3, 37.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у виплаті відшкодування.

В пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика відмовити у виплаті страхового відшкодування з підстави неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого - з моменту скоєння ДТП.

Таким чином, обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування не є безумовним, а здійснюється за завою потерпілого чи особи, яка має право на отримання відшкодування, поданою протягом річного терміну після настання ДТП.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі, про те, що ОСОБА_3 не міг протягом річного строку після настання ДТП подати заяву про виплату страхового відшкодування з поважних причин, оскільки оскаржував в апеляційному порядку постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської обл. від 14.07.2015, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 мав подати заяву про виплату страхового відшкодування незалежно від цієї обставини.

Також суд вважає безпідставними посилання представника позивача на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме - незастосування положень ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказана стаття регламентує порядок прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату.

Так, відповідно до п. 1 ст. 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п. 2 цієї ж статті страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Отже, положення вказаної статті регулюють дії страховика щодо прийняття рішення та виплату страхового відшкодування після розгляду заяви потерпілого та регулюють продовження строку (понад 90 днів) для прийняття рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування в разі якщо ДТП розглядається в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі.

Також не підлягають застосуванню до даних правовідносин положення ст. 979 ЦК України та Закону України «Про страхування», оскільки вони регулюються іншими нормами матеріального права, зазначеними вище.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, рішення було ухвалено судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Керуючись стст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 вересня 2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді