Справа № 201/3606/18
Провадження № 2/201/1567/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А:

04.04.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (далі ОСОБА_3 «УАСК АСКА»), ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди (а.с. № 4 - 9).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 10.04.2018р. позовну заяву залишено без руху і надано позивачеві строк для усунення недоліків (а.с. № 27).

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. від 18.05.2018р. позовну заяву ОСОБА_4 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України до положень ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 31).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.10.2017р. сталася ДТП, внаслідок якої його автомобіль «Пежо», д/н НОМЕР_1, був пошкоджений з вини водія автомобіля «Тойота», д/н НОМЕР_2, ОСОБА_2 Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2017р. ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з висновками експертного автотоварознавчого дослідження № 5107/1 від 13.11.2017р. сума матеріального збитку, завданого його автомобілю «Пежо» складає 50 795,33 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу - ОСОБА_5 застрахована у ОСОБА_3 «УАСК АСКА» згідно з полісом № АК/5773171 від 13.02.2017р. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 100 000,00 грн.

27.11.2017р. позивач звернувся із заявою до страховика про здійснення страхового відшкодування. Страхове відшкодування було сплачене страховою компанією на загальну суму 18 420,87 грн. грошовими переказами від 28.02.2018р., від 13.032018р., від 16.03.2018. і від 03.04.2018р. Залишок страхового відшкодування становить 32 374,46 грн., який відповідачем до цього часу не сплачено.

Окрім того, позивач вважає, що страховик повинен сплатити пеню за весь час затримки виплати страхового відшкодування на підставі ч.ч. 2, 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за період прострочення з 27.02.2018р. по дату складання позову - 03.04.2018 р. в сумі 1 024,45 грн. згідно його розрахунку.

Позивач також просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням, зносу деталей, що підлягають заміні. Так, висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 5107/1 від 13.11.2017р. визначено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача «Пежо» становить 102 888 грн. 39 коп. Отже, відповідачка ОСОБА_2 має відшкодувати різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою у розмірі 52 093,06 грн. (102 888,39 - 50 795,33), а також компенсувати суму франшизи в розмірі 510грн.

Окрім цього, просив стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду, яка поляґає у душевних стражданнях від наслідків ДТП, пояснюючи це тим, що після ДТП він втратив почуття безпеки на дорозі, у звязку з пошкодженням автомобіля тривалий час не може його використовувати, що порушує його звичайний спосіб життя. Моральну шкоду оцінює у 5 000 грн.

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 23, 1167, 1194 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_3 «УАСК АСКА» позовні вимоги не визнав. 03.07.2018р. представник відповідача - ОСОБА_6 (діє на підставі довіреності від 29.12.2017р. а.с. № 51) надала письмовий відзив на позов разом із доданими документами (а.с. № 39 - 50), в якому зазначила, що дійсно, заявою від 13.10.2017р. позивач повідомив про ДТП, що сталася 12.10.2017р., внаслідок якої власнику автомобіля «Пежо», д/н НОМЕР_3, завдана матеріальна шкода, розмір якої згідно визначений висновком № 5107/1 експертного дослідження автотоварознавця від 13.11.2017р. в сумі 50 795,33 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Тайота», д/н НОМЕР_4, була застрахована на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 13.02.2017р. між ОСОБА_3 «УАСК АСКА» і ОСОБА_5, що підтверджено полісом АК/5773171.

27.11.2017р. позивач звернувся до ОСОБА_3 «УАСК АСКА» із заявою про сплату страхового відшкодування на його картковий рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи позивача про те, що ОСОБА_3 «УАСК АСКА» перераховано лише 18 420,87 грн. є безпідставними, оскільки страховиком виплачене страхове відшкодування у розмірі 43 513,44 грн., що підтверджено платіжними дорученнями № 7033 від 28.02.2018р. на суму 3 513,44 грн., № 7043 від 13.03.2018р. на суму 5 000 грн., № 7031 від 16.03.2018р. на суму 5 000 грн., № 7049 від 02.04.2018р. на суму 5 000 грн., № 7045 від 04.04.2018р. на суму 5 000 грн., № 7008 від 18.04.2018р. на суму 20 000 грн.

Згідно із п. 4 полісу № АК/5773171 ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого складає 100 000 грн. Згідно з ОСОБА_7 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 5107/1 від 13.11.2017р. розмір матеріальної шкоди становить 50 795,33 грн. А саме: дійсна вартість пошкодженого автомобіля на дату ДТП - 126 571,37 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля - 102 888,39 грн., матеріальний збиток, завданий майну страхувальника з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,64 складає 50 795,33 грн. Безумовна франшиза за полісом 510 грн. Інші витрати потерпілого - 0 грн.

Згідно із п. 2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму ПДВ 20%, а саме - на 6 771,89 грн. Отже, сплаті підлягала сума страхового відшкодування за виключенням суми ПДВ, виходячи з розрахунку: 50 795,33 + 0 - 510 - 6 771,89 = 43 513,44 грн. Таким чином, вважає, що страховик виконав своє зобовязання перед позивачем у повному обсязі.

Додатково представник страхової компанії звертала увагу суду на те, що згідно із протоколами огляду від 18.10.2018р. які є невідємними частинами ОСОБА_7 експертного дослідження № 5107/1 від 13.11.2017р., позивач їх підписав, що означає, що він погодився з розрахунком суми матеріального збитку, здійсненого експертом.

Оскільки страховик виплатив страхове відшкодування в повному обсязі, то вимога про сплату пені у звязку із простроченням виплати страхового відшкодування безпідставною, у т.ч. й з огляду на те, що у договорі страхування не визначено розмір неустойки як відповідальність страховика за таким договором. Про безпідставність таких вимог зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 21.12.2016р. у справі 6-1003цс16.

На підставі вищевикладеного, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи категорію спору (ціна позову є меншою, аніж пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), наданий відповідачем ОСОБА_3 «УАСК АСКА» письмовий відзив на позов, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) відповідно до положень ч. 1 ст. 274 та ч.5 ст. 279 ЦПК України (ухвала від 18.05.2018р. а.с. № 31).

Саме з тих норм, з урахуванням вимог ст. 278 ЦПК України, сторона відповідача надала суду письмовий відзив на позовну заяву. Позивач не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив.

Відповідачка ОСОБА_2, яка отримала ухвалу про відкриття провадження і позовну заяву разом з доданими матеріалами (а.с. № 36), в установлений судом строк заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не звернулася, правом на подання відзиву протягом пятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі не скористалася.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Як встановлено судом з постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2017р., що набрала законної сили 14.11.2017р., 12.10.2017р. о 08 год. 45 хв. відповідачка ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Тойота», д/н НОМЕР_2, рухалась зі сторони вул. Набережна Перемоги в бік ж/м Сокіл в м. Дніпрі, де перед поворотом ліворуч не переконалася в безпечності свого маневру і не надала дорогу зустрічному транспортному засобу, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Пежо», д/н НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_1, спричинивши матеріальний збиток і механічні пошкодження транспортним засобам.

Означеною постановою суду ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні ДТП, не неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. № 13).

Автомобіль «Пежо», д/н НОМЕР_1, належить позивачеві ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу серії СХТ № 732141 (а.с. № 12). В результаті ДТП автомобіль позивача «Пежо» отримав механічні пошкодження.

Згідно з висновками експертного автотоварознавчого дослідження № 5107/1 від 13.11.2017р., виконаним за заявою ОСОБА_3 «УАСК АСКА», сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Пежо», д/н НОМЕР_1, складає 50 795,33 грн. (а.с. № 14 - 23).

Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу - ОСОБА_5 була застрахована ОСОБА_3 «УАСК АСКА», що підтверджено полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5773171 від 13.02.2017р. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 100 000 грн. (а.с. № 24).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком, є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

27.11.2017р. позивач звернувся із заявою до ОСОБА_3 «УАСК АСКА», про здійснення страхового відшкодування на його картковий рахунок у КБ «ПриватБанк» № 9100 (а.с. № 26).

ОСОБА_3 «УАСК АСКА» виплачено страхове відшкодування у розмірі 43 513,44 грн., що підтверджено страховиком платіжними дорученнями № 7033 від 28.02.2018р. на суму 3 513,44 грн., № 7043 від 13.03.2018р. на суму 5 000 грн., № 7031 від 16.03.2018р. на суму 5 000 грн., № 7049 від 02.04.2018р. на суму 5 000 грн., № 7045 від 04.04.2018р. на суму 5 000грн., № 7008 від 18.04.2018р. на суму 20 000 грн. (а.с. № 44 49). На всіх платіжних дорученнях міститься печатка банка ПАТ «Перший український міжнародний банк» з відміткою про проведення банком платежу.

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що ним отримано лише 18 420,87 грн., оскільки на підтвердження отриманих ним сум надана фотокопія з екрана компютера із зображенням надходжень грошових коштів на зарплатну картку 4731 2171 1103 7477 від «PrAT UASK ASRA» від 28.02.2018р. на суму 3 495,87 грн., від 13.03.2018р. на суму 4 975 грн., від 16.03.03.2018р. на суму 4 975 грн., без дати на суму 4 975 грн.

Ця фотокопія не є належним доказом здійснення грошових переказів, з якого неможливо встановити факт розрахунків. Інших документів (зокрема, виписки з банківського рахунку) позивачем не надано.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як вбачається з ОСОБА_7 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від № 5107/1 від 13.11.2017р., експертом визначено, що дійсна вартість пошкодженого автомобіля на дату ДТП складає 126 571,37 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля - 102 888,39 грн. Матеріальний збиток з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,64 складає 50 795,33 грн.

Відповідачем страхове відшкодування зменшено на суму франшизи 510 грн. і на суму ПДВ 6 771,89 грн. Страхове відшкодування виплачене в сумі 43 513,44 грн., виходячи з розрахунку: 50 795,33 грн. (збиток) 510 грн. (франшиза) - 6 771,89 грн. (ПДВ).

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_3 «УАСК АСКА» про відрахування суми ПДВ від суми матеріального збитку.

Відповідно до п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податок на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

Отже, всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ.

У зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

Таким чином, у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Водночас, у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.

Отже, вартість ПДВ відшкодовується страховиком при наданні доказів проведення ремонту автомобіля. Це слідує з того, що податок на додану вартість - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець.

З матеріалів справи не вбачається, що позивач здійснив ремонт пошкодженого автомобіля. Страхове відшкодування не спрямоване страховиком на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, а сплачено безпосередньо потерпілому ОСОБА_1 Це означає, що ОСОБА_3 «УАСК АСКА» не має в подальшому підстав для відшкодування ПДВ з бюджету.

Разом із тим, ОСОБА_3 «УАСК АСКА» здійснила виплату страхового відшкодування позивачеві в розмірі 43 513,44 грн., з утриманням ПДВ на суму 6 771,89 грн., в той час коли у висновку експертного дослідження № 5107/1 від 13.11.2017р., який суд бере до уваги як належний та допустимий доказ завданої шкоди, не вбачається, що на суму 50 795,33 грн. був нарахований ПДВ. Експертом при розрахунку суми матеріального збитку не виділено окремо суму ПДВ, яка включаються до вартості запчастин і матеріалів. У платіжних дорученнях ОСОБА_3 «УАСК АСКА», якими страхове відшкодування перераховане позивачеві, також не виділено окремим рядком сума донарахованого ПДВ (а.с. № 44 49).

А тому стягненню з відповідача ОСОБА_3 «УАСК АСКА» підлягає і сума 6 771,89 грн. незаконно утриманого ПДВ.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобовязанням.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобовязанням, оскільки відповідно до приписів ст. 16 Закону України «Про страхування», в разі настання страхового випадку страховик зобовязаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України.

Така правова позиція про застосування норм матеріального права викладена в постанові Верховного Суду від 06.06.2018р. по справі № 643/18363/15-ц (провадження № 61-5617св18).

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2017р. позивач звернувся до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування з усіма необхідними документами. Кінцевим строком виплати страхового відшкодування є 26.02.2018р. відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону.

Разом з тим, судом встановлено, що частина страхового відшкодування в сумі 6 771,89 грн. досі не виплачена без законних на то підстав. Позивач просить стягнути пеню за період прострочення з 27.02.2018р. і по день звернення до суду - 03.04.2018р. У зв'язку з цим, у межах позовних вимог, на користь позивача має бути стягнута пеня за прострочення виплати страхового відшкодування, розрахована відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 27.02.2018р. по 03.04.2018р., що становить 225,95 грн.

Варто відмітити про те, що посилання відповідача на постанову Верховного Суду України у своїй постанові від 21.12.2016р. у справі 6-1003цс16 є помилковими. У цій справі, суд зробив висновок щодо правовідносин, що витікають з договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті, укладеним між споживачем таких послуг і страховою компанією. Суд у цій справі дійшов висновку, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті, є грошовим зобов'язанням.

При цьому Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» взагалі не був предметом правового аналізу у цій справі.

Щодо вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування різниці між вартістю відновлювального ремонту (102 888,39 грн.) і страховою виплатою (50 795,33 грн.) в сумі 52 093,06 грн., то вони, враховуючи встановлені вище обставини, також підлягають частковому задоволенню.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного.

Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

У зв'язку із зазначеним, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов'язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211св18).

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р+ С м+ С сХ (1- Е З), де:

С р- вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м- вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е З- коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

В даному випадку позивачем пред'явлено вимогу до фізичної особи (винуватця ДТП) про відшкодування непогашеної частини повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, без урахування коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Крім того, за правилами статей 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З наданого позивачем ОСОБА_7 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від № 5107/1 від 13.11.2017р. вбачається, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 10 164 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів становить 11 328,99 грн., вартість складових, що підлягають заміні 81 395,40 грн., а всього 102 888,39 грн.

З установлених судом обставин вбачається, що сума страхового відшкодування, визначена з урахуванням ОСОБА_7 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від № 5107/1 від 13.11.2017р. має становити 50 285,33 грн. (50 795,33 510).

Окрім того, на підставі п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з відповідачки підлягає стягненню сума франшизи в розмірі 510 грн.

З огляду на зазначене, з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 52 603,06 грн. (102 888,39 - 50 285,33) + 510,00 грн.

Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує обставини справи, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, які зазнав позивач, тривалість немайнових втрат та враховуючи вимоги розумності і справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 10% від суми, на стягненні якої наполягав позивач, а саме в сумі 500 грн., оскільки після дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав стрес через пошкодження автомобіля, змінилося його життя, оскільки неможливість користуватись автомобілем позбавила звичного для нього порядку організації життя.

Розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000грн,, на стягненні якої наполягав позивач, є завищеним, а тому в частині вимог, що перевищує 500грн, слід відмовити.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволенні частково, то судові витрати слід розподілити наступним чином.

При подачі позовної заяви позивачем сплачений судовий збір за вимогами майнового характеру 860грн. 02коп. і за вимогами немайнового характеру 704грн. 80коп. Загальний розмір судового збору, сплачений позивачем при подачі позову, ставить 1564грн. 82коп. (а.с.№2).

З огляду на те, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» задоволенні частково - стягнута сума 6997грн.84коп., то з цього відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 69грн. 98коп. (1% від задоволених вимог).

Враховуючи, що позовні вимоги майнового характеру в частині стягнення з ОСОБА_2 задоволені в повному обсязі і стягнута сума 52 603грн. 06коп., то з цього відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 526грн. 03коп. (1% від задоволених вимог). Крім того, з огляду на те, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задоволені частково, то з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 70грн. 48коп. (500грн. (стягнута сума) * 704грн.80коп.(сплачений судовий збір) / 5000 (заявлена сума шкоди).

Загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 596грн. 51коп. (526грн. 03коп. + 70грн.48коп.)

Інша частина судових витрат по сплаті судового збору покладається на позивача у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.23, 625, 1167, 1194 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», правовими висновками Верховного Суду, які викладені в Постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211св18), ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування 6 771,89 грн., пеню в сумі 225,95 грн., а всього 6 997,84 грн. (шість тисяч девятсот девяносто сім грн. 84 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації матеріальної шкоди 52 093,06 грн., в рахунок компенсації франшизи 510 грн., в рахунок компенсації моральної шкоди 500грн., а всього 53 103,06 грн. (пятдесят три тисячі шістсот тринадцять грн. 06 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення пені, решти суми страхового відшкодування, матеріальної і моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 69грн. 98коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 596грн. 51коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя Н.В. Ткаченко