АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Херсон

Номер справи: 668/1890/14-ц

Номер провадження: 22-ц/791/840/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

ОСОБА_1,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2018 року,ухвалене під головуванням судді Хайдарової І.О., в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 07.11.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 21.12.2011 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № НЕWWА000075652 від 16.04.2008 року в задоволенні позовних вимог банку відмовлено з тих підстав, що вказаний кредитний договір ОСОБА_2 не підписувала, відсутня домовленість між банком та ОСОБА_2 щодо істотних умов договору, гроші за даним договором ОСОБА_2 не отримувала,тому суд дійшов висновку, що вказаний договір є не укладеним.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитно-заставного договору № НЕWWА000075652 від 16.04.2008 року неукладеним та недійсним відмовлено, з тих підстав, що судом не може бути визнано недійсним кредитно-заставний договір № НЕWWА000075652 від 16.04.2008 року, тому що він не вчинений та є неукладним, а визнання неукладеним договору не відповідає можливим способам захисту, які визначені ст.16 ЦК України.

По кредитно-заставному договору № НЕWWА000075652 від 16.04.2008 року від 16.04.2008 року ОСОБА_2 були здійснені виплати на користь ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 6383,86 доларів.

Позивач вказує, що кошти отримано банком безпідставно, тому, посилаючись на положення ст.1212 ЦК України, просила стягнути на її користь з ПАТ КБ «Приватбанк» безпідставно набуте майно у розмірі 55539,58 гривень. В квітні 2014 року позивач збільшила позовні вимоги, мотивуючи їх тим, що офіційний курс долара станом на 28.04.2014 року становить 11.35 грн. за 1 долар США тому просила стягнути з відповідача 72456,81 гривень. В грудні 2014 року позивач уточнила позовні вимог та просила стягнути з відповідача 6383,86 доларів США.

Справа розглядалась судами України неодноразово.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2018 року позов задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 167940,20 грн., що еквівалентно 6383,86 доларів США по офіційному курсу гривні станом на 02 квітня 2018 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі вказує, що банк не отримував судову повістку про розгляд справи 02 квітня 2018 року, також зазначає, що суд першої інстанції припустився порушення норм матеріального права та безпідставно застосував до спірних правовідносин ст.1212 ЦК України, оскільки добровільно сплативши кошти за кредитно-заставним договором від 16.04.2008 року ОСОБА_2 схвалила цей правочин, чим породила для себе права і обовязки встановлені ним, а набуття однією із сторін зобовязання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобовязання не є безпідставним.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_2. ОСОБА_4, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, оскільки відповідно до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей, а в даній справі достовірно встановлено, що ОСОБА_2 не отримувала кошти від банку, що не заперечує відповідач, тому даний договір є неукладеним. Вважає, що в даному випадку неможливе застосування наслідків недійсності правочину, що врегульовані ст.216 ЦК України про визнання судом договору неукладеним, оскільки реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним, також не застосовується в даному випадку ст.388 ЦК України, оскільки майно вибуло з володіння ОСОБА_5 шляхом добровільної сплати на вимогу банку на виконання правочину, який був не укладеним, та не було нею загублене, не було викрадено із володіння не з її волі, тому, на думку представника позивача, права ОСОБА_2, як власника майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до банку з використанням правового механізму, встановленого ст.1212 ЦК України.

Відповідно до п. 8, 9 ч.1 розд. XIII«Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Херсонської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

Заслухавши доповідача,пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує та не заперечується сторонами, щоКуліда І.В. з 14 травня 2008 року по 02 грудня 2008 року здійснила виплати на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з призначенням платежу: погашення заборгованості за кредитним договором№ НЕWWА000075652 від 16.04.2008 року в сумі 6383,86 дол.США, що підтверджується прибутковими касовими ордерами: від 14 травня 2008 року на суму 915 USD; від 01 липня 2008 року на суму 909 USD; від 28 липня 2008 року на суму 200 USD; від 13 серпня 2008 року на суму 1630,66 USD; від 29 вересня 2008 року на суму 904,39 USD; від10 листопада 2008 року на суму 958 USD;від 02 грудня 2008 року на суму 866,81 USD.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 07 листопада 2011 року в справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитно-заставного договору неукладеним та недійсним в задоволенні обох позовів відмовлено.Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 21 грудня 2011 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 07 листопада 2011 року встановлено, що кредитно-заставний договір № НЕWWА000075652 від 16.04.2008 року ОСОБА_2 не підписано, відсутня домовленість між банком та ОСОБА_2, щодо істотних умов договору, грошові кошти за цим договором ОСОБА_2 не отримувались, їй не сплачувались тому вказаний договір є неукладеним.

Вказаним рішенням суду відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 провизнання кредитно-заставного договору неукладеним та недійсним з тих підстав, що не може бути визнано недійсним правочин, який не укладено, а визнання договору неукладеним не відповідає можливим способам захисту, які визначені ст.16 ЦК України.

Херсонський міський суд Херсонської області, ухвалюючи рішення 02 квітня 2018 року про задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» безпідставно отриманих коштів, дійшов висновку, що, оскільки, між сторонами не було укладено кредитно-заставний договір, ОСОБА_2 кошти від банку не отримувала, а вважала, що здійснює погашення кредиту за свого сина, то між нею та банком виникли правовідносини внаслідок набуття, збереження банком майна без достатньої правової підстави.

Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов'язання.

Характерною особливістю кондиційних зобов'язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов'язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов'язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Кондикція - це позадоговірний зобов'язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб'єктним складом підпадає під визначення зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Процес доказування обставин, передбачених диспозицією статті 1212 ЦК України, зумовлює необхідність доведення кожною стороною обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Винятки із зазначеного правила визначені статтею 82 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.82 ЦПКобставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 07.11.2011 року встановлено, що ОСОБА_2 коштів від банку не отримувала, договір з банком не укладала, і у неї були відсутні правові підстави для виконання зобовязань перед банком.

Доводи апеляційної скарги про те, що добровільно сплативши кошти за кредитно-заставним договором від 16.04.2008 року ОСОБА_2 схвалила цей правочин, чим породила для себе права і обовязки встановлені ним, не мають правового значення, оскільки судами встановлено та не заперечується відповідачем, не просто факт, що ОСОБА_2 не підписувала кредитно-заставний договір, а саме факт неотримання ОСОБА_2 коштів від банку, факт неукладенності договору, тобто відсутність договірних та зобовязальнихвідносин між сторонами та, відповідно, відсутність правової підстави сплати ОСОБА_2 коштів на користь банку.

Колегія суддів не бере до уваги, як підставу для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання 02.04.2018 року, оскільки, як слідує з матеріалів справи, а саме з журналу судового засідання від 02.04.2018 року, представник відповідача ОСОБА_6 02.04.2018 року була присутня в судовому засіданні, надавала пояснення, виступала у судових дебатах. Крім того, з матеріалів справи слідує, що після прийняття суддею Хайдаровою І.О. 14.03.2017 року до свого провадження вказаної справи, справа слухалась неодноразово саме за участі представників відповідача з належним їх повідомленням (26.04.2017 року, 24.07.2017 року, 06.12.2017 року, 02.04.2018 року).

Інших доводів незаконності рішення суду апеляційна скарга не містить.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає, оскільки воно постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, досліджених в судовому засіданні.

Перевірені колегією доводи апеляційної скаргине спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382-384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: В.О.Бездрабко

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено 20 липня 2018 року

Суддя: І.В.Вейтас