КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2596/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року місто Київ

справа № 753/23056/15-ц

(753/13149/18)

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року про часткове задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, постановлену під головуванням судді Цимбал І.К., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про перегляд рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Свою заяву обґрунтовував тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року стягнуто з нього на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 47027,49 грн.

Вказував, що у 2018 році від ПАТ «Альфа-Банк» йому надійшла пропозиція щодо умов погашення заборгованості по кредиту, при цьому було повідомлено про наявність рішення Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 16 березня 2015 року, за яким було стягнуто з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 35209,90 грн.

Посилався на те, що у позовній заяві від 30 листопада 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» не повідомив суд про наявність рішення третейського суду, не було про це відомо і йому до того часу доки банк не звернувся із пропозиціє реструктуризації боргу, посилаючись саме на рішення третейського суду.

Зазначав, що якби банк повідомив про наявність судового рішення, суд мав би відмовити у відкритті провадження у справі відповідно до вимог ст.122 ЦПК України у редакції 2004 року.

Вважає, що оскільки такі обставини не були відомі ні йому, ні суду, так як рішення третейського суду йому не надходило, вказані обставини є нововиявленими і дають підстави для перегляду рішення від 16 червня 2016 року, його скасуванню та ухваленням нового, яким відмовити у відкритті провадження у справі, у зв'язку з наявністю рішення третейського суду.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за нововиявленими обставинами задоволено частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції позивач ПАТ «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи,просив скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що за рішенням третейського суду від 16 березня 2015 року та за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року стягувались різні суми заборгованості, а також за різні періоди. Тому, наявність рішення третейського суду у даному випадку не може вважатись нововиявленою обставиною.

Вказував, що спори між кредитодавцем та позичальник (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання цього договору, відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Зазначав, що доводи суду першої інстанції про відсутність підстав для відкриття провадження у даній справі є порушенням ч.1 ст.4 ЦПК України щодо права ПАТ «Альфа-Банк» на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Вказував, що заборгованість за кредитним договором №500935334 не стягнута та не погашена, рішення третейського суду не виконано, а тому ПАТ «Альфа-Банк» позбавлений можливості отримати виконавчий лист на виконання рішення третейського суду в силу прямої вказівки п.2 ч.1 ст.486 ЦПК України.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17квітня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №500935334, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 28889,58 грн., з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 15,99% річних, кінцевою датою повернення 18 квітня 2019 року.

Відповідно до п.23 вказаного договору, сторони погодились, що розгляд спорів, що можуть виникнути у зв'язку із цим договором підлягають розгляду та вирішенню постійно діючимТретейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз».

16 березня 2015 року ухвалено рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз», яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №500935334 від 17 квітня 2014 року, а саме:

28250,47 грн. - заборгованість за кредитом;

1043,54 грн. - заборгованість за відсотками;

4715,89 грн. - заборгованість по комісії;

1200 грн. - штраф.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500935334 від 17 квітня 2014 року.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 47027,49 грн., з яких:

28250,47 грн. - заборгованість за кредитом;

4780,17 грн. - заборгованість за відсотками;

11596,85 грн. - заборгованість по комісії;

2400 грн. - штраф.

Частиною 1 ст.423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у за нововиявленими обставинами. Частиною другою вказаної статті Кодексу визначено перелік підстав для перегляду рішення, постанови або ухвали суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 ч.2 ст.423 ЦПК Українивизначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Зазначена норма містить вичерпні підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року Суд повторив власні висновки вже відображені в рішенні «Брумареску проти Румунії», що право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Також у п. 44 Суд зазначив, що така процедура (перегляд за нововиявленими обставинами) не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Згідно з п.3 вказаної Постанови нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин та нових доказів. Так, новими доказами є фактичні дані, які не були з певних причин досліджені судом при розгляді справи, що є підставою для перегляду цього рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Звертаючись із даною заявою про перегляд рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року, ОСОБА_2 як на нововиявлену обставину посилався на те, що ПАТ «Альфа-Банк», при зверненні до суду з вказаним позовом не повідомив про наявність рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 16 березня 2015 року, що призвело до розгляду справи по суті.

Також вказував, що якби банк повідомив суд про наявність рішення постійно діючого Третейського суду, суд повинен був на підставі п.4 ч.1 ст.122 ЦПК України у редакції 2004 року відмовити у відкритті провадження у справі.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року за нововиявленими обставинами, скасовуючи рішення та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що підставидля відкриття провадження у справі, при зверненні з даним позовом були відсутні, і вразі повідомлення банком про наявність рішення третейського суду, ухвалене між тими ж сторонами, з тих самих підстав і про той самий предмет спору, результатом розгляду позову стало б не рішення по суті, а ухвала про відмову у відкритті провадження у справі.

Колегія суддів не погоджується зданим висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Альфа-Банк», звертаючись до суду з позовом у грудні 2015 року та у ході розгляду справи не повідомив суд про наявність рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 16 березня 2015 року.

ОСОБА_2 вказував, що про наявність рішення третейського суду йому стало відомо у червні 2018 року, коли банк звернувся до нього з пропозицією про реструктуризацію боргу за кредитним договором.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до червня 2018 року ОСОБА_2 не було відомо, про наявність рішення третейського суду.

Разом з тим, вказана обставина - наявність рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 16 березня 2015 року не має істотного значення для розгляду даної справи, виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції скасовуючи рішення та закриваючи провадження у справі, посилався на п.6 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Згідноз п.6 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п.4 ч.1 ст.186 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.122 ЦПК України, яка була чинною на час звернення банку з даним позовом та на час відкриття провадження у справі,суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому ж третейському суді виявився неможливим.

Аналогічні вимоги містяться п.4 ч.1 ст.186 ЦПК України у редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» третейські судив порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) (ч.1 ст. 6 цього Закону доповнено п.14 згідно із Законом №2983-VI).

За змістом ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону №1701-IV, незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки Законом України від 03 лютого 2011 року №2983-VI «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам»виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав позову і незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону № 1023-XII.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі №6-856цс15, від 11 листопада 2015 року у справі №6-171цс15, від 18 листопада 2015 року у справі №6-187цс15, від 27 січня 2016 року №6-2712цс15.

Таким чином, рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за споживчим кредитом прийняте третейським судом поза межами його компетенції.

Згідно з п.2 ч.6 ст.56 Закону України «Про третейські суди» компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами не підвідомчі третейському суду, а позивач ПАТ «Альфа-Банк» в свою чергупозбавлений можливості звернути рішення Третейського суду до примусового виконання.

А відтак, судом першої інстанції невірно застосовано норми процесуального права та положення п.4 ч.1 ст.186 ЦПК України, п.6 ч.1 ст.255 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що підстав для перегляду рішення суду, які передбачені ст.423 ЦПК України відсутні, а тому в задоволенні заяви слід відмовити та відповідно відсутні підстави для скасування рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383, 429 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 серпня 2018 року скасувати та постановити нову.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року залишити в силі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: