ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м.Суми

Справа №591/2901/18

Номер провадження 22-ц/788/1171/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

заявник ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2018 року про відмову в забезпеченні позову, постановлену під головуванням судді Шелєхової Г.В, в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що в серпні 2015 року був зареєстрований його позов про поділ майна подружжя. До складу майна, яке він зазначав в якості спільного майна подружжя, входив також автомобіль ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску. Вказаний автомобіль його колишня дружина ОСОБА_2 продала в липні 2015 року ОСОБА_3 Зазначає, що вказані дії ОСОБА_2 суттєво порушують його права при поділі майна подружжя, а тому він має намір звернутися до суду про визнання цієї угоди недійсною. Вважає, якщо не вжити заходів забезпечення позову, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 своїми діями можуть ускладнити або унеможливити розгляд справи по суті.

Просить забезпечити майбутній позов про визнання угоди по відчуженню майна недійсною, шляхом накладення арешту на автомобіль ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено у звязку з необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають суттєве значення для справи, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити його заяву про забезпечення позову. Зазначає, що відповідач в подальшому буде вчиняти дії з метою унеможливлення того, щоб спірний автомобіль був предметом розгляду наступної справи про визнання угоди по зміні власника автомобіля недійсною. Такі дії можуть унеможливити розгляд справи по суті та є реальна загроза для нього втрати спірного майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві про забезпечення позову заявник не наводить ніякого обґрунтування на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. В заяві лише констатовано, що невжиття заходів ускладнить або унеможливить розгляд справи по суті, що не є підставою для задоволення заяви.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції, оскільки вона постановлена з додержанням норм процесуального права.

Забезпечення позову, як інститут цивільного судочинства, сприяє його ефективності та спрямовується на припинення дій, які можуть утруднити виконання рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

За своєю природою заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання судового акту, яким закінчується вирішення спору по суті.

У відповідності до приписів ч.ч 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1), 2) ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

Стаття 151 ЦПК України передбачає вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову. Зокрема, заява повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову зазначаються інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до предявлення позову, подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на автомобіль ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску, яку обґрунтував тим, що має намір звертатися до суду з позовом про визнання угоди купівлі-продажу вказаного автомобіля, укладеної між його колишньою дружиною ОСОБА_2 та ОСОБА_3, недійсною, невжиття заходів по забезпеченню позову може ускладнити або унеможливити розгляд справи по суті. В той же час в заяві не викладені обставини, які б свідчили про можливість ускладнення або унеможливлення розгляду справи по суті без вжиття заходів забезпечення позову.

Так як ухвала про забезпечення позову по суті є виконавчим документом, суд накладаючи арешт на рухоме майно повинен зазначити його власника. Як вбачається із заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, в ній не зазначено, за якою особою зареєстровано право власності на спірний автомобіль ЗАЗ LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску та не надано на підтвердження даної обставини відповідні докази. В довідці-рахунку, доданої до заяви, про придбання ОСОБА_3 автомобіля марки ЗАЗ не зазначено його реєстраційний номер. Тобто заявником не надано суду належних доказів, що ОСОБА_3 придбала саме спірний автомобіль, на який він просить накласти арешт.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 Проте заявник не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з даною заявою про забезпечення позову після усунення умов, які стали підставою для відмови в задоволенні його заяви.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала про відмову в забезпеченні позову постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1); 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2018 року про відмову в забезпеченні позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 липня 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І.Собина

ОСОБА_4