АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4368/15-ц 22-ц/774/275/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 210/4368/15-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони : позивач - ОСОБА_1,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Кривому Розі в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2017 року, яке ухвалено суддею Лиходєдовим А.В. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПрАТ «ПівнГЗК») про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю батька у зв'язку з його професійним захворюванням.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 лютого 2016 р. справу передано для подальшого розгляду до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу за підсудністю.

В мотивування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що його батько - ОСОБА_4 впродовж тривалого часу працював у ПрАТ «ПівнГЗК», через що отримав професійне захворювання. Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання від 24.10.1990 р., причиною виникнення й нього професійного захворювання визнано багаторічну роботу в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, зокрема запиленості та загазованості робочого повітря, що перевищувала гранично-допустиму концентрацію. Батько позивача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Встановлений причинний зв'язок смерті із професійним захворюванням. Посилаючись, що смертю рідної, близької людини позивачу завдано душевний біль та страждання, просить суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 220000 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 65000 гривень, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач ПАТ «ПівнГЗК» подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про зміну судового рішення та зменшення розміру стягнутої моральної шкоди.

В мотивування апеляційної скарги зазначив, що рішення ухвалено без повного урахування матеріалів справи, померлий був обізнаний про шкідливі умови праці, але свідомо продовжував працювати в таких умовах тривалий час, що стало причиною профзахворювання батька позивача. Судом не доведена вина відповідача в заподіянні шкоди, як померлому так і його сину. Розмір моральної шкоди, стягнутий судом є завищеним, не відповідає засадам розумності та справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області не надходив.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та видно з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, згідно свідоцтва про народження є сином ОСОБА_4 (а.с. 9).

Відповідно до акту розслідування професійного захворювання від 24.10.1990 року причиною виникнення у ОСОБА_4 професійного захворювання у вигляді пилового бронхіту, визнана тривала робота в умовах дії пилу, концентрація якого перевищувала ПДК. Профзахворювання виникло через недосконалість технологічного процесу видобутку руди, незабезпечення належного контролю за використанням засобів особистого захисту. (а.с. 4-7).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть.(а.с. 3).

Відповідно Довідки № ДНА-03 №000150 визначення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням від 31 січня 2007 року Комунального закладу «Обласного центру медико- соціальної експертизи», встановлено зв'язок смерті ОСОБА_4 з профзахворюванням 1990 року( а.с.8).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право для відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю батька,через отримане ним професійне захворювання на підприємстві відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, у зв'язку зі смертю батька позивача від професійного захворювання, також погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Позивач ОСОБА_1 ставить питання про відшкодування моральної шкоди, на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, заподіяної члену сім'ї померлого.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

На думку колегії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач ПАТ «ПівнГЗК» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, як сину померлого, оскільки у зв'язку зі смертю батька від профзахворювання, він переносить моральні страждання, у зв'язку із втратою рідної людини, змінився ритм його життя, втрата ,яка не може бути відновлена.

Колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності обов'язку ПрАТ «ПівнГЗК» відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Факт смерті потерпілого ОСОБА_4 від професійного захворювання, встановлений медичним висновком. В свою чергу, факт отримання професійного захворювання через тривалу роботу протягом 27 років на підприємстві відповідача через дією шкідливих факторів, концентрація яких перевищувала гранично допустиму концентрацію, встановлено Актом розслідування професійного захворювання від 24 жовтня 1990 року. Отже між смертю потерпілого ОСОБА_4 та його роботою на виробництві відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» встановлений причинний зв'язок, що передбачає право членів сім'ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, яка втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

У зв'язку з чим доводи апеляційного скарги про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 вересня 2017 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 10 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: