Номер провадження 2/754/247/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05 квітня 2018 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Базік А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Деснянська районна філія Київського міського центру зайнятості про розірвання трудового договору та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2016року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФОП - ОСОБА_2, третя особа: Деснянська районна філія Київського міського центру зайнятості, у якому просить розірвати трудовий договір №27, укладений 13 липня 2004року між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, зареєстрований у Деснянській районній філії Київського міського центру зайнятості. Зобов'язати Деснянську районну філію Київського міського центру зайнятості зняти з реєстрації зазначений трудовий договір.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016року відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено до розгляду.

15 січня 2018року вищезазначена цивільна справа, унікальний номер 754/16062/16-ц надійшла в провадження судді Бабко В.В. у зв'язку із звільненням судді ОСОБА_3

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 13 липня 2004 року між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений трудовий договір №27, який зареєстрований у Деснянській районній філії Київського міського центру зайнятості. За вказаним трудовим договором вона була безстроково прийнята на роботу на посаду бармен, час виконання робіт встановлювався згідно графіку з 12:00 до 20:00 з оплатою не лише мінімальною на місяць. Договір укладався на невизначений строк. Зі спливом трьох місяців, трудові відносини припинились на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України, подавши заяву про звільнення за власним бажанням. На даний час у неї виникла необхідність розірвати трудовий договір укладений з відповідачем, щоб працевлаштуватися, але вона фактично позбавлена такої можливості, оскільки повністю втратила будь-який зв'язок з відповідачем.

Позивач ОСОБА_1до суду подала заяву про підтримання своїх позовних вимог, просила задовольнити на підставі викладених обставин, які зазначені в позові та розглядати справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання».

Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзив на позовну заяву.

Представник третьої особи - Деснянської районної філія Київського міського центру зайнятості в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявкою учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає позовну заяву без участі учасників справи.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та приходить до слідуючого.

13 липня 2004 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений трудовий договір №27, зареєстрований у Деснянській районній філії Київського міського центру зайнятості. Договір укладався на невизначений строк. Зі спливом трьох місяців, трудові відносини припинились на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України, позивач подала заяву про звільнення за власним бажанням та повернула свій екземпляр договору. Проте, відповідач не внесла відповідний запис про припинення трудових відносин у трудову книжку позивача.

При зверненні ОСОБА_1 до Деснянської районної філії Київського міського центру зайнятості про зняття з реєстрації трудового договору та припинення трудових відносин між нею та ФОП ОСОБА_2 повідомили, що їй необхідно виконати вимоги Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затверджений наказом Міністерством праці та соціальної політики України або вона має право звернутись до суду для одностороннього припинення трудових відносин.

Згідно ст. 38 КЗпП України працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, за власним бажанням, попередивши роботодавця письмово за два тижні.

Відповідно до статті 24-1 КпЗП України при укладанні трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа або за довіреністю уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який затверджено наказом Міністерством праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 за №554/5745 зі змінами та доповненнями (далі - Порядок), покладено на державну службу зайнятості функції по реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю.

Згідно з п. п. 6, 7 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України N 260 від 08.06.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за N554/5745, „Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою" в разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають державну службу зайнятості, яка зареєструвала трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох днів повинна зняти трудовий договір з реєстрації, про що робиться відмітка у книзі реєстрації трудових договорів. На підставі цього запису відповідальна особа центру зайнятості робить на трьох примірниках трудового договору запис про зняття з реєстрації трудового договору.

Цим самим наказом затверджена форма трудового договору між працівником і фізичною особою, в п. 17 якої (підстави припинення договору з посиланням на відповідні статті КЗпП України) передбачені підписи обох сторін договору, тобто не тільки фізичної особи, а й працівника. Лише після підписів обох сторін договору (фізичної особи та працівника), в п. 18 зазначеної форми трудового договору передбачений запис посадової особи служби зайнятості про зняття договору з реєстрації.

Як вбачається з п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженого наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110 передбачено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Унесені фізичною особою до трудових книжок записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, незалежно від реєстрації трудового договору і засвідчуються його печаткою.

Відповідно до п. 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого Наказом Мінпраці України від 08.06.2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору.

Відповідно до норм ст. ст. 43, 46 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично не існують, процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, з вересня 2004 року відповідач припинила виплачувати позивачу заробітну плату, однак у зв'язку з втратою зв'язку з відповідачем, провести дії щодо розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації за місцем його реєстрації у ні у позивача, а ні у відповідача не виявилося можливості.

Таким чином, суд вважає необхідним вказаний трудовий договір розірвати, так як зазначений трудовий договір не знятий з реєстрації у центрі зайнятості, що позбавляє позивача можливості реалізувати своє права на влаштування на роботу, і тому зобов'язати Деснянську районну філію Київського міського центру зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає на користь держави сума судового збору в розмірі 640грн, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Керуючись Конституцією України, статтями 24-1, 38 КЗпП України, Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, який затверджено наказом Міністерством праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001р., статтями 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Деснянська районна філія Київського міського центру зайнятості про розірвання трудового договору та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Розірвати трудовий договір №27, укладений 13 липня 2004 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований у Деснянській районній філії Київського міського центру зайнятості, з 01 вересня 2004року на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Зобов'язати Деснянську районну філію Київського міського центру зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір №27, укладений 13 липня 2004 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований у Деснянській районній філії Київського міського центру зайнятості, з 01 вересня 2004року на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду міста Києва.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, місце проживання за адресом: 20250, АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_2, місце проживання за адресом: 02217, АДРЕСА_2.

Третя особа: Деснянська районна філія Київського міського центру зайнятості, , місце знаходження за адресом: 02225, м.Київ, вулиця Каштанова, 7.

Повний текс складено та підписано 05 квітня 2018року

Суддя В.В. Бабко