провадження № 22-ц/824/1353/2018 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - ФінагеєвВ.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Ткаченка І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Правекс-Банк», ОСОБА_4, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 13 грудня 2013 року (номер справи 2604/15751/12), виданий Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №2901-026/11Ф від 10 листопада 2006 року на загальну суму 900 308 грн. 44 коп.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 900 308 грн. 44 коп. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист на підставі якого відкрито виконавче провадження. 27 березня 2014 року в рамках виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставі якої було накладено арешт на все нерухоме майно боржника. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ КБ «Правекс-Банк» на ОСОБА_4 ОСОБА_4 набув право вимоги за договорами іпотеки, які забезпечували виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитними договорами, у тому числі за договором про відкриття кредитної лінії № 2901-026/11Ф від 10 листопада 2006 року, тобто за договором, у зв'язку з невиконанням якого рішенням суду було стягнуто заборгованість у розмірі 900 308 грн. 44 коп. Предметом іпотеки за договором іпотеки від 10 листопада 2006 року виступала квартира АДРЕСА_2, яка перебувала у власності ОСОБА_3 та знаходиться по АДРЕСА_5. 11 травня 2016 року ОСОБА_3 отримав від приватного нотаріуса лист, у якому містилася заява ОСОБА_4 про усунення порушень за кредитними договорами та сплату заборгованості, у тому числі, за вказаним кредитним договором. ОСОБА_4 вказував також на те, що він вправі звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку, набувши право власності на предмет іпотеки. У подальшому ОСОБА_4 звернув стягнення на предмет іпотеки та оформив на себе право власності на вищезазначену квартиру. Оскільки ОСОБА_4 провів процедуру позасудового врегулювання та звернув стягнення на предмет іпотеки, який забезпечував виконання зобов'язань ОСОБА_3 за договором про відкриття кредитної лінії № 2901-026/11Ф від 10 листопада 2006 року, зобов'язання ОСОБА_3 щодо погашення заборгованості по такому договору є припиненими на підставі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та ч. 1 ст. 598 ЦК України. У зв'язку з цим, ОСОБА_3 просив визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на аналогічні обставини, викладені у заяві та зазначає, що Законом України «Про іпотеку» передбачена така підстава припинення зобов'язання за основним договором, як звернення стягнення на предмет іпотеки позасудового врегулювання. Будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними, а, отже, основне зобов'язання є припиненим. ОСОБА_4 звернув стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, а тому виконавчий лист, виданий 13 грудня 2013 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 2901-026/11Ф від 10 листопада 2006 року на загальну суму 900 308 грн. 44 коп. повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Крім того, у матеріалах справи міститься висновок про вартість об'єкта незалежної оцінки, згідно якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_2, по АДРЕСА_5, на яку ОСОБА_4 звернув стягнення станом 01 серпня 2016 року становить 1 205 000 грн. У той час за виконавчим листом у ОСОБА_3 наявна заборгованість на загальну суму 900 308 грн. 44 коп. Вищевказане свідчить про повне виконання виконавчого документа. Дана обставина є додатковою підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Суд першої інстанції неправильно витлумачив ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та ч. 1 ст. 598 ЦК України. ОСОБА_4 набув у власність предмет іпотеки за ціною, що більше ніж на 300 000 грн. перевищує суму виконавчого листа, однак попри це суд першої інстанції не помітив повного виконання виконавчого документа.

У матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_4, в яких зазначено, що з 2011 року ОСОБА_3 перестав виконувати умови кредитних договорів. У квітні 2016 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» відступив право вимоги по кредитним та іпотечним договорам ТОВ «Фінансова компанія «Фінар», яка в наступному відступила права вимоги ОСОБА_4 29 квітня 2016 року ОСОБА_4 надіслав заявнику повідомлення-вимогу про погашення заборгованості та попередження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку». У подальшому ОСОБА_3 замість вчинення будь-яких дій щодо погашення заборгованості почав оскаржувати договори відступлення прав вимоги, укладені між ОСОБА_4 та ТОВ «Фінансова компанія «Фінар». Перехід права власності на квартиру до ОСОБА_4 відбувся лише на паперах та відповідних державних реєстрах, оскільки ОСОБА_3 не звільняє вказану квартиру.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» за договором про відкриття кредитної лінії знаходиться на примусовому виконанні, а тому положення ч. 5 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» щодо недійсності будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання після завершення позасудового врегулювання не застосовуються. Набуття права власності на предмет іпотеки не доводить повного виконання виконавчого документа та не є підставою стверджувати про наявність інших причин визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 листопада 2006 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 595-004/06Ф, згідно якого банк надав відповідачу кредитну лінію в національній валюті в сумі 835 891 грн. до 20 грудня 2012 року зі сплатою 16 % річних.

Згідно договору іпотеки № 595-004/06Ф, укладеного 10 листопада 2006 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», ОСОБА_3 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.62-66, Т.1).

21 грудня 2011 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 було укладено договори про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 595-004/06Ф від 10 листопада 2006 року на підставі яких ОСОБА_3 було надано кредит в сумі 90 000 доларів США до 30 грудня 2012 року зі сплатою 16 % річних та змінено номер кредитного договору з № 595-004/06Ф на № 2901-026/11Ф.

29 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 вчинено виконавчий напис, згідно якого запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6 За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири АДРЕСА_2, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» по кредитному договору № 2901-026/11Ф від 10 листопада 2007 року у розмірі 897 089 грн. 44 коп. (а.с.82, Т.1).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 березня 2013 року, яке набрало законної сили, позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії у розмірі 897 089,44 грн. та судовий збір у розмірі 3219 грн., а всього на загальну суму 900 308,44 грн. (а.с.89-91, Т.1).

13 грудня 2013 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2604/15751/12 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії у розмірі 897 089 грн. 44 коп. та судовий збір у розмірі 3219 грн., а всього на загальну суму 900 308,44 грн. (а.с.129, Т.3).

19 лютого 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50228116 з примусового виконання виконавчого листа 2604/15751/12, виданого Дніпровського районного суду міста Києва 13 грудня 2013 року (а.с.99, Т.3).

28 квітня 2016 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінар» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 595-004/06Ф, укладеного 10 листопада 2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. за реєстровим № 3908 та договором іпотеки № 596-004/07Р від 16 травня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстровим № 647у (а.с.120, Т.2).

28 квітня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінар» та ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 595-004/06Ф, укладеного 10 листопада 2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. за реєстровим № 3908 та договором іпотеки № 596-004/07Р від 16 травня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстровим №647у (а.с.124, Т.2).

27 липня 2016 року головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Диких О.О. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 998 від 239 жовтня 2012 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банку» (а.с.107-108, Т.2).

Згідно висновку про вартість об'єкта незалежної оцінки станом на 01 серпня 2016 року ринкова вартість 2 кімнатної житлової квартири АДРЕСА_2 загальною площею 58,5 кв.м., що розташована по АДРЕСА_5 становить 1 205 000 грн. (а.с.130, Т.2).

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 02 серпня 2016 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору іпотеки від 10 листопада 2006 року та договору про відступлення права вимоги від 28 квітня 2016 року (а.с.56-58, Т. 2).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року заяву ОСОБА_3 за участю заінтересованих осіб ПАТ «Правекс-Банк», ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Правекс-Банк» на ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1; адреса: 04107, АДРЕСА_4) у виконавчому провадженні ВП № 50228116 щодо примусового виконання виконавчого листа № 260415751/12, виданого 13 грудня 2013 року Дніпровським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Правекс - Банк» - 900 308 грн. 44 коп., яке перебуває в провадженні відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у місті Києві (а.с.44-47, Т.2).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2006 року ОСОБА_6 уклав з ПАТ КБ «Правекс-Банк» договір про відкриття кредитної лінії. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_3 уклав з ПАТ КБ «Правекс-Банк»договір іпотеки, за яким передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_3. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань рішенням суду від 29 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 2901-026/11Ф у розмірі 897 089 грн. 44 коп.На підставі вказаного рішення 19 лютого 2016 року було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Разом з тим, судом встановлено, що 29 жовтня 2012 року було вчинено виконавчий напис, згідно якого запропоновано звернути стягнення на зазначену квартиру. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири АДРЕСА_2, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк» по кредитному договору № 2901-026/11Ф від 10 листопада 2007 року у розмірі 897 089 грн. 44 коп. 28 квітня 2016 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Фінар» право вимоги за договором іпотеки № 595-004/06Ф від 10 листопада 2006 року, яка у свою чергу відступила таке право вимоги ОСОБА_4 02 серпня 2016 року ОСОБА_4 зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору іпотеки від 10 листопада 2006 року та договору про відступлення права вимоги від 28 квітня 2016 року.

У матеріалах справи міститься звіт про оцінку майна, згідно якого вартість квартири, право власності на яку оформив ОСОБА_4, станом на 01 червня 2016 року складає 1 205 000 грн., тоді як заборгованість за кредитним договором, яка стягнута рішенням суду, становить 897 089 грн. 44 коп.

Таким чином, вимоги ОСОБА_4 за судовим рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені у повному обсязі за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що внаслідок позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_4 отримав в повному обсязі суму коштів, яка стягнута судовим рішенням, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Вартість предмета іпотеки перевищує розмір заборгованості, який підлягає стягненню на підставі виконавчого листа. У зв'язку з цим, зобов'язання ОСОБА_3, що випливають з судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, припинилися у повному обсязі, а відтак, виконавчий лист, який виданий на підставі рішення суду від 29 березня 2013 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Заперечуючи проти заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у своїх поясненнях ОСОБА_4 вказує, зокрема, на те, що перехід права власності на квартиру до нього відбувся лише на паперах та відповідних державних реєстрах, оскільки ОСОБА_3 не звільняє вказану квартиру. Крім того ОСОБА_3 оскаржує виконавчий напис нотаріуса, у відповідності до якого він набув права власності на квартиру.

Разом з тим, вказані обставини не впливають на визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки не спростовує факту відсутності у боржника обов'язку повторно погашати заборгованість, яка вже погашена шляхом визнання права власності на предмет іпотеки.

Отже, відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, висновки суду не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак, у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України це є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по суті вимог заявника.

На підставі викладеного та керуючись статтею 598 ЦК України, статтею 36 Закону України «Про іпотеку», статтями 432, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 серпня 2018 року скасувати та прийняти постанову.

Заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Правекс-Банк», ОСОБА_4, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 13 грудня 2013 року (номер справи 2604/15751/12), виданий Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №2901-026/11Ф від 10 листопада 2006 року на загальну суму 900 308 (дев'ятсот тисяч триста вісім) гривень, 44 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2018 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.