Справа № 643/4636/16-ц
Провадження № 2/643/150/18
05.04.2018 р. м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Харченко А.М.
за участю секретаря - Горборукової М.О.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ «УКРГАЗБАНК», в особі Харківської обласної дирекції АБ "УКРГАЗБАНК", до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова Вікторія Анатоліївна, про звернення стягнення на предмет іпотеки,
04 квітня 2012 року апеляційним судом Харківської області рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 р. по справі № 2-9061 скасоване, в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. Відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки поновлено, реєстраційний номер 12489264, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 36009183 від 14.05.2012 р. Відомості у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна також поновлено, реєстраційний номер 12488862, що підтверджено Витягом від 14.05.2012 р. № 36008860. Також позиція АБ «УКРГАЗБАНК» підтверджена постановою ВСУ від 27.05.2015 р., де судом зроблено висновок щодо дії обтяження на предмет іпотеки.
Як стало відомо позивачу, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була відчужена квартира АДРЕСА_1, власником якої стала ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. 22.09.2009 р. за реєстровим № 3550. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-ІV передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, тому відповідач ОСОБА_1 стала іпотекодавцем квартири № 27, а тому позивач вважає, що має право звернути стягнення на цю квартиру в рахунок погашення заборгованості позичальника ОСОБА_2 по кредитному договору. Вимога банку про повернення заборгованості по кредиту від 21.11.14 р. № 4031 направлена ОСОБА_1, але нею не отримана та повернена відправнику за закінченням терміну зберігання, що підтверджено поштовим повідомленням. Так, вимога банку залишена без відповіді. З урахуванням Правової позиції у справі № 6-332цс15, викладеної у Постанові ВСУ від 27.05.2015 року, згідно із Звітом про оцінку майна - предмету іпотеки, виготовленого 14.03.2016 року ПП «Академія Оцінки та Права» оцінено в 494400 грн. Судовий збір за подачу позову немайнового характеру сплачено у сумі 1378 грн. Судовий збір за позов майнового характеру сплачено у судовій справі Московського районного суду м. Харкова № 2-1404/10 у сумі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу (а.с. 1-6).
Представник позивача - адвокат Донець Д.О. направив суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова В.А. направила суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та направила пояснення стосовно суті справи, в яких зазначила, що 22 вересня 2009 року до неї звернулись громадяни ОСОБА_2, що діяв від свого імені та від імені ОСОБА_3 за довіреністю та ОСОБА_1 з проханням укласти договір купівлі-продажу квартири. Для посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу квартири нотаріусу були надані всі необхідні документи. Відповідно до вимог п.47 , розділу І, глави ІІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нею була перевірена відсутність заборони відчуження або арешту вищезазначеної квартири за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єкту нерухомого майна та відсутність податкової застави за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповідними витягами. Перед підписанням договору купівлі-продажу квартири нотаріусом було забезпечено ознайомлення зі змістом договору ОСОБА_2, що діяв від свого імені та від імені ОСОБА_3 за довіреністю та ОСОБА_1 відповідно до п.36, розділу І, глави ІІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, після чого він був підписаний сторонами. Після вчинення правочину, його належним чином було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів (а.с. 101-103).
Треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в судові засідання на неодноразові виклики не з'явилися. .
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання на неодноразові виклики не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину своєї неявки не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та ОСОБА_2 26.12.2007 був укладений Кредитний договір № 20, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 2644000,00 дол. США на строк з 26.12.2007 по 25.12.2012 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 12,5% річних (а.с. 56-59, 60).
Постановою ВП № 31363558 від 22.02.2012 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження щодо ОСОБА_2 на суму 1664543,02 грн. та 2630252,33 дол. США (а.с 84).
Постановою ВП № 29965421 від 11.11.2011 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження щодо ОСОБА_3 на суму 1664543,02 грн. та 2630252,33 дол. США (а.с.85). Рішення суду на даний час не виконане, що підтверджується листом Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21.12.2017.
Проценти за користування кредитними коштами та пеня продовжують нараховуватись, тому заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору станом на березень 2016 р. становить 3664801,99 доларів США, що складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2382796,72 доларів США, простроченої заборгованості по процентах в розмірі 1282005,27 доларів США та 23800945,13 гри. пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 16956872,78 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 6884072,35 гри.
В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та іпотекодавцями ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 (а.с. 61-64).
Відповідно до п. 2.1.1. Договору, предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок літ. В-5, загальною площею 6422,9 кв. м, житловою площею 2285,6 кв. м, (в житловому будинку розташовано 123 квартири серед яких є і спірна квартира), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 31.
Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, реєстраційний № 7356523, що підтверджено Витягом з Державного реєстру іпотек № 19045058 від 09.06.2008. На відчуження предмету іпотеки накладено заборону, реєстраційний № 7356237.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 р. договір іпотеки № 16/08-Б від 09 червня 2008 року було визнано недійсним, запис про іпотеку виключено з Реєстру іпотек (а.с.66-68).

22 вересня 2009 р. між ОСОБА_2, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_3 за довіреністю та ОСОБА_1 був укладений Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, загальною площею 34,3 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А., за реєстровим № 3550.

Крім того, квартири №№ 17, 29, 32, 36, 40, 50, 55-56, 58-59, 65-66, 68, 71, 84, 88-90. 92-93, 95, 104-106, 108, 114 з дозволу банка були виведені з іпотеки та відчужено власником.

У подальшому, 04.04.2012 судовою колегією судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області рішення Московського районного суду від 11.09.2009 по справі № 2-9061 скасоване. В задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до банку про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено (а.с. 72-76).

Так, пунктом 3.2.8 Кредитного договору передбачено, що в разі невиконання позичальником зобов'язань, передбачених, цим договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки.

Відповідно до приписів п.п. 3.1.5., 3.1.6. договору іпотеки "Іпотекодержатель/Банк" має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення Іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами.

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», 12.11.14 р. за № 4031 звертався до ОСОБА_1 з вимогою про повернення заборгованості по кредиту, яка повернулася за закінченням терміну зберігання (а.с. 85, 86). Вимога банку залишена без відповіді.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця,

згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими

кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права та обов'язки) виникає між іпотеко держателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотеко держателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на цей майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку не доведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Частинами четвертою та п'ятою ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Як убачається з кредитного договору, строк його дії - до 25 грудня 2012 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з частинами першою та другою ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави вразі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 23 Закону України "Про іпотеку" визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Матеріали справи свідчать про те, що спірну квартиру продано відповідачу ОСОБА_1 без згоди іпотекодержателя.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинна на час укладення договору іпотеки) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень» визначені правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень. Відповідно до частини третьої статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Крім того, порядок державної реєстрації іпотек під час виникнення спірних правовідносин регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 41(втратив чинність 1 січня 2013 року) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктами 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 передбачено, що рішення суду щодо обтяження права на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису.

Таким чином, іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису у Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положеннями статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема у зв'язку зі скасуванням судового рішення, всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Відтак, ухвалення судом рішення про недійсність договору іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права і обов'язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Згідно з ч.3, 4 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його при належностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.

На момент укладення іпотечного договору банк та іпотекодавець не могли визначити окремі квартири в якості предмету договору, оскільки квартири не були виділені в натурі, не було оформлено майнові права на них. Тобто в іпотеку передавався весь житловий будинок (включаючи усі 123 квартири, з яких він складався) та приналежності.

В договорі іпотеки предмет іпотеки був описаний, як житловий будинок літ. В-5, АДРЕСА_1, без деталізації та опису кожної окремої квартири.

Пізніше квартира № 27, що належить ОСОБА_1, стала самостійним об'єктом нерухомого майна, не змінивши при цьому статусу за договором іпотеки.

В розумінні ст. 5 Закону України «Про іпотеку» на момент укладання договору іпотеки спірна квартира була складовою частиною предмету іпотеки, а після її виділення в натурі стала самостійним предметом іпотеки, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та договорами купівлі-продажу та дарування квартири.

Викладене свідчить про тотожність складової частини житлового будинку, що існувала до виділення квартири в натурі та спірної квартири АДРЕСА_1, літ. В-5, площа квартири, що зазначена в технічному паспорті та в договорі купівлі-продажу квартири, кількість квартир, що значаться в технічному паспорті та в договорі іпотеки.

Також, після скасування судового рішення про визнання недійсним договору іпотеки, до Державного реєстру іпотек було внесено запис про іпотеку та відповідне обтяження не на увесь будинок в цілому, а на його складові частини, що свідчить про те, що спірна квартира дійсно є предметом іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 6.6. Договору іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 року передбачено, що у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно до Висновку про вартість майна, що міститься в Звіті про оцінку майна - предмету іпотеки, виготовленого 09.02.2016 року суб'єктом оціночної діяльності ПП «Академія Оцінки та Права» вартість квартири АДРЕСА_1 складає 494400 грн. (а.с.8-52).

Пунктом 2.8. Договору іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 року визначено, що шляхом підписання цього Договору Іпотекодавці надають свою згоду на обов'язкове укладення довіреності у випадку прострочення сплати вимог за кредитним договором, відповідно до якої Іпотекодержатель отримує право: реалізувати предмет застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з будь-якою третьою особою (особами); представляти інтереси у всіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності з питань здійснення всіх необхідних дій та отримання всіх необхідних документів для реалізації майна; здійснювати всі необхідні дії, пов'язані з реалізацією майна - підписувати правочин, подавати заяви, скарги, отримувати грошові кошти, довідки та інші документи.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України "Про іпотеку" (або статті 589 ЦК щодо заставодавця).

Таким чином, суд вважає можливим позовні вимоги позивача задовольнити та в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № 20 від 26.12.2007 року позичальника ОСОБА_2 у розмірі 4539595,58 доларів США, що складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2382796,72 доларів США, простроченої заборгованості по процентах в розмірі 2156798,86 доларів США та 120125824,52 грн. пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 70653760,00 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 49472064,52 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що є частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. 22.09.2009 року, за реєстровим № 3550; реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1, що є частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. 22.09.2009 року за реєстровим № 3550, провести шляхом надання Публічному акціонерному товариству АБ «УКРГАЗБАНК» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 494400,00 грн. з наданням АБ «УКРГАЗБАНК» всіх повноважень продавця, в тому рахунку права отримання у нотаріуса дублікату Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А., 22.09.2009 року за реєстровим № 3550, реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. 22.09.2009 року, за реєстровим № 3550, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6712-2641 від 13 квітня 2016 р. (т.1 а.с.7).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ «УКРГАЗБАНК», в особі Харківської обласної дирекції АБ "УКРГАЗБАНК", задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № 20 від 26.12.2007 року позичальника ОСОБА_2 у розмірі 4539595,58 доларів США, що складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 2382796,72 доларів США, простроченої заборгованості по процентах в розмірі 2156798,86 доларів США та 120125824,52 грн. пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 70653760,00 грн., пені за прострочку погашення процентів у сумі 49472064,52 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що є частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. 22.09.2009 року, за реєстровим № 3550.

Реалізацію предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1, що є частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. 22.09.2009 року за реєстровим № 3550, провести шляхом надання Публічному акціонерному товариству АБ «УКРГАЗБАНК» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 494400,00 грн. з наданням АБ «УКРГАЗБАНК» всіх повноважень продавця, в тому рахунку права отримання у нотаріуса дублікату Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А., 22.09.2009 року за реєстровим № 3550, реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дублікату Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. 22.09.2009 року, за реєстровим № 3550, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження с. Пологи, Охтирського району, Сумської області, податковий номер НОМЕР_1, на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ «УКРГАЗБАНК», в особі Харківської обласної дирекції АБ "УКРГАЗБАНК", , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складений 13 квітня 2018 року.

Суддя Харченко А.М.