Справа № 135/1368/16-ц
Провадження № 22-ц/801/29/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуСправа № 135/1368/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Медвецького С.К., Рибчинського В.П.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., скаржника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у від-критому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставне майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Лади-жинського міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Ладижині Вінницької області за головування судді Корні-єнка О.М.,

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю ( далі - ТОВ ) «Кредитні ініціативи» звернулося у Ладижинський міський суду Вінницької об-ласті з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставне майно ( т. 1, а. с. 2-5 ). Позов мотивований наступним. 22 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком ( на той час ЗАТ, надалі за текстом - первинний кредитор ) та ОСОБА_3 був укладе-ний кредитний договір № 04-2.1/145, згідно умов якого відповідач отримав кре-дит у розмірі 90 тисяч гривень та зобов'язався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплачувати неустойки, інші передбачені правочином платежі у сумах і строки, передбачені кредитним до-говором і додатком № 1 до нього - графіком платежів.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним дого-вором від 22 лютого 2008 року № 04-2.1/145 ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 22 лютого 2008 року уклали договір № 04-3.1/146 застави транспортного засобу Volkswagen, 2003 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, тип фургон малотонажний - В, належного на праві власності позичальнику.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-ін-вестиційний банк» як первісним кредитором ( правонаступником ЗАТ Акціо-нерний промислово-інвестиційний банк ) і ТОВ «Кредитні ініціативи» ( новим кредитором ) був укладений договір відступлення прав вимоги, зокрема, за кре-дитним договором від 22 лютого 2008 року № 04-2.1/145 та договором застави транспортного засобу від 22 лютого 2008 року уклали договір № 04-3.1/146, згідно умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло усіх прав вимоги первіс-ного кредитора до боржників, перелік яких міститься в додатку № 1 до догово-ру відступлення прав вимоги. ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права вимага-ти від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, права на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставлене майно. Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18 вересня 2008 року № 1121 ТОВ «Кредитні ініціативи» згідно реєстрового номеру 13102248 зареєстроване як фінансова установа, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 15 верес-ня 2011 року.

ОСОБА_3 неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого за позицією позивача, ста-ном на 01 липня 2016 року у нього має місце прострочена заборгованість за кредитом у сумі 42747,41 гривень, по відсотках - 70474,48 гривні, по комісії - 3960,00 гривень. Посилаючись на норми Законів України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», «Про заставу», статті 509, 525, 526, 553, 554, 625 ЦК України, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило суд звернути стягнення на предмет застави, вказаний у позовній заяві транспортний засіб, що належить на праві власності ОСОБА_3, у рахунок погашення заборго-ваності за кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 04-2.1/145 у розмірі 117181,90 гривні шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної об'-єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року позов задоволений частково. Звернуто стягнення на предмет застави, а саме на транспортний засіб Volkswagen, 2003 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, тип фур-гон малотонажний - В (свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5, видане 31 січ-ня 2008 року Гайсинським МРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області), що на праві власності належить ОСОБА_3, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 04-2.1/145 у розмірі 84215,07 гривень ( яка складається з боргу за тілом кредиту у сумі 42747,42 гривень, відсотків - 39307,65 гривень, комісії - 2160,00 гривень ) шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, прове-деної об'єктом оціночної діяльності чи незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Із ОСОБА_3 стягнуто на ко-ристь ТОВ «Кредитні ініціативи» судові витрати у розмірі 1263,22 гривень ( т. 1, а. с. 166-171 ).

Не погоджуючись з ухваленим 07 липня 2017 року рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову товариству у задо-воленні позову у повному обсязі. Скаржник вважає оскаржуване рішення не-правомірним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права ( т. 1, а. с. 175-177 ).

28 серпня 2017 року до апеляційного суду надійшло заперечення представ-ника ТОВ «Кредитні ініціативи» Бурковської О.Г. на апеляційну скаргу ОСОБА_3, де вона заперечує доводи скарги та наголошує, що факт списання ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» безнадійної заборгованості за кредитом ОСОБА_3 не можна приймати до уваги, оскільки відносини між кредитором і позичальником ґрунтуються на укладено-му письмовому правочині, який не передбачає припинення зобов'язань пози-чальника у випадку списання заборгованості за рахунок сформованого банком резерву. Відповідач отримав кредит у повній сумі та використав його на свої потреби. Банк передав новому кредитору дійсну вимогу до позичальника. Спи-сання заборгованості за рахунок сформованого банком резерву не призводить а ні до припинення обов'язку позичальника погашати кредитну заборгованість, а ні до припинення вимог за кредитним договором, іншими дійсними правочина-ми.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про лік-відацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних окру-гах» Апеляційний суд Вінницької області ліквідований, утворений Вінницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з міс-цезнаходженням у місті Вінниці. Відповідно до частини п'ятої статті 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невід-кладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Вінницького апеляційного суду від 09 листопада 2018 року днем початку роботи Вінницького апеляційного суду визначено 12 листо-пада 2018 року. У зв'язку із ліквідацією Апеляційного суду Вінницької області справу передано до новоутвореного Вінницького апеляційного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 листопада 2018 року для розгляду даної справи визначений новий склад колегії суддів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі по-зивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на-явні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що 22 лютого 2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-ін-вестиційний банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 04-2.1/145, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 90 тисяч гривень, які він зобов'язався повернути, сплативши проценти, інші передбачені договором платежі у сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором та гра-фіком платежів. У забезпечення належного виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між його сторонами укладений договір застави тран-спортного засобу від 22 лютого 2008 року № № 04-3.1/146, предметом якого є автомобіль Volkswagen 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Вка-зане рухоме майно за умовами правочину передане у заставу банку. У договорі застави сторонами визначено, що його дія зберігається до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Підпунктом 3.1.7. договору застави передбачено, що заставодержатель має право здійснювати відступлення прав за цим та кредитним договорами без по-переднього отримання на це згоди заставодавця у порядку, передбаченому зако-ном. Підпунктом 3.1.9. договору застави встановлено, що заставодержатель має право задовольняти свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет заста-ви в порядку, передбаченому законом і цим договором.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (який є правонаступником Ак-ціонерного промислово-інвестиційного банку), укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого банк відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до боржників за укладеними ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» правочинами з фізичними особами. Зокрема, відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 22 лютого 2008 року № 04-2.1/145 та договором застави транспортного засобу від 22 лю-того 2008 року № 04-3.1/146, укладеними між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3

Права кредитора, заставодержателя по указаних договорах належали пози-вачу. На підставі договору відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за дійсними правочинами від 22 лютого 2008 року, укладеними між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_3

Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підста-вами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші пра-вочини. Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов'-язанні ( крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України ) може бути замі-нений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги ). Статтею 514 цього Кодексу пе-редбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, як-що інше не встановлено договором або законом.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з відповідача на користь товариства стягнута за-боргованість за кредитним договором від 22 лютого 2008 року в сумі 53833,63 гривні, що складається з 42747,42 гривень непогашеної суми кредиту та 11086,21 гривень заборгованості зі сплати процентів. У вказаному судовому рі-шенні встановлені обставини набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором від 22 лютого 2008 року. На ви-конання рішення апеляційного суду від 29 січня 2015 року відділом Державної виконавчої служби по м. Ладижину відкрито виконавче провадження по стяг-ненню боргу з відповідача, який, починаючи з 08 листопада 2016 року, сплатив кошти на загальну суму лише 6 ( шість ) тисяч гривень. Це рішення суду про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором не виконане, борг не погашений.

Відповідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є спра-ведливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема, те, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реаль-ного виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Згідно вимог статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самовря-дування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, вста-новлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Вер-ховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встанов-леної законом.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кре-дит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу першого глави 71, якщо інше не встановлено цим пара-графом і не випливає із суті кредитного договору ( частини перша, друга статті 1054 ЦК України ).

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не вста-новлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів вста-новлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до норм статей 589, 590 ЦК України, статей 19, 20 Закону України «Про заставу» у разі невико-нання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За змістом цих норм звернення стяг-нення на предмет застави повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зо-бов'язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України. Забез-печувальне зобов'язання має додатковий ( акцесорний ) характер, а не альтер-нативний основному.

Право вибору конкретного способу судового захисту належить позивачу. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися у залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Ухвалення рішення про стягнення боргу за кредитним договором не припи-няє основне зобов'язання, відтак і не припиняє дію забезпечувального зобов'я-зання - договору застави. Оскільки борг відповідачем повністю не сплачений, то звернення стягнення на предмет застави не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну за-безпечувальним зобов'язанням відсутня. Стягнення заборгованості за основним зобов'язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за раху-нок забезпечувального зобов'язання.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим, за твердженням позивача, станом на 01 липня 2016 року утворилася заборгованість по кредиту у сумі 42747,42 гривень, по відсотках - 70474,48 гривень, по комісії - 3960,00 гривень. У рахунок пога-шення цієї заборгованості ТОВ «Кредитні ініціативи» просили звернути стяг-нення на предмет застави - автомобіль Volkswagen.

Верховний Суд, розглянувши 01 серпня 2018 року у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Лади-жинського міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 серпня 2017 року у даній цивіль-ній справі, зазначив, що суд першої інстанції дав оцінку встановленій рішенням апеляційного суду сумі боргу, що була розрахована станом на 01 липня 2014 року, та визначив, що загальний борг за кредитним договором станом на 01 липня 2016 року (з урахуванням сплачених боржником на виконання рішення суду коштів, які, відповідно до підпункту 3.8 кредитного договору, першочер-гово зараховуються на погашення процентів, становить 84215,07 гривень і скла-дається з боргу за тілом кредиту - 42747,42 гривень, за відсотками - 39307,65 гривень, за комісією - 2160, 00 гривень. При цьому суд виходив з того, що суми по відсотках і комісії розраховані саме за період з 01 липня 2014 року і до 01 липня 2016 року, тобто за період, який не охоплюється рішенням апеляційного суду від 29 січня 2015року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ТОВ «Кредитні ініціативи» та звертаючи стягнення заборгованості на предмет застави, вірно виходив з того, що наявність рішення суду про стягнення боргу, яке не виконане боржником у повній мірі, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору; до повно-го погашення боргу за кредитним договором зобов'язання за ним можуть бути відступлені новому кредитору.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував норм матеріального права, які регулюють правовідносини між сторонами правочинів у випадках закінчення терміну дії укладених договорів.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кре-дитним договором застосовуються положення параграфу першого ( «Позика» ) глави 71 ( «Позика. Кредит. Банківський вклад» ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що право кредито-давця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлен-ня до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки пропущення виконан-ня грошового зобов'язання. Тобто, зі спливом строку кредитування припиня-ється право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним умовами правочи-ну, де позичальником виступає відповідач у справі, визначений не пізніше 20 лютого 2013 року, що свідчить про можливість забезпечити охоронювані зако-ном права та інтереси позивача шляхом застосування норм статті 625 ЦК Украї-ни. Така ситуація, враховуючи невиконання ОСОБА_3 взятих зо-бов'язань з повернення кредитних коштів, інших умов укладених договорів, пе-редбачає можливість для позивача стягнути з боржника у зв'язку з прострочен-ням ним виконання грошового зобов'язання суму встановленого індексу інфля-ції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої су-ми.

Враховуючи викладене, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволений су-дом першої інстанції обґрунтовано та об'єктивно. Однак оскаржуване судове рішення підлягає зміні у зв'язку з необхідністю виключення з його резолютив-ної частини зазначення загальної суми заборгованості у розмірі 84215,07 гри-вень, яка складається, зокрема, з відсотків у розмірі 39307,65 гривень та комісії у сумі 2160,00 гривень, оскільки ці кошти нараховані за період, коли термін дії укладеного договору уже закінчився. Як наслідок, сума заборгованості борж-ника ОСОБА_3 станом на 01 липня 2016 року з огляду на існування рішення апеляційного суду від 29 січня 2015 року у цивільній справі № 135/1150/14-ц та закінчення терміну дії кредитного договору, враховуючи суть заявлених зараз позовних вимог, становить 42747,42 гривень - розмір несплаче-ного тіла кредиту.

Оскаржуючи рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року, відповідач ОСОБА_3 у скарзі вірно зазначає, що за приписами частини другої статті 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Проте скаржник не звертає уваги, що дана цивільна справа грунтується на невиконанні ним своїх зобов'язань за період, що не охоплюється судовим рішенням від 29 січня 2015 року, в той час, коли зобов'язальні право-відносини продовжують існувати.

Щодо посилання ОСОБА_3 на списання ПАТ «Акціонерний ко-мерційний промислово-інвестиційний банк» суми безнадійної заборгованості, яка обліковувалася на позабалансовому рахунку цього банку, а через це відшко-дуванню може підлягати лише списана по кредитному зобов'язанню сума за-боргованості у розмірі 51747,42 гривень, яка фактично й була відступлена бан-ком ТОВ «Кредитні ініціативи» згідно договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, то така позиція скаржника на увагу не заслуговує з враху-ванням наступного.

Згідно підпункту 2.2 договору відступлення прав вимоги новий кредитор (ТОВ «Кредитні ініціативи» ) набуло усіх прав вимоги первісного кредитора (Промінвестбанк) за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимоги від позичальників належного виконання усіх грошо-вих та інших зобов'язань.

Відповідно норм статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або зако-ном.

Наразі, усі права кредитора за кредитним договором та договором забезпе-чення належать позивачу. Кредитний договір - це правочин між банком та пози-чальником, який визначає умови надання позичальнику кредиту, зокрема, роз-мір останнього і термін його повернення, цільове призначення кредиту ( якщо досягнута така домовленість між сторонами ), порядок погашення позичальни-ком заборгованості за кредитом, умови сплати процентів за його користування, види забезпечення, а також інші умови. Відносини між кредитором і позичаль-ником грунтуються на вказаному договорі, який не передбачає припинення зо-бов'язань позичальника у випадку списання заборгованості за рахунок сформо-ваного банком резерву.

ОСОБА_3 отримав кредит у повному розмірі та використав його на свої потреби. Банк на законних підставах передав новому кредитору дійсну ви-могу до позичальника.

Списання заборгованості за рахунок сформованого банком резерву не приз-водить ані до припинення обов'язку позичальника погасити кредитну заборго-ваність, ані до припинення вимог за кредитним договором.

Мотиви апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині того, що договір про передачу прав за договорами забезпечення від 17 грудня 2012 року не був посвідчений нотаріально, взагалі не відповідають дійсності, є надуманими, без-підставними, оскільки цей правочин посвідчений в установленому порядку при-ватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик О.А., що зареєстровано у реєстрі за номером 1424.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є лише частково обгрунтова-ними, а саме стосовно суми заборгованості, яка визначена позивачем у своїй вимозі та є достатньою у певній частині для задоволення такої вимоги за ре-зультатом вирішення цього спору.

Частиною першою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в ме-жах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 374 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за ре-зультатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Відповідно до норм статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясуван-ня судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; не-відповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обстави-нам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосу-вання норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріаль-ного права вважається неправильне тлумачення закону або застосування зако-ну, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змі-нює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи частковість задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» та частковість задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 ( практично у половинному розмірі ) між сторонами у справі належить перероз-поділити судові витрати, понесені ними як з оплати судового збору за подання в суд позовної заяви, так і зі сплати судового збору при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. З відповідача підлягають стягненню на користь товариства у часткове відшкодування понесені судові витрати з оплати судового збору за подання в суд позовної заяви; з позивача підлягають стягненню на користь відповідача частково понесені у справі судові витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 07 липня 2017 року змінити в частині суми заборгованості, в рахунок якої звернуто стяг-нення на предмет застави, та у частині розподілу судових витрат у справі.

Замість слів: «у розмірі 84215,07 грн. ( яка складається з боргу за тілом кре-диту - 42747,42 грн., за відсотками - 39307,65 грн., за комісією - 2160,00 грн. )» зазначити: «у розмірі 42747,42 гривень, що становить борг за тілом кредиту».

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на-родження, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованого в м. Ладижин Вінницької області, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», , п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, місцезнаходження: 04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, № 21, 878, 86 гривень ( вісімсот сімдесят вісім гривень 86 коп. ) судо-вих витрат, понесених з оплати судового збору при зверненні в суд першої ін-станції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціати-ви» на користь ОСОБА_3 966,78 гривень ( дев'ятсот шістдесят шість гривень 78 коп. ) судових витрат, понесених з оплати судового збору при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складений 10 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: Т.О. Денишенко

Судді: С.К. Медвецький

В.П. Рибчинський