Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/709/17
Провадження № 2/670/130/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Потапова О.О.,

з участю секретаря Корчової А.І.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.09.2014 року, у якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 30217,50 грн. та судові витрати в сумі 1600,00 грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.09.2014 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, та станом на 31.08.2017 року має заборгованість по кредиту у розмірі 30217,50 грн., яка складається із: 2687,33 грн. - заборгованість за кредитом; 22715,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1415,12 грн. - штраф (процентна складова).

У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просить суд розглядати справу без його участі не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У відповіді на відзив відповідача звертає увагу суду на те, що підписавши заяву-анкету ОСОБА_2 ознайомився та погодився з Умовами та Правилами, які разом із заявою складають договір банківських послуг. Він зобов'язався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг. Кредитний ліміт згідно п.п.2.1.1.2.3, та п. 2.11.2.4 Умов та Правил змінюється банком в будь-який момент.

Розрахунок заборгованості є належним доказом, оскільки банківська виписка відноситься до первинних документів згідно наказу Мінюсту України № 578/5 від 12.04.2012 року. Відповідачем розрахунок не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи не проводилось, тому він належний.

Процентна ставка 34,8% на рік була змінена наказом Банку, але клієнту дана можливість погашати борг за попередньою ставкою. Повідомлення йому про зміну ставки направлено 01.04.2015 року, але заяви про розірвання кредитного договору не було.

Штраф і пеня є окремими видами неустойки і не є взаємовиключними видами і ЦК України не містить обмежень на одночасне їх нарахування.

Справа розглянута відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України без участі представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_1 проти позову заперечував. Частково визнав позовні вимоги у сумі 5359,39 грн. просив включити у судові витрати понесені відповідачем: витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн., витрати на оплату експертизи в сумі 3946,80 грн., судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення в сумі 352,20 грн.

Звернув увагу суду на недопустимість в односторонньому порядку Банком зміни кредитної ставки з 34,8% до 43,2%.

Відсотки за користування кредитом нараховувались банком як на поточну заборгованість за кредитом, так і на прострочену заборгованість, тобто застосовувалась подвійна відсоткова ставка.

До матеріалів справи доданий доказ - витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», які не діяли на момент укладання договору приєднання з ОСОБА_2 Однак, ні у вказаних пунктах Умов та Правил надання банківських послуг, ні у інших, на які посилається позивач у своїй позовній заяві немає норми, яка б передбачала застосування подвійної відсоткової ставки, як на суму поточної заборгованості, так і на суму простроченої заборгованості, що фактично є однією і тією ж сумою заборгованості ОСОБА_2 перед банком.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» не підписаний уповноважено особою відповідача, та не є Тарифами, які діяли на момент підписання анкети ОСОБА_2 (оскільки містять тарифи збільшені банком пізніше).

В даних, долучених до матеріалів справи, Тарифах обслуговування кредитних карток «Універсальна» чітко зазначена відсоткова ставка 2,9 відсотків в місяць на момент укладення договору у 2014 році.

Застосований позивачем розрахунок заборгованості за відсотками та збільшення відсоткової ставки не відповідає жодному розділу Умов та Правил надання банківських послугу ПриватБанку, на які посилається позивач в своїй позовній заяві.

В копії наданої позивачем Умов та Правил надання банківських послугу ПриватБанку не вказано, станом на яку дату діяли ці правила.

Не зрозуміло, яким чином зроблено розрахунок, хто його робив, і із застосуванням яких відсотків вирахувана сума 22715 грн. заборгованості за процентами.

Проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору, та були ним змінені в односторонньому порядку.

Частково визнаючи заявлені Банком вимоги, представник відповідача звернув увагу суду на висновок економічної експертизи та вважав за можливе повернути Банку 5359,39 грн. боргу за кредитним договором. В іншій частині відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

В останнє судове засідання сторони не з'явились, будучи належно повідомленими, справа, відповідно до ст. 211, 247 ч. 2 ЦПК України розглянута без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши доводи сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 10.09.2014 року ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Картка, якою він користувався визначена позивачем як «Універсальна» класу «Gold».

Відповідач визнав, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послу та Тарифами банку складає між ним і банком договір.

Згідно даного договору відповідач в період з 10 вересня 2014 року отримав кредит зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% на місяць. Картка, якою користувався ОСОБА_2 визначена позивачем як «Універсальна» класу «Gold». Вказані обставини стверджуються копією заяви ОСОБА_2 від 10.09.2014 року, випискою по рахунку відповідача за період з 10.09.2014 року по 31.08.2017 року, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором. Сторонами було визначено, що сплата відсотків здійснюється щомісяця до 25 числа. Розмір щомісячних платежів визначено сторонами як 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості. Вказані обставини стверджуються витягом з тарифів обслуговування кредитних карт та Умовами і правил надання банківських послуг.

Згідно витягу з тарифів по картках «Універсальна», пеня за несвоєчасне погашення заборгованості розраховується як пеня 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 гривень щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 гривень. Пеня рівна 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100 гривень щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 гривень другий місяць поспіль і більше.

ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання за договором щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернув позивачу основний борг в сумі 2687,33 гривні, а також прострочив заборгованість по відсотках. Відповідно до умов договору відповідачу нараховані штрафи та пеня.

Згідно до пункту 8.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь якому із грошових зобов'язань передбачених дійсним договором більш, ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором.

Згідно ч.1. ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З розрахунків заборгованості станом на 31 серпня 2017 року, які надані банком, вбачається, що в період до 10.09.2014 року процентна ставка визначена у розмірі 34,8 % річних (поточна заборгованість) та 34,8 % річних (прострочена заборгованість) до 01 квітня 2015 року, з 01 квітня 2015 року процентна ставка визначена у розмірі 43,2 % відсотка річних.

У пункті 5.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною укладеного між сторонами кредитного договору, зазначено, що банк має право в односторонньому порядку змінювати тарифи.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували застосування сторонами у договорі змінюваної процентної ставки встановленої у відповідності до вимог частин 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у даному випадку, починаючи з 09 січня 2009 року, тобто з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У абзаці 1 пункту 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі ст. 1056-1 ЦК України у зв'язку з прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

У абзаці 3, 4 пункту 28 вказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року судам роз'яснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст.ст. 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному ч. 6ст. 1056-1 ЦК України. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно пункту 2.1.1.5.4 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний при незгоді із змінами правил і/або тарифів, надати банку письмову заяву про розірвання договору і погасити виниклу перед банком заборгованість.

Таким чином, в даному випадку позичальник позбавлений права не погодитися на зміну умов договору, і, у випадку незгоди із запропонованими змінами, зобов'язаний ініціювати розірвання договору.

Отже, така умова договору про право банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Суд вважає вимогу про стягнення з відповідача пені безпідставною, виходячи із наступного. Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, яка підписана відповідачем зазначено, що осатаній згідний з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.

Суд відхиляє як докази розрахунки заборгованості за договором від 10.09.2014 року укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_2 станом на 31.08.2017 року надані позивачем. Зокрема, в таких розрахунках застосовані збільшені розміри процентної ставки. Суд вважає таке збільшення розміру процентної ставки протиправним. Згідно поданого банком розрахунку розмір заборгованості відповідача по відсотках за період з 10.09.2014 року по 31.08.2017 року складає 22715,05 гривень. Таким чином фактично відсоткова ставка значно перевищує навіть 43,2 % річних.

Визначаючи розмір заборгованості відповідача по відсотках, суд погоджується з висновком економічної експертизи № 767/18-26 від 28.03.2018 року та вважає за необхідне застосувати відсоткову ставку в розмірі 34,8 відсотків річних як таку, що була встановлена на момент укладення кредитного договору між сторонами.

Різниця в нарахованих відсотках Банком і експертом виникла за рахунок того, що Банк нараховував відсотки у більшій сумі, що не відповідає відсотковій ставці, зазначеній у витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_2 перед ПАТ «Приватбанк» за кредитним договором б/н від 10.09.2014 р. за період з 10.09.2014 р. по 31.08.2017 р. по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу перед банком не відповідає умовам даного договору приєднання, виходячи з відсоткової ставки в розмірі 34,8% річних.

Таким чином, станом на 31.08.2017 року, заборгованість ОСОБА_2 за Кредитним Договором б/н від 10.09.2014 року становить 7527,99 грн., виходячи з відсоткової ставки в розмірі 34,8 % річних, в тому числі:

- заборгованість за кредитом - 2372,29 грн.;

- заборгованість за відсотками - 2255,70 грн.;

- заборгованість за комісією - 2900,00 грн., про що також зазначено у висновку експерта.

Суд погоджується з позицією представника відповідача щодо розміру залишку заборгованості, враховуючи позицію сторін та експертний висновок про те, що до заборгованості за кредитом - 2372,29 грн. додається заборгованість за відсотками - 2255,70 грн. та штраф (фіксована частина) 500 грн. + штраф 231,40 грн. (5% від суми позову). Тобто всього заборгованість становить 5359,39 грн., при цьому, згідно ст. 61 Конституції України виключаючи пеню і комісію як подвійну санкцію.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а згідно ч. 1 ст. 141 цього ж Кодексу, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, ціна позову 30217,50 грн. Позовні вимоги задоволено в розмірі 5359,39 грн., тобто на 17,7% = (5359 грн. х 100%: 30217,5 грн.). Тобто на 82,3% (100%-17,7%) витрати несе позивач, а на 17,7% відповідач.

Оскільки рішенням суду позов задоволено частково, а саме на 17,7%, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений за подання позовної заяви пропорційно до задоволеної частини вимог, тобто в розмірі 283,20 грн. (1600 грн. х 17,7%:100%).

У разі часткового задоволення позову (ч.2 п.3 ст.141 ЦПКУ) інші судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому, слід стягнути з позивача на користь відповідача: судовий збір сплачений за подання заяви про перегляд заочного рішення пропорційно до задоволеної частини вимог, тобто в розмірі 289,87 грн. (352,20 грн. х 82,3% :100%); за професійну правничу допомогу - 4115,00 грн. (5000,00 грн. :100% х82,3%).

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню різниця витрат 4121,67 грн. (289,87 грн.+4115,00 грн. -283,20 грн.).

Вимога представника відповідача про включення до судових витрат витрат на оплату експертизи у сумі 3946,80 грн. задоволенню не підлягає, так як відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з відзивом на позов представником позивача у попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат вищевказані витрати не були подані як понесені і які очікуються понести в зв'язку із розглядом справи.

Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509, 525, 526, 549, 550, 551, 553, 554, 610 - 612, 623, 625, 629, 1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 133-134, 141, 209, 258,263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок № 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.09.2014 року у розмірі 5359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 39 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 2372,29 грн., заборгованості за відсотками - 2255,70 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн. + 231,40 грн. ( 5% від суми позову).

В іншій частині позовних вимог Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок № 3111, МФО 305299) на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати 4121 (чотири тисячі двадцять одну) грн..67 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Хмельницької області через Віньковецький районний суд протягом 30 днів із дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Потапов