_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/8855/16-ц
Провадження № 2/520/3255/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді Пучкової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_6, про визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до суду з позовною заявою про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, посилаючись на те що ОСОБА_2 було відчуджене майно, яке було обтяжено іпотекою.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2А, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, надали заяви про слухання справи за їх відсутності та відзиви на позовну заяву, відповідно до яких просили відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що ПАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «ОМЕГА БАНК») не мала права відступати ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, а тому ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» не є іпотекодержателем спірного майна.

Третя особа ПН ОМНО ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином.

Представник третьої особи Комінтернівського районного бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечила.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечила.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 12 вересня 2007 року між ЗAT «ТАС-ІНВЕСТБАНК», правонаступником якого було ПАТ «Сведбанк Інвест», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 53/15-Ф, за яким останній надано кредит у розмірі 575 тис. доларів США зі сплатою 15 % річних строком до 11 вересня 2017 року. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договори іпотеки, які посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу №15, відповідно до якого права вимоги заборгованості (включаючи суму наданого кредиту, проценти, комісії, штрафні санкції та інші можливі платежі) за кредитним договором боржника були відступлені ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

28.11.2012 року на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами, укладеними між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», одночасно відступились права за зазначеним договорами іпотеки.

В рамках договорів іпотеки було накладено заборону:

- згідно з іпотечним договором від 12.09.2007 року - заборона відчуження зазначена в договорі на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, будинок 10-А, яке належить ОСОБА_2, до припинення чи розірвання договору, зареєстрована в реєстрі за № 196.

- згідно з іпотечним договором від 05.02.2008 року - заборона відчуження земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, будинок 10-А, яке належить ОСОБА_2, до припинення чи розірвання договору, зареєстрована в реєстрі за № 11.

- згідно з іпотечним договором від 05.02.2008 року - заборона відчуження зазначеної земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 33/4, яке належить ОСОБА_2, до припинення чи розірвання договору, зареєстрована в реєстрі за № 12.

28.09.2015 року договорами купівлі-продажу було відчужене іпотечне майно в спільну часткову власність по ? частці ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Договори купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 55228420 та 55225772 від 16.03.2016 року, а саме.

- згідно з договором купівлі-продажу, серія та номер 218, виданим 28.09.2015 року, видавник приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 24813594 від?28.09.2015 року, ПН ОМНО ОСОБА_8 здійснено перереєстрацію ? частки домоволодіння, що є обєктом житлової нерухомості (кадастровий номер 0:38:12:0073) загальна площа 694,1 кв. м., житлова площа 374,2 кв. м., цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місцезнаходження: м. Одеса, вул. Бабушкіна, будинок 10-А, з іпотекодавця ОСОБА_2 на нового власника ОСОБА_3.

- згідно з договором купівлі-продажу, серія та номер 218, виданим 28.09.2015 року, видавник приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень- індексний номер 24812980 від 28.09.2015 року, ПН ОМНО ОСОБА_8 здійснено перереєстрацію ? частки домоволодіння, що є обєктом житлової нерухомості (кадастровий номер 0:38:12:0073)загальна площа 694,1 кв.м., житлова площа 374,2 кв. м., цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, будинок 10-А, зі ОСОБА_2 на нового власника ОСОБА_4.

- згідно з договором купівлі-продажу, серія та номер 220, виданим 28.09.2015 року, видавник - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 24815046 від 28.09.2015 року ПН ОМНО ОСОБА_8 перереєстровано ? частки земельної ділянки (кадастровий номер :38:12:0072), площа 0,0052, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Довга, 33/4, зі ОСОБА_2 на нового власника ОСОБА_3.

- згідно з договором купівлі-продажу, серія та номер 220, виданим 28.09.2015 року видавник - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - індексний номер 24814299 від 28.09.2015 року ПН ОМНО ОСОБА_8 перереєстровано ? частки земельної ділянки (кадастровий номер :38:12:0072) площа 0,0052, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Довга, 33/4, що належала ОСОБА_2, на нового власника ОСОБА_4.

На підставі встановлених обставин, 21.06.2016 року ТОВ ФК «Вектор Плюс» звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України (Далі МЮУ) щодо несанкціонованого зняття обтяжень з іпотечного майна, іпотекодержателем якого є ТОВ «Вектор Плюс».

За результатом розгляду скарги Міністерством юстиції України було встановлено, що 25.09.2015 року та 26.09.2015 року невстановленою особою з використанням логіна, пароля та ключа електронного цифрового підпису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_9 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було проведено 11 державних реєстрацій припинення обтяжень: №№13140894, 13140952; 5649404, 6531040, 6530927, 8176434, 12270927, 13140832, 6582791, 11385878, 9196445 щодо належного ОСОБА_2 майна.

Приватний нотаріус ОСОБА_9 пояснила, що будь-які рішення про державну реєстрацію припинення зазначених обтяжень нею не приймалися, жодних реєстраційних дій у Державному реєстрі прав щодо нерухомого майна, про яке вказано у скарзі ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», не здійснювалося.

Приватний нотаріус ОСОБА_9 також повідомила, що у зв'язку з виявленими нею фактами несанкціонованого втручання в систему з її персонального комп'ютера 21.10.2015 року вона подала до Житомирського MB УМВС України в Житомирській області заяву про вчинене кримінальне правопорушення.

За інформацією Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, у провадженні Житомирського MB УМВС України в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005232 від 24.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу України, про вчинення неправомірних дій невстановленою особо щодо приватного нотаріуса ОСОБА_9 Постановою слідчого СВ Житомирського MB УМВС України в Житомирській області від 24.10.2015 року приватного нотаріуса ОСОБА_9 визнано потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Також Головним управлінням контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України 06.11.2015 року порушено кримінальне провадження № 0000359.

12.10.2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 посвідчено іпотечний договір №375 та внесено заборону щодо вказаного іпотечного майна в інтересах ОСОБА_6

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.10 Цивільного кодексу України, якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.

Як зазначено в ст.2 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародний договір України укладений у письмовій формі з іноземною державою або іншим суб'єктом міжнародного права, який регулюється міжнародним правом, незалежно від того, міститься договір в одному чи декількох пов'язаних між собою документах, і незалежно від його конкретного найменування (договір, угода, конвенція, пакт, протокол тощо).

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг» від 11 січня 2006 року (N3302-IV), Україна приєдналася до Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг, вчиненої 28 травня 1988 року в м. Оттаві.

Згідно з п.2 ст.1 розділу I зазначеної Конвенції, для цілей цієї Конвенції договір факторингу означає договір, укладений між однією стороною (постачальником) та іншою стороною (фактором), відповідно до якого постачальник відступає або може відступати фактору право грошової вимоги, яке випливає з договорів купівлі-продажу товарів, укладених між постачальником та його покупцями (боржниками), крім договорів купівлі-продажу товарів, придбаних в першу чергу для їхнього особистого, сімейного або домашнього використання.

У цій Конвенції посилання на товари та продаж товарів включають також послуги та надання послуг (п.3 ст.1 розділу I Конвенції).

Згідно з п.п.6 та 11 п.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовими вважаються такі послуги:

- надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту;

- факторинг.

Відповідно до п.1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 3 квітня 2009 року N231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» (далі по тексту також «Розпорядження №231») у редакції від 03.04.2009 (що діяла станом на дату укладення договору факторингу), Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України постановила віднести до фінансової послуги факторингу сукупність таких операцій з фінансовими активами:

1) фінансування клієнтів - субєктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги;

2) набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників - субєктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення;

3) отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Отже, як Конвенцією, ратифікованою Верховною Радою України, так і нормативно-правовим актом профільного органу державної влади України, визначено, що боржниками в правовідносинах щодо відступлення права грошової вимоги за договорами факторингу може виступати лише субєкт господарювання, який отримав послугу з надання кредиту/позики, крім договорів купівлі-продажу товарів, придбаних, в першу чергу, для їхнього особистого, сімейного або домашнього використання.

Згідно п.1.5. згаданого кредитного договору, укладеного з ОСОБА_1, цільове призначення кредиту - споживчі потреби.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на дату укладення Кредитного договору), споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно з п.п. 23, 19, 17, ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів»:

- споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції;

- продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

- послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Частина 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, зокрема, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:

- захист своїх прав державою;

- належну якість продукції та обслуговування;

- необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця);

- звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів (ч.2 ст.4 Закону).

У своєму рішенні від 10.11.2011 у справі №1-26/2011 (N15-рп/2011) Конституційний Суди України зазначив, що за змістом Директиви 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди, для споживачів важливим для забезпечення довіри споживачів є пропонування ринком достатнього ступеня їх захисту. При цьому, в зазначеній директиві відповідні права споживачів регламентуються на доконтрактній стадії, а також на стадії виконання кредитної угоди.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг також відповідно до пункту 2 статті 19 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12 липня 2001 року N 2664-III (далі - Закон про фінансові послуги).

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення Закону України «Про захист прав споживачів», які є предметом офіційного тлумачення у справі, спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому в аспекті конституційного звернення, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону (прим. «Про захист прав споживачів») у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Таким чином, уклавши між собою договір факторингу, ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» та ПАТ «Сведбанк» порушили права ОСОБА_1, як споживача фінансових послуг, під час виконання кредитного договору.

У листі відповіді «Про результати розгляду заяви» Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09.09.2016 вих.№5890/16-12, зазначено, що згідноз наданими документами, що надійшли від ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» на вимогу Нацкомфінпослуг, встановлено, що договір факторингу №15 від 28.11.2012 та наявні до нього додатки укладено без додержання вищенаведених вимог підпункту 2 пункту 1 Розпорядження №231 (що було чинне на момент укладання Договору факторингу).

Отже, Нацкомфінпослуг підтвердила той факт, що відступлення права грошової вимоги за договором факторингу може здійснюватися виключно щодо боржників - субєктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення.

В результаті укладення такого договору, ПАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «ОМЕГА БАНК») не мало права відступати ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Оскільки, відповідно до законодавства, що було чинним на день укладення договору факторингу, факторингові операції та право вимоги за таким договором можуть стосуватися лише боржників субєктів господарювання, а не споживачів, що отримали кредит на споживчі, особисті потреби.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи документи та надані сторонами під час розгляду справи докази не свідчать про наявність правових підстав для визнання договорів купівлі-продажу недійсними, а тому позовні вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 3,12,13,81,141,259,263-265,354 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», -

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_6, про визнання договорів купівлі-прожажу від 28.09.2015 року на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Бабушкіна, 10-А, недійсними відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Пучкова І. М.