Провадження № 2/742/1446/18
Єдиний унікальний № 742/3535/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Павлова В.Г.

при секретарі Тищенко О.М.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилук цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Прилуцької міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Прилуцького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Прилуцької міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю, відповідно до вимог якого просила визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката.

Позовна заява мотивовна тим, що сторони з 21 липня 2001 року перебували у шлюбі. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду 07 лютого 2014 року, яке набрало законної сили 18 лютого 2014 року - шлюб розірвано. В шлюбі у сторін народилися діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказує на те, що відповідач не дає згоди на зняття реєстрації сина ОСОБА_4 за старим місцем проживання та зареєструвати нове місце проживання. На даний час дитина проживає разом із нею, але вона не має можливості змінити своє місце проживання разом із нею, оскільки відсутня згода відповідача.

В судовому засіданні позивач та представник позивача просила позов задовольнити та визначити місце проживання дитини з матір'ю, щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу позивач відмовилася.

В судовому засіданні відповідач не заперечував проти задоволення позову.

В судове засідання представник третьої особи - орган опіки та піклування Прилуцької міської ради не з'явився, надіслав на адресу суду заяву та висновок органу опіки та піклування Прилуцької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1, в своїй заяві підтримує висновок, просить слухати справу за відсутності представника (а.с.41-42).

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2001 року . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду 07 лютого 2014 року, яке набрало законної сили 18 лютого 2014 року - шлюб розірвано. В шлюбі у сторін народилися діти ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-9).

Судом встановлено, що сторони проживають окремо та спільні діти сторін після розлучення проживають разом з позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем подано заяву про зняття з реєстрації місця проживання та заяву про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини (а.с.12-13).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.1 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно листа та висновку органу опіки та піклування Прилуцької міської ради від 30.11.2018 року № 02-16/4761, орган опіки та піклування Прилуцької міської ради при винесенні рішення по справі просить врахувати висновок та виключно інтереси дитини. Вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_6.

За змістом ч. 4-6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Позиція, що дитина може бути розлучена з матір'ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України».

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Таким чином, суд приходить висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір'ю, та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дітей зі своєю матір'ю.

Оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України суд наділений правом вирішити питання лише про те, з ким з батьків буде проживати дитина, а не де саме, відсутні підстави для зазначення в рішенні суду конкретної адреси місця проживання дитини з матір'ю.

Частиною 2 ст. 161 СК України передбачено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з цими обставинами загострились взаємовідносини між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання їхньої дитини, що стало підставою для подачі позову до суду.

Враховуючи, що на даний час дитина проживає разом з позивачем, має особисту прихильність до матері, яка не чинить перешкод у спілкуванні сина з батьком, Орган опіки та піклування Прилуцької міської ради надав суду висновок про доцільність проживання ОСОБА_4 з матір'ю ОСОБА_1, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини дитини - ОСОБА_4 з матір'ю.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з врахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно вимог ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд вирішує питання про повернення позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, 19, 141, 157, 160-161 СК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 19.10.2018 року згідно квитанції №24 від 18.10.2018 року на р/р № 0006, що становить 352 грн. 40 к.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Прилуцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.Г. Павлов