АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року м. Київ

Справа 756/10708/17

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Яценко Н.О. 20 грудня 2017 року у м. Києві, дата складення повного тексту не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2017 року позивач звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що між сторонами був укладений шлюб. В шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н.. Шлюбні відносини між сторонами було розірвано, та відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати дитину. Домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Враховуючи викладене, та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.11.2017, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з моменту подання позовної заяви і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.12.2017 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів - задоволено частково.

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/2853/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р н., в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., аліменти на його утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 12.10.2017 року і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 1280 грн. 00 коп.

Не погодилась із вищезазначеним судовим рішенням позивач, нею подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач вказує на те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання на період навчання не врахував, що вказані позовні вимоги не ставились, оскільки позивач та третя особа не зверталась до суду з вимогою про стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_4. Позовні вимоги ставились про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача - ОСОБА_2 на утримання третьої особи - ОСОБА_4 на період навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Враховуючи вищенаведене вважає, що суд порушив принцип диспозитивності цивільного процесу оскільки задовольнив позовні вимоги, які не заявлялись та вийшов за межі позовних вимог. На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, на його утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 12.10.2017 року і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років та постановити в цій частині нове рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на період навчання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ст.ст. 371, 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6).

ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю. Відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати дитину. Домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Згідно довідки Національного університету фізичного виховання і спорту України ОСОБА_4 є студентом 1 курсу освітнього ступеня бакалавр денної форми навчання, терміном навчання з 01.09.2017 і до 30.06.2021 (а.с. - 32).

Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з моменту подання позовної заяви і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи частково позовні вимоги, та стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., аліменти на його утримання на період навчання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 12.10.2017 і до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 досяг повноліття та вправі самостійно розпоряджатися своїми коштами, а тому вважав за доцільне стягнути аліменти на період навчання саме на користь ОСОБА_4, а не на користь його матері ОСОБА_2

Проте, в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Так, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження обставини щодо виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків. Тому їх стягнення в примусовому порядку є законним і обґрунтованим. Суд першої інстанції визначив аліменти в розмірі ј частки від усіх видів заробітку, і позивач погодилась з таким висновком, так як апеляційна скарга не містить доводів щодо цього.

Не оскаржується позивачем і рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 до досягнення ним повноліття.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 на період його навчання звернулась його мати ОСОБА_2, та просила стягнути вказані аліменти на її користь. ОСОБА_4 був залучений до участі у справі в якості третьої особи, позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, що підтверджується його заявою (а.с. 42).

Разом з цим, суд першої інстанції дійшовши правильного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 на період його навчання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 12.10.2017 і до закінчення ним навчання, помилково стягнув їх саме на користь ОСОБА_4, чим порушив принцип диспозитивності та вийшов за межі позовних вимог.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення в частині визначення особи на користь якої підлягають стягненню аліменти на повнолітнього ОСОБА_4. В решті рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року змінити в частині визначення особи на користь якої підлягають стягненню аліменти на повнолітнього ОСОБА_4. Замість ОСОБА_4 визначити ОСОБА_2.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 10.04.2018