АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/869/18 Номер провадження 22-ц/786/1414/18Головуючий у 1-й інстанції Шевська О. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Прядкіної О.В., Хіль Л.М.,

За участю секретаря судового засідання: Радько О.М.,

За участю: представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишок" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишок" на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2018 року, ухвалене у період часу з 14:18:04 до 14:34:11 год. під головуванням судді Шевської О.І., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В лютому 2018 року позивач ОСББ «Затишок» звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у виді суми індексу інфляції та процесів річних, нарахованих на суму заборгованості в розмірі 860 грн. 41 коп. та судові витрати в сумі 1762 грн., 1000 грн. на надання правничої допомоги.

Позовні вимоги вмотивовував тим, що на установчих зборах від 17 квітня 2004 р. в будинку за адресою вул. Героїв АТО №79 в м.Полтаві було прийнято рішення про створення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Затишок». ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, зареєстрована та проживає в квартирі №59 цього ж будинку. Квартира № 62 має загальну площу 75.5 кв.м. Рішенням загальних зборів ОСББ «Затишок» від 08 квітня 2008 року був затверджений тариф за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1 грн. 10 коп. за кожен кв.м. загальної площі приміщення, що знаходиться у власності мешканця будинку. 01 січня 2015 року з ОСОБА_3 було укладено договір строком з 01.01.2015 по 31.12.2020 року про участь у витратах будинку та прибудинкової території. Після укладення договору ОСОБА_3 не вносила коштів на цілі, передбачені договором. 09 липня 2015 року від імені ОСББ «Затишок» на адресу відповідача було направлено рекомендований лист - попередження з повідомленням про наявність боргу по квартирі №62 станом на 01.07.2015 року в сумі 498.42 грн., лист відповідачкою отримано не було. ОСОБА_3 неодноразово робилися усні та письмові попередження про наявність боргу. Відповідно до розрахунку заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території заборгованість ОСОБА_3 по квартирі №62 станом на період з 01 січня 2015 року по 01 жовтня 2017 року складала 2393.29 грн. 25 жовтня 2017 року ОСББ «Затишок" в особі голови правління ОСОБА_2 звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу на стягнення з боржника ОСОБА_3 заборгованості в сумі 2393. 29 коп, суми індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості в розмірі 860 грн., а також судового збору в сумі 1600 грн. 26 жовтня 2017 року в справі було видано судовий наказ яким з відповідача на користь ОСББ «Затишок» було стягнуто заборгованість в сумі 2393.29 грн. Заявою від 23 грудня 2017 року ОСОБА_3, прохала скасувати судовий наказ від 26.10.2017 року, надавши суду підтвердження у вигляді квитанції КБ «Приват Банк» №0.0.904958760.1 від 29 листопада 2017 року на суму 1000 грн. та 0.0.917947154.1 від 16 грудня 2017 року на суму 1660 грн., всього 2660 грн. оплати своєї заборгованості перед ОСББ «Затишок». Ухвалою Октябрського районного суду від 02 січня 2018 року судовий наказ 26 жовтня 2017 року було скасовано..

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2018 року в задоволенні позову Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишок" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодився позивач ОСББ «Затишок» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, оскільки судом неповно та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що оскільки ОСОБА_3 заборгованість була сплачена після спливу певного проміжку часу, позивач має право на відшкодування індексу інфляції за цей період, а також відшкодування судових витрат, повязаних з розглядом справи.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Позивач до суду апеляційної інстанції надав уточнений розрахунок заборгованості по сплаті суми індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири № 62 в будинку по вул. Героїв АТО №79 в м. Полтаві.

17 квітня 2004 року в будинку за адресою вул. Героїв АТО №79 в м. Полтаві прийнято рішення про створення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Затишок».

Рішенням загальних зборів ОСББ «Затишок» від 08 квітня 2008 року був затверджений тариф за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1 грн. 10 коп. за кожен кв.м. загальної площі приміщення, що знаходиться у власності мешканця будинку.

01 січня 2015 року з ОСОБА_3 укладений договір строком з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

25 жовтня 2017 року ОСББ «Затишок" в особі голови правління ОСОБА_2 звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу на стягнення з боржника ОСОБА_3 заборгованості в сумі 2393. 29 коп, суми індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості в розмірі 860 грн., а також судового збору в сумі 1600 грн.

26 жовтня 2017 року було видано судовий наказ яким з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Затишок» було стягнуто заборгованість в сумі 2393,29 грн.

За заявою від 23 грудня 2017 року ОСОБА_3В, прохала скасувати судовий наказ від 26 жовтня 2017 року, надавши суду підтвердження у вигляді квитанції КБ «Приват Банк» №0.0.904958760.1 від 29 листопада 2017 на суму 1000 грн. та 0.0.917947154.1 від 16 грудня 2017 року на суму 1660 грн., всього 2660 грн. оплати своєї заборгованості перед ОСББ «Затишок».

Ухвалою Октябрського районного суду від 02 січня 2018 року судовий наказ 26 жовтня 2017 року було скасовано, на даний час ухвала набрала законної сили.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що на момент звернення до суду у відповідача відсутня заборгованість по сплаті за утримання будинку та прибудинкової території.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Суд апеляційної інстанції вважає висновки місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог такими, що суперечать вимогам матеріального права та наявним в матеріалам справи доказам.

Спірні правовідносини врегульовуються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності з п. 2.2.3. укладеного 01.01.2015 року між позивачем та відповідачем договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території передбачено, що плата за утримання будинку вноситься останнього дня поточного місяця.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктом 1 частини першої статті 20 цього Закону передбачено право споживача отримувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору, яке кореспондується з пунктом 5 частини третьої цієї статті щодо обов'язку споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

В разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, позивач має право на відшкодування інфляційних збитків, завданих внаслідок неналежного виконання відповідачем обовязку оплати житлово-комунальних послуг, а саме: витрат на утримання будинку та прибудинкової території, та трьох відсотків річних.

Вирішуючи питання про наявність у боржника заборгованості за оплату витрат на утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 січня 2015 року суд апеляційної інстанції встановив, що в період з 1 січня 2015 року по 1 жовтня 2017 року заборгованість відповідача по сплаті витрат на утримання будинку та прибудинкової території становить 2393 грн. 29 коп. ( а. с. 28).

Відповідач заперечила факту існування заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території з 01 січня 2015 року, вказуючи що 14 січня 2015 року вона сплатила 664 гривни в рахунок періоду оплати січень серпень 2015 року . (а. с. 59)

Зазначені доводи ОСОБА_3 наводила і в місцевому суді.

В місцевому суді на спростування доводів ОСОБА_3 щодо сплату вказаних платежів за період січень серпень 2015 року позивачем надано належним чином завірене банківське повідомлення згідно з яким 14.01.2015 року ОСОБА_3 було оплачено заборгованість в розмірі 664 грн. за травень грудень 2014 року. ( а. с. 91-92).

Даючи оцінку зазначеним доводам сторін суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині судового рішення суд повинен надати мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Зі змісту рішення місцевого суду вбачається, що місцевим судом взагалі не було дано оцінку вказаним доводам сторін та не встановлено фактів щодо періоду, за який було сплачено кошти в сумі 664 гривни, та наявності заборгованості відповідачки станом на 1 січня 2015 року, хоча встановлення даного факту має істотне значення для правильного вирішення спору.

Зазначене порушення норм процесуального права є підставою для дослідження та оцінки їх судом апеляційної інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

У відповідності з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції, з причин, що обєктивно не залежить від нього.

В ході апеляційного розгляду справи відповідачка у праві заявила клопотання щодо неврахування судом апеляційної інстанції жодних доказів, поданих позивачем у справі під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Тому при вирішенні питання щодо сплати інфляційних витрат та 3 % річних суд апеляційної інстанції керується виключно доказами поданими сторонами до місцевого суду.

В ході розгляду справи в місцевому суді позивач пояснив, що сплачена спірна сума 14 січня 2015 року в розмірі 664 грн. була зарахована згідно з банківським повідомленням в рахунок заборгованості за 2014 рік., про що надав відповідний доказ.

Відповідачка у справі жодних доказів на спростування доводів позивача щодо наявності заборгованості станом на 1 січня 2015 року та щодо неправомірності зарахування позивачем вказаного платежу в рахунок попередньої заборгованості не надала.

Сама по собі копія квитанції з вказівкою про сплату за період 01-08/2015 р, за наявності розбіжності з банківським повідомленням, що це платіж за 05- 12 .2014 року не свідчить про відсутність вказаного боргу та неправомірності дій позивача щодо зарахування цього платежу в рахунок заборгованості за 2014 рік.

Інші докази у справі подані позивачем, а саме: розрахунок заборгованості ( а.с.28), свідчить про те, що за період з 1 січня 2015 року ОСОБА_3 здійснила платіж на суму 332 грн. 1 грудня 2015 року, 29 листопада 2017 року 1000 грн. та 16 грудня 2017 року 1660 грн.

Таким чином протягом 2015-2017 років відповідачка у справі несвоєчасно оплачувала щомісячні платежі з утримання будинку та прибудинкової території.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач має право на стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в ході апеляційного розгляду справи надав уточнений розрахунок про відшкодування інфляційних втрат (549 грн. 46 коп.) та трьох відсотків річних (108 грн. 56 коп.) на загальну суму 658 грн. 02 коп.

Зазначений уточнений розрахунок не є новим доказом у справі.

Визначаючи розмір заборгованості щодо інфляційних витрат та 3% річних, суд апеляційної інстанції, враховуючи розрахунки, надані сторонами у справі, приходить до висновку, що позивачем допущено арифметичну помилку при обрахунку цих показників. При додаванні сум, наведених у таблиці судом встановлено, що інфляційні втрати позивача за час непогашення заборгованості ОСОБА_3 склали 534 гривні 68 копійок ( а.с. 164-165), а 3% річних 105 гривень 59 копійок( а.с. 166).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач при обрахуванні інфляційних витрат та 3% річних не врахував наявність субсидії у відповідача у період з лютого 2017 року по квітень 2017 року включно, коли до оплати ОСОБА_3 нараховувалися 77 гривень 73 копійки, а не 83 грн. 07 копійок.

З огляду на це сума інфляційних втрат за цей період складає: за заборгованістю в лютому 2017 року - 6,99 грн., у березні 2017 року 6,14 грн., в квітні 2017 року 4,66 грн.; сума трьох відсотків річних: за заборгованістю в лютому 2017 року 1,55 грн., у березні 2017 року 1,37 грн, в квітні 2017 року 1,17 грн.

З урахуванням цих арифметичних помилок, загальна сума інфляційних втрат складає: 534 гривні 60 копійок, та 3% річних: 105 гривень 29 копійок.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Згідно з правилами ст.ст. 12,13 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести в установленому законом порядку ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь в справі розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Кожна сторона несе ризик настання наслідків повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В ході апеляційного розгляду справи апелянтом доведено факт несвоєчасності оплати відповідачем щомісячних платежів на утримання будинку та прибудинкової території, що ці платежі є грошовими зобовязанням та, що позивач має право на стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Також апелянтом доведено факт, що платіж, який здійснила відповідач у січні 2015 року, врахований при обрахуванні заборгованості станом на 1 січня 2015 року.

Доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими.

Заперечення відповідача з того приводу, що апеляційна скарга не підлягає розгляду та підлягає поверненню, оскільки не була подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції не ґрунтуються на законі. Згідно з п. 15 ; 15.5 прикінцевих та перехідних положень до ЦПК України до дня початку функціонування єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Такий висновок узгоджується і з правовими висновками ВС, наведеними в постанові від 20 червня 2018 року в справі №514/134/17.

При вирішенні питання прийняття апеляційної скарги до провадження апеляційного суду суд апеляційної інстанції надав оцінку формі і змісту апеляційної скарги, та повноваженням особи, яка подала апеляційну скаргу.

Також судом апеляційної інстанції надано оцінку щодо правильності застосування вимог ст. 625 ЦК України щодо права позивача на отримання інфляційних витрат та 3 % річних у випадку несвоєчасного виконання грошового зобовязання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Несвоєчасна оплата відповідачкою плати на утримання будинку та прибудинкової території порушує права позивача на своєчаснє отримання грошових коштів та надає право позивачу на стягнення інфляційних витрат та 3 % річних .

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2018 року та ухвалення нового, про часткове задоволення позовних вимог ОСББ «Затишок».

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог судові витрати підлягають відшкодуванню, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

У відповідності до вимог закону України « Про судовий збір» при подачі до суду позов юридичною особою майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1762,00 грн. і не більше 616700 грн.

Розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні з позовом склав 1600 грн.(за подачу заяви про видачу судового наказу)+ 162 грн. = 1762 гривень. Судові витрати ОСББ «Затишок», повязані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 1762 гривні також підлягають відшкодуванню пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Окрім цього, позивачем понесені та документально підтверджені витрати на отримання правової допомоги в сумі 1000 гривень (а. с. 38), які також підлягають відшкодуванню.

Обраховуючи суму судових витрат, що підлягають компенсації за рахунок відповідача, суд виходить з наступного.

Ціна заявлених позовних вимог становила 860,41 грн., рішенням задоволено вимоги на суму 639,89 грн., коефіцієнт пропорційності становить 1,3. Всього позивачем сплачено 4524 грн. судових витрат : на 1,3 = 3480 гривень. Саме така сума судових витрат підлягає компенсації відповідачем.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.2, ст. 376 ч. 1 п. 3 , 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишок" - задовольнити частково. .

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_3 на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишок" 639 гривень 89 копійок в рахунок відшкодування інфляційних втрат та трьох відсотків річних, 3480 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 4119 гривень 89 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 серпня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5 /підпис ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1