Номер провадження: 22-ц/785/1121/18
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року м. Одеса

Справа №522/17068/16ц

Провадження №2-2ц/785/1121/18

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

з участю секретаря судового засідання - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ Банк «Траст» про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди,за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Кравчук Т.С. 05 липня 2017 року в м. Одесі,-

встановила:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30 червня 2016 року на підставі заяв позивач уклав з відповідачем змішані договори на відкриття двох карткових рахунків в наслідок чого позивач отримав від відповідача дві платіжні картки - дебетну VISA НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2) та кредитну VISA Gold НОМЕР_3 (рахунок НОМЕР_4 договір R051.0083101 від 30.06.2016 року) з кредитним лімітом десять тисяч гривен з відповідними відкритими двома вказаними поточними рахунками.

Невід'ємною складовою частиною договорів є «Умови відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для здійснення операцій з використанням платіжних карток та депозитного рахунку в ПАТ Банк "Траст"» (далі -Умови) та Тарифи, які містяться на офіційному сайті відповідача.

07 липня 2016 року о 12:50 год. та о 13:02 год. позивач поповнив свою кредитну карту НОМЕР_3 двома платежами по 25000 грн. через платіжну систему EasyPay. Того ж дня за допомогою послуги відповідача SMS-ІNFO о 12:55 год. та о 13:18 год. позивач отримав повідомлення о вдалих операціях на суми 25000 грн. і доступних коштів (витратних лімітах) 34907 грн. и 59907 грн. відповідно. О 14:50 год. у касі відділення банка відповідача у м. Одеса позивач запросив баланс кредитної картки та о 14:53 год. отримав SMS повідомлення про встановлений позивачу витратний ліміт у сумі 59907 грн.

Пізніше 07 липня 2016 року, виключно в рамках витратного ліміту, позивач здійснив три операції, а саме - отримав у касі готівкові грошові кошти в сумі 5000 грн. та провів два грошових перекази (послуги переказу були замовлені у системі інтернет-банкінгу відповідача) на свою дебітну карту у сумі 10000 грн. та 34703 грн. Сума всіх трьох операцій складала 49703 грн. та не перевищувала витратного ліміту, встановленого відповідачем, та не зачіпала кредитного ліміту (10000 грн.). Відповідно до проведених операцій, за допомогою послуги відповідача SMS-INFO, позивач отримав три повідомлення про вдалі операції та встановлені нові витратні ліміти. CMC повідомлення про останню операцію (о 16:51) містило відомості про витратний ліміт 10000 грн. та кредитний ліміт 10000 грн., що повністю відповідало проведеним операціям плюс відповідач заблокував 200 грн. в рахунок витратного ліміту за зняття готівки.

Крім отриманої інформації з SMS повідомлень, отриманої за допомогою послуги SMS-INFO, позивач також отримав інформацію безпосередньо і від працівників відповідача.

11 липня 2016 року позивач, переглянувши он-лайн виписки виявив, що мають місце істотні розбіжності відомостей, що містяться у виписці по рахунку та відомостях що надав відповідач в межах послуги SMS-INFO позивачу 7 липня (кошті одного з вух переказів на 25000 грн. від 7 липня зараховані на рахунок позивача тільки 11 липня), а також що відповідач списав з карткового рахунку позивача на свою користь кошти в розмірі 791,84 грн. та 96.09 грн.

На думку позивача таке списання коштів з його рахунку було помилковим та противоправним, так як відповідно до тарифів відповідача на всі три операції проведені позивачем встановлені тарифи 0 грн. З цього приводу позивач 12.07.2016 року подав скаргу відповідачу з вимогою повернути протиправно списані кошти з рахунку позивача у сумі 887,93 грн. Через місяць, 10 серпня 2016 року позивач отримав від відповідача письмову відмову.

Своїми діями відповідач завдав позивачу значної майнової та моральної шкоди. З вини відповідача позивач почав втрачати додатково гроші, а саме грошовий дохід від розміщення своїх коштів на рахунку дебетної картки, де ставка 20% річних на залишок власних коштів (пункт 9 тарифів). Позивач вважає, що це упущена вигода п.2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, яку він просить стягнути з відповідача.

Також позивач вказує, що неправомірними діями відповідача йому була завдана моральна шкода у розмірі 1 000,00 гривень.

Позивач просив суд визнати дії відповідача протиправними та направленими на отримання неправомірної вигоди, стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування збитків нанесених неправомірним списанням з його рахунку грошових коштів в загальному розмірі 887,93 гривень, стягнути з відповідача на користь позивача упущену вигоду у розмірі 20% річних на суму заборгованості з дня 12.07.2016 року до дня ухвалення рішення по справі (або до дня фактичного досудового погашення заборгованості, якщо воно відбудеться раніше), стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1 000,00 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим,що :

1. Суд не звернув увагу на те, що поповнення рахунку картки відбулося саме безготівковим шляхом без використання готівки, а суд стверджує, що поповнення картки відбулося готівкою за допомогою POS термінала компанії EasyPay, оскільки спосіб поповнення рахунку позивача по справі має істотне та принципове значення. При зарахуванні коштів на платіжну картку безготівковим грошовим переказом слід використовувати не пункт 5.1.1 Умов який стосується готівкового поповнення рахунку за допомогою терміналу, а необхідно взяти до уваги пункт 5.1.3 Умов згідно з яким банк змінює витратний ліміт у день зарахування коштів.

2. Суд прийшов до помилкового висновку про те, що позивач усвідомлював що кошти будуть зараховану на рахунок по аналогії з пунктом 5.1.1. Однак, кошти переведені безготівково повинні були зарахуватися на рахунок по аналогії з п. 5.1.3.

3.Суд помилково прийшов до висновку, що додатковий ліміт 45000 грн., встановлений банком зі згоди позивача і витратний ліміт це одне й те саме. Однак це різні ліміти, оскільки додатковий ліміт це ліміт безпеки.

4. Твердження суду про те, що позивач усвідомлював, що 07.07.2016 року розпоряджався витратним лімітом, а не власними коштами, є помилковим, оскільки позивач пояснював, що був впевнений про використання саме власних коштів 07.07 і при цьому не торкався кредитного ліміту банку та не міг створювати несанкціонованого овердрафту. Згідно Умов витратний ліміт обчислюється як сума залишку коштів на рахунку, в тому числі і кредитний ліміт.

5. Судом не взято до уваги,що несанкціонованого овердрафту в розумінні п. 9.13 Умов не було. Виписка по рахунку не відображає встановлених сум витратного ліміту, а тільки відображає виконані операції, тому аналіз виписки банку для встановлення факту виникнення несанкціонованого овердрафту є некоректним.

6. Суд неправильно посилався на ст. 45, 48, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів осіб» як на підставу відмови в позові, оскільки вклади позивача не перевищували гарантованої Фондом суми відшкодування, тому він і не звертався у встановлений законом тридцяти денний строк до уповноваженої особи Фонду з кредиторськими вимогами.

7. Суд не надав належної оцінки порушенням відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживача» про надання споживачу несвоєчасної та не достовірної інформації.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не були порушені «Умови відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для здійснення операцій з використанням платіжних карток та депозитного рахунку в ПАТ Банк "Траст"» .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.06.2016 року між ПАТ Банк "Траст" та ОСОБА_2 укладено змішаний договір № R051.0083101 на підставі заяви ОСОБА_2 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки, яка є складовою частиною Кредитного договору / а.с. 7/.

Кредитний договір містить елементи: договору банківського рахунку фізичної особи про відкриття поточного рахунку фізичної особи з використання платіжної картки, в рамках якої позивачу відкрито поточний рахунок з використанням платіжної картки; кредитного договору, в рамках якого позивачеві відкрито кредитний ліміт у вигляді відновлюваної лінії по рахунку у випадку встановлення кредитного ліміту в розмірі більше ніж 0,00 грн., що зазначено в Заяві-опитувальнику від 30.06.2016року, та/або у випадку встановлення кредитного ліміту у порядку передбаченому Умовами відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для здійснення операцій з використанням платіжних карток та депозитного рахунку в ПАТ Банк «ТРАСТ»; Договору про використання системи «Інтернет-банкінг».

В наслідок укладеного змішаного договору позивач отримав від відповідача дві платіжні картки - дебетну VISA НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2) та кредитну VISA Gold НОМЕР_3 (рахунок НОМЕР_4 договір R051.0083101 від 30.06.2016 року) з кредитним лімітом десять тисяч гривен з відповідними відкритими двома вказаними поточними рахунками.

Невід'ємною частиною договору є Умови відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для здійснення операцій з використанням платіжних карток та депозитного рахунку в ПАТ Банк «Транс».

Відповідно до п. 3.1.1. Умов, Клієнт (тобто, позивач) має право: «За допомогою Картки (мається на увазі Кредитна картка VISA GOLD НОМЕР_3 - рахунок НОМЕР_2) здійснювати операції з її використання, а саме: отримувати готівкові кошти у пунктах видачі готівки і Банкоматах та/або здійснювати будь-який переказ за допомогою Картки на користь Банку або третіх осіб, зокрема, для оплати товарів (робіт, послуг), крім переказу коштів, що здійснюється в порядку примусового списання коштів з рахунку.

Відповідно до п. 5.1. Умов, поповнення рахунку здійснюється особисто Клієнтом або через інших осіб способами, що не суперечать чинному законодавству України, у валюті рахунку в готівковій або безготівковій формах, шляхом перерахування коштів на рахунок.

Відповідно до п. 5.1.1. Умов, готівкові кошти, внесені через POS-термінал Банку збільшують Витратний ліміт на суму поповнення одразу, але зараховуються на Рахунок наступного Банківського дня за днем проведення операції.

Відповідно до п. 5.1.2. Умов, у випадку безготівкового поповнення Рахунку, здійсненого з рахунків в Банку, зарахування грошових коштів на Рахунок здійснюється Банком в день операції поповнення.

Відповідно до п.5.1.3. Умов в будь якому іншому випадку в разі надходження коштів на рахунок банк змінює витратний ліміт на відповідну суму не пізніше 19.00 год. За київським часом в день зарахування коштів на рахунок.

Натомість, як зазначає позивач, та що підтверджується матеріалами справи, позивач здійснював поповнення рахунку через термінал третьої особи.

Термінал платіжної системи «Easy Рау» належить третій особі (небанківській фінансовій установі).

07 липня 2016 року у 12.50 год. та у 13.02 год. позивач поповнив свою кредитну картку двома платежами по 25000 грн. через платіжну систему «Easy Рау». Того ж дня відповідно SMS-INFO у 12.55 та 13.18 позивач отримав повідомлення о вдалих операціях на суми по 25000 грн. та доступних коштів /витратних лімітах/ 34907 грн. та 59907 грн. відповідно. У 14.50 у касі відділення банку відповідача позивач запросив баланс кредитної картки та у 14.53 отримав SMS повідомлення про встановлення йому витратного ліміту у сумі 59907 грн.

Таким чином , доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що поповнення рахунку картки відбулося саме безготівковим шляхом без використання готівки, не заслуговують на увагу , оскільки поповнення картки відбулося готівкою за допомогою POS термінала компанії EasyPay.

Матеріали справи не містять ,а позивачем не надані докази у спростування зазначеного.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Здійснення позивачем 07.07.2016 року поповнення рахунку через платіжний термінал третьої особи /через платіжну систему «Easy Рау»/, а не особисто /через касу банку/ кошти були зараховані на рахунок за п. 5.1.1. Умов, тобто не раніше наступного банківського дня, хоча могли бути зараховані і протягом трьох робочих днів з підстав, що не залежать від відповідача.

Встановлене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом п. 5.1.3. Умов є безпідставним, оскільки позивач здійснював поповнення через термінал третьої особи, а не через касу банку.

На пропозицію оператора встановити позивачу тимчасовий тобто витратний ліміт на 45000 грн. позивач погодився і йому було повідомлено про встановлення такого ліміту та позивач може здійснювати перекази.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково прийшов до висновку, що додатковий ліміт 45000 грн., встановлений банком зі згоди позивача , не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять докази того, що додатковий ліміт 45000 грн. був встановлений всупереч волі позивача або без надання ним згоди.

З матеріалів справи вбачається , що виключно в рамках витратного ліміту позивач здійснив три операції, а саме отримав у касі готівкою грошові кошти в сумі 5000 грн. та провів два грошових перекази в системі інтернет-банкінгу відповідача на свою дебітну карту в сумі 10000 грн. та 34703 грн.. Сума всіх трьох операцій складала 49703 грн. та не перевищувала витратного ліміту встановленого відповідачем та не зачіпала кредитного ліміту 10000 грн. Відповідно до проведених операцій позивач отримав повідомлення від банку про вдалі операції та встановлені нові витратні ліміти, заблокував 200 грн. в рахунок витратного ліміту, що свідчить про те, що він усвідомлював про розпорядження саме витратним лімітом.

Відповідно до п. 9.13. Умов несанкціонований овердрафт - дебетове сальдо по рахунку, що автоматично виникає у разі перевищення суми операції/операцій по рахунку над витратним лімітом.

Відповідно до п. 5.29. Умов при розбіжності відомостей, що містяться у виписці по рахунку, що надається клієнту в рамках договору, та відомостей, наданих держателю в рамках надання послуги SMS-INFO, та при вирішенні всіх спірних ситуацій, викликаних такими розбіжностями, клієнт та банк керуються відомостями, вказаними у виписці по рахунку.

Відповідно до підпункту 5.1.4. пункту 5.1. розділу 5 Умов в разі перерахування клієнтом грошових коштів на рахунок через інші банки чи небанківські фінансові установи, в тому числі внесення через них готівкових коштів з метою переказу на рахунок, фінансові ризики, пов'язані з можливою затримкою в надходженні таких коштів на рахунок, клієнт приймає на себе. Підписавши заяву клієнт усвідомлює та погоджується з тим, що банк не має можливості контролювати або регулювати швидкість надходження грошових коштів з інших банків /небанківських установ/ або впливати на розміри комісій, що стягуються за перерахування грошових коштів.

Підпунктом 3.2.21 пункту 3.2. Умов визначено, що клієнт зобов'язаний проводити операції з карткою в межах встановленого витратного ліміту та не допускати виникнення несанкціонованого овердрафту, а у разі його виникнення повертати банку заборгованість за несанкціонованим овердрафтом та сплачувати проценти за користування ним у розмірі, визначеному тарифами.

Здійснення позивачем 07.07.2016 року поповнення рахунку двома платежами по 25000 грн. були зараховані на рахунок позивача 08.07.2016 року та 11.07.2016 року відповідно.

На підставі здійснених позивачем перерахувань за рахунком № НОМЕР_4 встановлено, що в результаті здійсненого користування коштами в період 07.07.2016 року -11.07.2016 року виник несанкціонований овердрафт. В зв'язку з тим, що операція проводилася не за власні кошти, банком була сплачена відповідно до тарифів комісія за переказ коштів через систему інтернет-банкінгу у сумі 792,84 грн. та сплачена заборгованість по відсоткам за несанкціонований овердрафт в сумі 96,09 грн.

Згідно пункту 5.29 Умов банк правомірно керувався відомостями, вказаними у виписці по рахунку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те,що судом не взято до уваги,що несанкціонованого овердрафту в розумінні п. 9.13 Умов не було не заслуговують на увагу з вищенаведених підстав.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права,які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо неправильного посилання судом на ст. 45, 48, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів осіб» як на підставу відмови в позові та щодо не надання судом належної оцінки порушенням відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживача» про надання споживачу несвоєчасної та не достовірної інформації, оскільки такі доводи не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інших доводів, які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не зазначено.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, оскільки постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381-384 ,390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення , а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови , зазначений строк обчислюється з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16.04.2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова