АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/510/18Головуючий по 1 інстанції Токова С.Є.
Категорія: 59 Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі суддів : Гончар Н.І., Ювшина В.І., Пономаренка В.В.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_2;

зацікавлені особи: Соснівський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_3;

особа яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2018 року, постановленої в складі судді Токової С.Є., у справі за скаргою ОСОБА_2, зацікавлені особи: Соснівський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державних виконавців, -:

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на дії та бездіяльність державних виконавців Соснівського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області.

Вказував, що в Соснівському відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 41452699 з виконання виконавчого листа №2-1471 Соснівського районного суду міста Черкаси про стягнення з нього аліментів. Зазначає, що даним виконавчим листом грубо порушено законодавство України, його права боржника і права фізичної особи на виїзд з України, що полягає в тому, що йому не була надіслана рекомендованим листом постанова від 08 січня 2014 року про відкриття виконавчого провадження, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження на його адресу: АДРЕСА_1, чим порушене його право боржника. На його думку, державний виконавець безпідставно звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України. Також йому не була надіслана постанова про закінчення виконавчого провадження. Невірно визначена сума заборгованості за аліментами, не враховано стан його здоров'я, можливість сплачувати аліменти та захищати свої інтереси. Державний виконавець не зняв тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України у зв'язку із закінченням виконавчого провадження та не зняв арешт із автомобіля. Під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадженням, він дізнався про грубе порушення його прав як боржника у виконавчому провадженні тому звернувся з даною скаргою до суду.

Уточнивши свої вимоги, просив суд визнати неправомірними бездіяльність державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ Шевчук А.В. щодо не зняття тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України у зв'язку із закінченням виконавчого провадження № 41452699 та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 41452699 від 03 жовтня 2016 року. Зобов'язати начальника Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області усунути вказані порушення та поновити його порушені права шляхом: винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 41452699; винесення постанови про зняття тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, які направити до Прикордонної служби України; невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 41452699 після винесення постанови про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Заборонити посадовим особам Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області після відновлення виконавчого провадження № 41452699 і до його закінчення вживати будь-яких заходів примусового виконання рішення у вказаному виконавчому провадженні.

Зобов'язати начальника Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області під час виконання ухвали суду керуватись Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на день закінчення виконавчого провадження, а саме 30 вересня 2009 року.

В постанові про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України вказати дату та номер винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України, а саме: справа № 2-1471/99, провадження 6/712/274/1 від 13 червня 2016 року та направити її на поштову адресу Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, просив скасувати дану ухвалу та постановити нову, якою його скаргу задовольнити.

Апелянт у своїй скарзі посилався на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки не застосовано норми закону, які підлягають до застосування, а саме п.6 ч.1 ст. 49 та ч.1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення державним виконавцем постанови про закриття виконавчого провадження. Державним виконавцем було порушено вимоги ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», яка зобов'язувала його у разі закриття виконавчого провадження у зв'язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення скасувати вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Судом не було витребувано матеріали виконавчого провадження, що унеможливило перевірку фактів системності порушень державним виконавцем закону. Бездіяльність державного виконавця щодо не зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України під час закінчення виконавчого провадження призвело до грубого порушення конституційного права скаржника вільно залишити територію України.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VІІІ "Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення осіб, які з»явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Соснівському відділі ДВС ЧМУЮ перебувало виконавче провадження № 41452699 з виконання виконавчого листа №2-1471 виданого Соснівським районним судом міста Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку починаючи з 19 лютого 1999 року і до повноліття дітей (а.с.9).

Постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС ЧМУЮ від 26 квітня 2016 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1471 було накладено арешт на майно ОСОБА_2, а саме автомобіль марки FORD FUSIO, НОМЕР_1 (а.с.17).

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2016 року ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладеним судовим рішенням по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1471 про стягнення боргу в сумі 105 065,80 грн. Ухвала вступила в законну силу 22 червня 2016 року.(а.с.16)

Постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси ГУЮ в Черкаській області від 30 вересня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1471 виданого 25 лютого 2013 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів починаючи з 19 лютого 1999 року і до повноліття дітей закінчено, на підставі пункту 6 частини 1 статті 49 та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення (а.с.18).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст. 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язавний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як роз»яснено у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов»язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 ст. 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов»язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина 7 ст. 12).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент ухвалення постанови - 30 вересня 2016 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Відповідно до статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент ухвалення постанови - 30 вересня 2016 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пункту 12.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (в редакції, яка діяла на момент ухвалення постанови про закінчення виконавчого провадження) тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи знімається у разі винесення державним виконавцем постанови про:

- повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), на підставі частини першої статті 48 Закону;

- закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 6, 8 - 9, 11 - 14 частини першої статті 49 Закону;

- скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України у разі належного виконання особою зобов'язань щодо сплати періодичних платежів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що державний виконавець Соснівського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Шевчук А.В. приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження, не дотримався норм статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (яка була чинна на момент прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження - 30 вересня 2016 року), яка передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Також, державним виконавцем при ухваленні постанови не дотримано пункту 12.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (яка була чинна на момент прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження - 30 вересня 2016 року) з положень якої вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи знімається у разі винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 6, 8 - 9, 11 - 14 частини першої статті 49 Закон.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 не взяв до уваги норму статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження» та положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 в редакції, яка була чинна на момент прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження - 30 вересня 2016 року. У зв'язку з чим ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2018 року підлягає до скасування з прийняттям нової постанови про часткове задоволення скарги ОСОБА_2, а саме в частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ Шевчук А.В. щодо не зняття тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України у зв'язку із закінченням виконавчого провадження № 41452699 та не зняття арешту з майна боржника. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець має зазначати про зняття арешту, накладеного на майно боржника, що останнім зроблено не було, постанова про закінчення виконавчого провадження, як така, що ухвалена з порушенням вимог ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» є неправомірною та підлягає скасуванню.

В іншій частині скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Вимоги в частині зобов'язання начальника Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області усунути вказані порушення та поновити його порушені права шляхом: винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 41452699; винесення постанови про зняття тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, які направити до Прикордонної служби України; невідкладно винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 41452699 після винесення постанови про зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, не підлягають задоволенню в зв»язку з тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження як неправомірна підлягає скасуванню, а питання про вирішення яких ставить скаржник відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження» підлягають вирішенню тільки у випадку закінчення виконавчого провадження з тих чи інших підстав

В частині заборонити посадовим особам Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області після відновлення виконавчого провадження № 41452699 і до його закінчення вживати будь-яких заходів примусового виконання рішення у вказаному виконавчому провадженні, вимоги ОСОБА_2 також не підлягають задоволенню, оскільки вирішення питань про вживання заходів примусового виконання рішень судів відноситься до компетенції державного виконавця, і заборона їх вчинення не відноситься до компетенції суду, який відповідно до положень ст. 447 ЦЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження» розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця під час виконання судових рішень.

Вимоги в частині зобов'язати начальника Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області під час виконання ухвали суду керуватись Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на день закінчення виконавчого провадження, а саме 30 вересня 2016 року, також не підлягають до задоволення оскільки здійснення своїх повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади в межах законів України встановлено Конституцією України.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу порушив норми матеріального права, а тому вона підлягає до скасування з прийняттям нової постанови про часткове задоволення скарги ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 лютого 2018 року, постановленої в складі судді Токової С.Є., у справі за скаргою ОСОБА_2, зацікавлені особи: Соснівський відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державних виконавців - скасувати.

Прийняти постанову, якою скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державних виконавців - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Шевчук А.В. щодо не зняття тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України та не зняття арешту з майна боржника у зв'язку із закінченням виконавчого провадження № 41452699.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Шевчук А.В. про закінчення виконавчого провадження № 41452699 від 30 вересня 2016 року.

В іншій частині скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді Н.І. Гончар

В.І. Ювшин

В.В. Пономаренко

Повний текст постанови складено 13 квітня 2018 року.