Номер провадження: 22-ц/785/1124/18
Номер справи місцевого суду: 522/5161/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: ОСОБА_2.,

ОСОБА_3,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

за участю: позивача ОСОБА_4, представника відповідача ТОВ «Інфокс» - ОСОБА_5, представника відповідача ТОВ «Істок-07» ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2017 року за позовною заявою ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Міські дороги», Одеської міської ради, Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Істок-07», треті особи Управління дорожнього господарства Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, який у подальшому був уточнений, до КП «Міські дороги», Одеської міської ради, Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», ТОВ «Істок-07», треті особи Управління дорожнього господарства Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 19 вересня 2015 року, керуючи автомобілем, він здійснив наїзд на яму, у звязку з чим автомобіль отримав механічні пошкодження. Зазначена подія трапилась у звязку із проведенням ремонтних робіт по вул. Розумовській, 46 в м. Одесі та відсутністю будь-яких попереджувальних та огороджувальних знаків, які б свідчили про наявність на дорожньому покритті перешкод (ям).

На підставі зазначеного та з наведених у позовній заяві правових підстав ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом та просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача майнову шкоду в розмірі 8 854,86 гривень, 1 000 гривень моральної шкоди та збитки в розмірі 25 806,80 гривень, в тому числі 24 806,80 гривень витрат на відновлювальний ремонт та 1 000 гривень витрат на виготовлення висновку автотоварознавчого дослідження.

У судовому засіданні представник Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що Департамент не є належним відповідачем у справі.

Представник Філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, що є підставою для відшкодування шкоди.

Представник ТОВ «Істок-07» проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що ТОВ «Істок-07» прийняло ділянку для відновлення асфальтного покриття за актом здачі-приймання лише 24.09.2015р., тоді як шкоду завдано позивачу 19.09.2015р..

Представники КП «Міські дороги», Одеської міської ради, Управління дорожнього господарства Одеської міської ради в судове засідання не зявились.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05 вересня 2017 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Інфокс» філії «Інфоксводоканал» на користь ОСОБА_4 суму заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 8 854 гривні 86 копійок та 1 000 гривень (вартість проведення експертного дослідження), суму заподіяної моральної шкоди в розмірі 1 000 гривень, а також стягнуто на користь держави судові витрати в розмірі 1 600 гривень (за вимоги майнового характеру) та 1 600 гривень (за вимоги немайнового характеру), усього 3 200 гривень.

У задоволенні позову в частині вимог про стягнення вартості відновлювального ремонту в розмірі 24 806,80 гривень відмовлено.

В задоволенні позовних вимог до Одеської міської ради, Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, ТОВ «Істок-07» - відмовлено.

У апеляційній скарзі ТОВ «Інфокс» просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 скасувати, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції представники відповідачів по справі КП «Міські дороги», Одеської міської ради, Департаменту муніципальної безпеки Одеської міської ради, а також представник третьої особи Управління дорожнього господарства Одеської міської ради не зявились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно. Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі їх до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені у апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Частинами 1 та 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що Департаментом муніципальної безпеки Одеської міської ради 17.09.2015р. видано дозвіл №2668 Департаменту водовідведення філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» проводити роботи, повязані з розкриттям дорожнього покриття вулиці, площею 10м.кв. (аварійний ремонт хозфекальної каналізації) за адресою: м.Одеса, вул. Розумовська, 46 (проїзна частина). Дозвіл дійсний з 16.09.2015 року по 20.09.2015 року. Аналогічний дозвіл №2738 було видано 23.09.2015 року на термін з 21.09.2015 року по 25.09.2015 року.

19 вересня 2015 року в темну пору доби позивач ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Fiat Uno», н/з 422-98АО, по вул. Розумовській, 46 в м. Одесі скоїв наїзд на перешкоди (2 ями). Внаслідок чого автомобіль було пошкоджено.

Згідно висновку №376/15 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Fiat Uno», н/з 42298АО від 26.01.2016 року, вартість матеріальної шкоди складає 8 854,86 гривень, вартість відновлювального ремонту авто становить 24 806,80 гривень.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 10.12.2015 року вище вказану постанову скасовано, провадження по справі закрито у звязку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Так, судом апеляційної інстанції при дослідженні відеоматеріалів встановлено, що будь-які знаки чи загороджувальні споруди по вул.Розумовській, 46 у м. Одесі, які б попереджали про наявність на дорожньому покритті перешкод (ям) були відсутні, внаслідок чого, враховуючи, що ДТП сталось в темну пору доби, водій ОСОБА_4 не мав змоги зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналогічна норма міститься й у ч. 4 ст. 82 ЦПК України у новій редакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що обставини встановлені у постанові апеляційного суду Одеської області від 10.12.2015р. є преюдиційними для даної справи.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення та його вини у скоєнні ДТП немає.

На момент дорожньо-транспортної пригоди, особою, відповідальною за проведення ремонтних робіт на ділянці дороги був саме ТОВ«Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», а тому і обовязок щодо забезпечення безпеки дорожнього руху покладено саме на останнього, який у випадку нездійснення відповідних дій, внаслідок чого спричинено шкоду третім особам, є особою, відповідальною за завдання такої шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Застосовуючи дану статтю необхідно встановити усі чотири елементи складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка; 2) шкода; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Таким чином, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції, що внаслідок недобросовісних дій відповідача ТОВ«Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» не було забезпечено безпеку дорожнього руху при проведенні ремонтних робіт по вул. Розумовській, 46 в м. Одесі, не було розміщенно огороджувальні та попереджувальні знаки, внаслідок чого позивачу ОСОБА_4 було спричинено матеріальну шкоду, шляхом пошкодження автомобіля.

Доводи апеляційної скарги ТОВ«Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про те, що наданий висновок №376/15 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Fiat Uno», н/з 42298АО від 26.01.2016 року не є належним доказом не приймаються судовою колегією до уваги.

Висновок експертного автотоварознавчого дослідження є документом, що містить відомості про обставини, що мають значення для справи, тобто письмовим доказом відповідно до статті 64 ЦПК України, в редакції, чинній станом на час розгляду справи судом першої інстанції.

Натомість скаржником ТОВ«Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» не надано доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо заперечень проти розміру матеріальної шкоди, про стягнення якої просив позивач, крім того, слід зазначити, що під час розгляду справи відповідачем не заявлялось клопотання про призначення судової експертизи.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору, який виник між сторонами та вирішив дану справу згідно із законом, а тому підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

У зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389, 390 ЦПКУкраїни, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 19 липня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_2

ОСОБА_3