Справа № 450/3171/17 Провадження № 2/450/647/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Лаба С. П.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_2 та просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання дітей та зменшити їх до 1/6 частини його щомісячного заробітку кожній дитині до досягнення ними повноліття та 1/10 частини ййого щомісячного заробітку на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьохрічного віку.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, 20-го квітня 2016 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області вирішено стягувати з позивача аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно в користь ОСОБА_3 до досягнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.10.2016 року з позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку ( доходу ) щомісячно в користь ОСОБА_2 до досягнення ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3, повноліття. Рішенням цього ж суду з ОСОБА_1 стягнуто аліменти в користь відповідачки в розмірі 1/6 частини мого місячного заробітку на її утримання. Виходячи з наведених рішень судів розмір відрахувань з заробітної плати позивача перевищує, на його думку, 50 % його заробітку, що не відповідає вимогам ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач вказує, що проживає з своєю матір'ю інвалідом II групи, якій пенсії вистачає лише на ліки, позивач її фактично утримую. За таких обставин такі рішення судів поставили позивача у вкрай важке матеріальне становище, тому він звертаюся з даним позовом, який просить суд задоволити.

07.12.2017 року провадження у справі відкрито.

27.12.2017 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому остання проти задоволення позову заперечила, просила суд у задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві. В запереченнях проти позову від 17.01.2018 року пояснила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною та має проблеми із здоров'ям, не може працювати, оскільки доглядає дитину. Вказала, що аліменти, які сплачує позивач є мінімальними гарантіями передбаченими законодавством щодо утримання дітей батьками, які з ними не проживають. Розмір аліментів що утримуються із доходу позивача не перевищує 70%, як передбачено ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження».

02.01.2018 року в судовому засіданні відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про передачу справи за підсудністю, яке надійшло на адресу суду 27.12.2017 року.

02.01.2018 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

05.01.2018 року задоволено клопотання про здійснення судового запиту про підвищення заробітної плати позивача.

05.02.2017 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про витребування доказів щодо заробітної плати позивача ОСОБА_1

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, письмових додаткових поясненнях, письмовій відповіді на відзив, яке долучено до матеріалів справи. Просив суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечила з підстав наведених у поданому письмовому відзиві на позовну заяву та запереченнях, в частині зменшення розміру аліментів на утримання дітей. Визнала позовну вимогу про зменшення розміру аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку до 1/10 частини доходів позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоч була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача дослідивши зібрані у справі докази, з'ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позову слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Діти проживають із своїми матерями, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - відповідачами по справі.

Згідно із рішеннями Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.04.2016 року з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу (заробітку) в користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно із рішеннями Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.10.2016 року з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) в користь ОСОБА_6 на утримання дитини, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та в розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу (заробітку) в користь ОСОБА_6 на її утримання до досягнення дитиною, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 трьохрічного віку.

Згідно Довідки від 27.02.2018 року №159 про доходи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, та працює машиністом Локомотивного депо Львів-Захід Львівської залізниці дохід останнього за 2017 рік становить 122295,78 грн., з яких 69615,50 грн. сплачено аліментів.

Відповідно до довідки №162 від 28.02.2018 року про утримані аліменти із заробітної плати ОСОБА_1 за січень та лютий 2018 року, вбачається, що такі стягнуті у розмірі 4437,42 грн.

Разом з тим позивач на підтвердження позовних вимог вказує, що нпа його утриманні перебуває його мати інвалід II групи, проте жодних доказів про здійснення опіки над нею суду не представлено.

Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка №397 від 27.02.2018 року про розмір пенсії матері позивача ОСОБА_7, яка в сумі за 2017 рік становить 21954,6 грн., що підтверджує наявність власного її доходу.

У відповідності до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При визначенні розміру аліментів з врахуванням положень ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

На спростування позовних вимог відповідач ОСОБА_2 вказує, що перебуває на обліку та отримує допомогу при народженні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року в сумі 860,00 гр.

Наявними в матеріалах справи медичними довідками стверджується той факт, що відповідач ОСОБА_2 страждає на дистрофію зв'язок колінного суглоба та має діагнози: внутрішній геморой без ускладнень 1 ст., зовнішній геморой та перианальний дерматит, у зв'язку із чим має дотримуватися дієти утримуватися від фізичних навантажень.

Окрім того ОСОБА_2 вказує, що проживає із матір'ю, яка є пенсіонером і не в змозі допомагати матеріально через низький розмір пенсії та отримала таку за 2017 рік в розмірі 17149,66 грн., що вбачається із копії довідки № 867 від 12.12.2017 року.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суд враховує при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Також, відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи те, що позивач не звільнений від обов'язку утримувати своїх дітей, розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього є мінімальним розміром гарантованого законодавством мінімального розміру аліментів на дитину, сторони погодилися про визначення аліментів саме у частці від доходу, а враховуючи, що всі обставини, на які позивач покликався як на підставу зменшення розміру аліментів мали місце станом на день присудження аліментів, особа є молодого віку, працездатний, протипоказань до роботи немає - суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене, беручи до уваги визнання позову відповідачем ОСОБА_2 щодо вимоги про зменшення розміру аліментів на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 трьохрічного віку, до 1/10 частини доходу (заробітку) позивача, те що таке утримання може бути присуджене судом у випадку можливості здійснювати таке батьком дитини, матеріальний стан позивача, позовна вимога в цій частині є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 51 КУ України, ст. ст. 80. 84, 182, 192 СК України, ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задоволити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1 на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.10.2016 року по справі №488/3337/16-ц на користь ОСОБА_2 на її утримання та стягувати такі у розмірі 1/10 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.11.2017 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 09 квітня 2018 року.

СуддяІ. І. Мельничук