Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 210/2794/15-ц

провадження № 61-20507св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представники позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року у складі судді Скотара Р. Є. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2016 року

у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П., Митрофанової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі -

ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива») про зобов'язання виконати обов'язок та відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 18 грудня 2013 року між ним та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір про відкриття і обслуговування спеціального платіжного засобу, за умовами якого банк відкрив йому поточний рахунок - картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті та видав спеціальний платіжний засіб у вигляді платіжної картки. Вид і термін дії договору визначені в заяві-анкеті та додатку № 1 до договору, що є його невід'ємною частиною.

Посилаючись на те, що 23 червня 2015 року не зміг зняти кошти з рахунку через відмову у транзакції, у зв'язку із чим він не зміг своєчасно повернути кошти, отримані ним у борг, тому вимушений був сплатити штраф.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» суму вкладу у розмірі

193 655 грн 71 коп., суму матеріального збитку у розмірі 193 655 грн 71 коп., відсотки за користування грошовими коштами та моральну шкоду у розмірі

6 890 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Заочне рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 мав право отримати готівкові кошти у касах банків, пунктах видачі готівки і банкоматах. Однак, позивачем не надано доказів звернення 23 червня 2015 року до відділення ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та доказів того, що відділення не працювало в робочий час, чи звертався він за письмовими роз'ясненнями до відповідача з приводу неможливості отримати грошові кошти через банкомат (щодо причини відмови у видачі коштів) та причини, через яку банк не працював у робочий час. Таким чином, позивачем не надано доказів щодо наявності грошових коштів на його картковому рахунку, не доведено вину банку у неможливості отримати ним грошові кошти у період часу з 23 червня 2015 року по 01 липня 2015 року (дати повернення боргу), тобто протягом дев'яти днів, тому у задоволенні цих вимог позивачу відмовлено. Крім того, договором не передбачено сплату банком ОСОБА_2 відсотків за користування грошовими коштами. Правовідносини, які виникли між сторонами, є договірними, відшкодування моральної шкоди договором не передбачено, тому вимоги позивача стосовно відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та незаконними.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3 відхилено. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року змінено в частині мотивів відмови ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про зобов'язання виконати обов'язок та відшкодування майнової та моральної шкоди.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення у вказаній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим. Районний суд не звернув уваги на те, що на підставі постанови правління Національного банку України від 23 червня 2015 року № 408

ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку із чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 червня 2015 року № 121, згідно з яким у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. До спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальний Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є пріоритетним відносно інших. Оскільки позивач ОСОБА_2 не надав жодного доказу про звернення його до відповідача з кредиторською вимогою та внесення до реєстру вимог кредиторів та враховуючи те, що у період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог позивача має здійснюватися у порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_2

У касаційнійскарзі, яка надійшла у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_3,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просили скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судовірішення є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Посилались на те, що суд першої інстанції не витребував роздруківку з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива». Крім того, районний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: не встановив суму грошей на картковому рахунку, розмір витрат за індексами інфляції та 3 % річних за користування коштами, не встановив розміри нарахованих банком відсотків, а також неправильно застосував норми статей 1066, 1070, 1074 ЦК України. Вказували на те, що апеляційний суд вийшов за межі їх апеляційної скарги та застосував закон, який не підлягає до застосування. Крім того, зазначав про те, що ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» не перебуває на стадії ліквідації чи припинення.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами установлено, що 18 грудня 2013 року між ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття і обслуговування спеціального платіжного засобу, відповідно до якого банк відкрив позивачу поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціального платіжного засобу (далі - картрахунок) № НОМЕР_1 в національній валюті та видає спеціальний платіжний засіб у вигляді платіжної картки (далі - СПЗ), вид і термін дії якого визначені в заяві-анкеті на видачу СПЗ, згідно додатку № 1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною.

Пунктом 4.2 договору передбачено обов'язок банку обслуговувати картрахунок в порядку та на умовах, передбачених договором, Правилами банку, іншими внутрішніми документами банку та чинним законодавством.

Відповідно до пунктів 10.14, 10.15 договору до договору додаються: заява-анкета на відкриття поточного рахунку та видачу СПЗ (додаток №1), заява-анкета на видачу додаткового СПЗ довіреній особі власника поточного рахунку на надання права розпорядження поточним рахунком - у випадку видачі додаткових СПЗ (додаток № 1а); правила користування СПЗ (додаток № 2); тарифи ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» (додаток № 3). Всі додатки, зміни та доповнення до цього договору є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 4.8 договору банк зобов'язаний за вказівкою клієнта виплатити залишок на картрахунку готівкою або шляхом переказу їх на інший рахунок після проведення повного розрахунку у випадку припинення, розірвання цього договору або закінчення строку дії СПЗ в порядку, встановленому пунктами 10.4-10.5 договору.

Власник картрахунку має право за допомогою СПЗ отримувати готівкові кошти в касах банків, пунктах видачі готівки і банкоматах, проводити оплату товарів і послуг на підприємствах торгівлі та сервісу (пункт 7.5 договору).

Частинами другою-третьою статті 1066 ЦК України (у редакції, чинній на час вчинення процесуальної дії) передбачено, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина перша статті 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 23 червня

2015 року № 408 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку із чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 червня 2015 року № 121, згідно з яким у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до пункту 16 статті 2 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (частина перша статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Пунктом 1 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови

ОСОБА_2 у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальний Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є пріоритетним відносно інших. Позивач ОСОБА_2 не надав жодного доказу про звернення його до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» з кредиторською вимогою та внесення до реєстру вимог кредиторів У період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог позивача має здійснюватися у порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи касаційної скарги про те, що ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» не перебуває в стані ліквідації чи припинення є безпідставними, оскільки на підставі постанови Правління Національного банку України від 23 червня

2015 року № 408 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку із чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 червня 2015 року № 121, згідно з яким у ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.Вказані обставини є загальновідомими, розташовані на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тому згідно положень частини другої

статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Інші доводи касаційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю.В. Черняк