Справа №473/1274/16-ц 24.04.2018
Провадження №22-ц/784/631/18
Провадження №22-ц/784/631/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 квітня 2018 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.,

За участі представника заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу № 473/1274/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу, яку постановив Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Висоцької Галини Афанасіївни о 13 годині 25 хвилині у приміщенні цього суду 26 лютого 2018 року за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій та бездіяльності державного виконавця неправомірними та визнання постанови про закінчення виконавчого документу неправомірною та її скасування,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2018 р. Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулося зі скаргою про визнання дій та бездіяльності державного виконавця Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Вознесенський міськрайонного ВДВС ГТУЮ) неправомірними та визнання постанови про закінчення виконавчого документу неправомірною та її скасування.

Скарга мотивована тим, що заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2016 р. з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №100 від 28.12.2006 р. станом на 18.06.2016 р. у сумі заборгованості за кредитом в розмірі 17 771,72 доларів США, заборгованості за процентами в розмірі 2 160,02 доларів США та пені в сумі 62 506,44 грн., а також судові витрати в сумі 8 466,05 грн. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2016 р. вищезазначене рішення суду скасовано в частині відмови у стягненні заборгованості солідарно з ОСОБА_3 Постановлено в цій частині нове рішення. Частину заборгованості за кредитним договором у вигляді відсотків на суму 207,67 доларів США та пені на суму 24 267,08 грн. стягнуто з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Банку по 4 656,32 грн. судового збору за апеляційний перегляд.

05 жовтня 2016 р. Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованості за кредитом в розмірі 17 771,72 доларів США, заборгованості за процентами в розмірі 2 160,02 доларів США та пені в сумі 62 506,44 грн., який був пред'явлений на виконання до Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ.

22 грудня 2017 р. головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ Бутковським І.В. в рамках виконавчого провадження № 53171646 з приводу виконання виконавчого листа, що був виданий 05 жовтня 2016 р. Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованості за кредитом в розмірі 17771,72 доларів США, процентами в розмірі 2160,02 доларів США та пенею в розмірі 62506 грн. 44 коп., винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки згідно актового запису № 384, зареєстрованого Вознесенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області боржник ОСОБА_2 помер 26 липня 2017 р.

Посилаючись на те, що старшим державним виконавцем Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ Бутковським І.В. при винесенні оскаржуваної постанови, в межах виконавчого провадження, яке допускає правонаступництво, не вживалося заходів та не виконано жодних дій, спрямованих на визначення кола правонаступників-спадкоємців або встановлення факту відсутності останніх, що є з його боку неправомірною бездіяльністю, представник Банку просив скаргу задовольнити, а саме:

-визнати неправомірними дії головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ Бутковського І.В. щодо винесення постанови від 22 грудня 2017 р. про закриття виконавчого провадження №53171646 з примусового виконання виконавчого листа Вознесенського міськрайонного від 5 жовтня 2016 р.;

-визнати постанову головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ Бутковського І.В. від 22 грудня 2017 р. про закінчення виконавчого провадження №53171646;

-визнати бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ Бутковського І.В. щодо невжиття заходів та невиконання дій, спрямованих на визначення кола правонаступників-спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_2 або встановлення факту відсутності останніх, неправомірною;

-визнати бездіяльність головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ Бутковським І.В. щодо ігнорування заяви Банку від 11 вересня 2017 р. про звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником, не надання у встановлені законодавством терміни на адресу стягувача письмової відповіді та не звернення до суду із поданням про заміну сторони боржника її правонаступником, неправомірною;

-зобов'язати головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ Бутковського І.В. усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження №53171646 та вчинити виконавчі дії, в тому числі - вжити заходів та виконати дії, спрямовані на визначення кола правонаступників- спадкоємців після смерті ОСОБА_2, заміни у виконавчому провадженні сторони боржника його правонаступниками, або встановлення факту відсутності останніх у визначений законом строк;

-зобов'язати головного державного виконавця Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ Бутковського І.В. на виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, повідомити про усунення порушень Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області та філію - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

В судове засідання суду першої інстанції представник Банку не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги зазначені в скарзі підтримав в повному обсязі.

Головний державний виконавець Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ Бутковський І.В. в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд скарги без його участі, проти задоволення скарги заперечував, але обґрунтувань цього суду не надав.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2018 р. в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що законодавством, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що смерть боржника є підставою для закінчення виконавчого провадження незалежно від того, чи допускає виконання обов'язків останнього правонаступництво, а для зупинення виконавчого провадження були відсутні підстави, оскільки спадкоємців не встановлено.

Банк звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу суду, в якій, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки покладені на боржника судовим рішенням обов'язки передбачають правонаступництво, державний виконавець зобов'язаний був зупинити виконавче провадження для встановлення кола спадкоємців боржника та в подальшому вирішити питання про заміну сторони її правонаступником.

Від начальника Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що державний виконавець, якому стало відомо про смерть боржника ОСОБА_2 не мав передбачених підстав для зупинення виконавчого провадження через відсутність відомостей про спадкоємців, а на підставі положень ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» мав підстави для закінчення виконавчого провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника - стягувача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особою державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України вказано, що до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у п. 7 ч 2 ст. 2 та ст. 10 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Порядок виконання судових рішень та повноваження виконавців при вчиненні виконавчих дій визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд першої інстанції встановив і таке підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 червня 2016 р. з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №100 від 28.12.2006 р. станом на 18.06.2016 р. у сумі заборгованості за кредитом в розмірі 17 771,72 доларів США, заборгованості за процентами в розмірі 2 160,02 доларів США та пені в сумі 62 506,44 грн., а також судові витрати в сумі 8 466,05 грн. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2016 р. вищезазначене рішення суду скасовано в частині відмови у стягненні заборгованості солідарно з ОСОБА_3 Постановлено в цій частині нове рішення. Частину заборгованості за кредитним договором у вигляді відсотків на суму 207,67 доларів США та пені на суму 24 267,08 грн. стягнуто з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Банку по 4 656,32 грн. судового збору за апеляційний перегляд.

05 жовтня 2016 р. Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованості за кредитом в розмірі 17 771,72 доларів США, заборгованості за процентами в розмірі 2 160,02 доларів США та пені в сумі 62 506,44 грн., який був пред'явлений на виконання до Вознесенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ.

22 грудня 2016 р. головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 53171646 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом в розмірі 17771,72 доларів США, процентами в розмірі 2160,02 доларів США та пенею в розмірі 62506 грн.44коп.

26 липня 2017 р. боржник ОСОБА_2 помер, про що здійснено актовий запис № 384.

13 вересня 2017 року АТ «Ощадбанк» звернулося до державного виконавця із заявою про необхідність звернення державного виконавця до суду із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні його правонаступником.

07 грудня 2017 року державний виконавець звернувся до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з приводу отримання інформації зі Спадкового реєстру щодо померлого.

Однак в отриманні вказаної інформації йому було відмовлено.

22 грудня 2017 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку зі смертю боржника ОСОБА_2

В статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для закінчення виконавчого провадження.

Так, зокрема, виконавче провадження (п. 3 ч. 1 ст. 39 вказаного вище Закону) підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження оформлюється постановою.

З огляду на зазначене, державний виконавець після смерті боржника - фізичної особи зобов'язаний закінчити виконавче провадження незалежно від того, чи допускають його обов'язки перед кредитором правонаступництво.

Можливості прийняття виконавцем будь-яких інших процесуальних рішень у випадку смерті боржника - фізичної особи, даний Закон не передбачає.

За такого суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи та норми законодавства, які підлягали застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги Банку.

Отримавши дані про смерть боржника, за правилами ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен вирішити питання про закінчення виконавчого провадження.

Редакція цієї статті Закону викладена таким чином, що дозволяє дійти висновку, що у разі смерті боржника обов'язковим є закінчення виконавчого провадження.

Лише у разі якщо виконавець та/або заінтересована особа звернуться до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п'ятою статті 15 цього Закону, можливе зупинення вчинення виконавчих дій (п.5 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, правонаступник на даній стадії вже повинен бути встановлений.

Як свідчать матеріали справи, правонаступників після смерті ОСОБА_2 наразі не виявлено. Заяви про заміну вибулої сторони - боржника його правонаступником до суду не подано.

Таким чином, дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є правильними.

Державний виконавець вчинив необхідні виконавчі дії після встановлення факту смерті боржника.

Оскільки правонаступників ОСОБА_2 встановлено не було, то цілком правомірним були дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження, а не його зупинення.

Оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження була прийнята головним державним виконавцем Вознесенського ВДВС в межах його повноважень, на підставі прямої вказівки закону, яка міститься в пункті 3 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів не вбачає правових підстав вважати рішення державного виконавця незаконним, що свідчить про необґрунтованість вимог скарги про її скасування.

При цьому, відсутні також підстави вважати, що прийняттям такої постанови було порушено право заявника на отримання виконання за зобов'язанням, яке виникло на підставі рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14 вересня 2016 р., з наступних підстав.

Так, обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, в межах вартості одержаного у спадщину майна, передбачений статтею 1282 ЦК України.

Порядок пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців визначений статтею 1281 ЦК України.

Таким чином, АТ «Ощадбанк» як кредитор у зобов'язанні з виконання вищевказаного рішення суду не позбавлене права пред'явити свої вимоги до спадкоємців боржника у зобов'язанні ОСОБА_2 в порядку, визначеному статтями 1281, 1282 ЦК України.

Безпідставними також є твердження Банку про те, що після встановлення факту смерті боржника ОСОБА_2 виконавець повинен був звернутися до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки законом прямо встановлено, що виконавче провадження у разі смерті боржника закінчується, а свої вимоги кредитор може пред'явити до спадкоємців померлого в іншому порядку, відповідно до статей 1281, 1282 ЦК України.

За таких обставин суд вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження та вчиненні дій з моменту встановлення факту смерті боржника до винесення цієї постанови головний державний виконавець Вознесенського ВДВС Бутковський І.В. діяв з дотриманням вимог закону та не допустив порушень прав стягувача АТ «Ощадбанк».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Банку не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставною.

Оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

________________________________________

Повний текст постанови складений 24 квітня 2018 року