Справа № 755/2012/18
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Шевченко В. М., розглянувши цивільну справу наказного провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_2,

У С Т А Н О В И В:

до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана заява із додатками, яку передано судді. Заявник просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно.

За наслідками розгляду відповідних матеріалів суддя дійшов таких висновків.

02.03.2018 суддею в порядку ч. 1 ст. 185 ЦПК України постановлено ухвалу про залишення заяви без руху та надання заявнику п'ятиденного строку з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків заяви.

05.04.2018 від заявника на виконання ухвали надійшла заява щодо неподання заяв на відповідача до жодного судді.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст. 163 ЦПК України.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно положень статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

За матеріалами справи убачається, що подані заявником письмові докази не засвідчені, не зазначено щодо наявності у заявника або у іншої особи оригіналів таких письмових доказів, про що судом зазначалось в ухвалі від 02.03.2018, та заявнику було надано строк для усунення відповідних недоліків заяви. Однак, вказані недоліки заявником у визначений судом строк не було усунуто.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на викладене вище суддя приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Судом роз'яснюється, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 166 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 163, 165, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва у строк, встановлений статтею 354 КПК України.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Суддя: В. Шевченко