Справа № 541/2753/17
Провадження №2/541/252/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 квітня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.

з участю: секретаря судового засідання - Олешко Н.А.

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді цивільну справу за позовом Миргородської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування, в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей,

в с т а н о в и в:

18 грудня 2017 року Миргородська районна державна адміністрація звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. В позові просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітніх дітей: синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнути аліменти на утримання дітей. В позовній заяві посилалася на те, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час діти проживають разом з їхнім батьком ОСОБА_5 за місцем реєстрації останнього в АДРЕСА_1, оскільки мати ОСОБА_2 систематично залишає дітей з батьком, а сама зникає невідомо куди, засобів для прожиття не має, грошові виплати при народженні дитини їй припинено в зв'язку з використанням їх не за призначенням. Матеріально відповідач своїх дітей не утримує, їх фізичним, духовним розвитком, потребами не цікавиться, вихованням не займається. Характеризується, негативно, веде аморальний, бродяжницький спосіб життя, зловживає спиртними напоями, догляду за дітьми не здійснює. 23 жовтня 2013 року, рішенням Лубенського міськрайонного суду була позбавлена батьківських прав стосовно її малолітніх дітей: ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_11 народження та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. 21 листопада 2017 року комісією Ромоданівської селищної ради в складі депутата ради, секретаря селищної ради, голови комісії по опіці та піклуванню селищної ради обстежено умови проживання сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_2. У ході обстеження було встановлено, що умови проживання в будинку незадовільні, в кімнатах холодно, брудно. ОСОБА_2 на момент обстеження вдома не було, тиждень біля дітей була відсутня. Місце її перебування сім'ї невідоме. Комісія була змушена підняти клопотання перед Ромоданівською селищною радою про негайне відібрання дітей і 23 листопада 2017 року виконавчий комітет Ромоданівської селищної ради прийняв рішення про відібрання дітей у ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у зв'язку із загрозою життю дітей. З 23 листопада 2017 року діти, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, знаходились в дитячому відділені Миргородської ЦРЛ на обстеженні. Мати ОСОБА_2 жодного разу не відвідала дітей в лікарні. Висновком Миргородської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей, матеріально їх не забезпечує, вихованням не займається, не цікавиться їх фізичним, моральним, духовним розвитком. Таке відношення до виконання своїх батьківським прав з боку ОСОБА_2 негативно позначається на самоствердженні дітей, спричиняє їм душевні переживання. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності (а.с. 37) позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено що відповідач ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. Батько дітей - ОСОБА_8, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.4-5). 23 жовтня 2013 року, рішенням Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_2 була позбавлена батьківських прав стосовно її малолітніх дітей: ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_11 народження та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9-10). Висновком Миргородської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 30 листопада 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх синів, ніде не працює, займається бродяжництвом, за місцем проживання характеризується негативно, вихованням дітей не займається, матеріально їх не забезпечує, не цікавиться їх фізичним, моральним, духовним розвитком, що негативно позначається на самоствердженні дітей, спричиняє їм душевні переживання (а.с.16).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У ст. 3 Конвенції про права дитини зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Верховний Суд України в ч. 2 п.16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2, відносно малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що є в їх інтересах, підтверджується перевіреними судом доказами по справі у їх сукупності.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем, що остання протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно синів, не піклується про них, не забезпечує їх матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити.

Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до своїх малолітній дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Суд роз'яснює відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_2 суд вважає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Підстав для задоволення вимоги позивача щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не вбачається, оскільки діти на даний час проживають зі своїм батьком, який є їх законним представником, отже йому належить право на звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів та вибору способу їх стягнення, а позивач не наділений повноваженнями звертатися до суду з такою вимогою, оскільки діти не мають статусу дітей позбавлених батьківського піклування і є малолітніми, а відповідно до ч.3 ст.179 СК України право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними має неповнолітня дитина.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 197, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 166, 169, 179, 181 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Задовольнити частково позов Миргородської районної державної адміністрації, що знаходиться в м.Миргороді Полтавської області, вул.Гоголя, 120, , до ОСОБА_2, що зареєстрована проживаючою в АДРЕСА_2,, РНОКПП НОМЕР_1, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженку с.Новооріхівка Лубенського району Полтавської області, позбавити батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця с.Новооріхівка Лубенського району Полтавської області, актовий запис № 15 від 22 листопада 2013 року, місце реєстрації Виконавчий комітет Новооріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженця с.Новооріхівка Лубенського району Полтавської області, актовий запис № 19 від 15 грудня 2015 року, місце реєстрації Виконавчий комітет Новооріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. В. Сидоренко