Справа № 464/1610/18
пр.№ 2/464/906/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2018 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Кравс С.В.

з участю:

позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

третя особа ОСОБА_6

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської української гуманітарної гімназії ім. Олени Степанів, треті особи: ОСОБА_6, Національне агентство з питань запобігання корупції про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача Львівської української гуманітарної гімназії ім. Олени Степанів, уточнивши вимоги якого, просить скасувати наказ про звільнення з роботи №10-к від 26.02.2018; зобов'язати відповідача поновити її на роботі з 26.02.2018 та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення по день поновлення на попередній роботі; стягнути з відповідача на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 8 000 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 15.09.2015 прийнята на роботу в Львівську українську гуманітарну гімназію ім. Олени Степанів на посаду лаборанта, 17.08.2016 її переведено на посаду фахівця з охорони праці. За час роботи жодних заходів стягнень не мала, обов'язки виконувала сумлінно, здійснювала видавничо-професійну діяльність до потреб гімназії. Окрім цього, у 2016 році директором гімназії була нагороджена грамотою за активну участь та залучення гімназистів до збереження навколишнього середовища, у 2017 - за прояв високих знань, умінь і навичок під час проведення Єдиного показового Дня цивільного захисту. Разом з цим, постійно підвищувала кваліфікацію фахівця з охорони праці, отримала сертифікат і диплом з участі у навчаннях та перепідготовці, а також посвідчення про перевірку знань з питань охорони праці. Однак, в ході професійної діяльності директор гімназії ОСОБА_6 намагалася долучити її до дій, які містять ознаки корупційних правопорушень, а саме, примусового збирання коштів з батьків на проведення різних заходів. Не погоджуючись з такими діями, 27.12.2017 написала в управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради заяву про незаконні дії керівництва гімназії. Окрім цього, про корупційні діяння директора гімназії повідомила Службу безпеки України та департамент гуманітарної політики Львівської міської ради. Після подання таких заяв, керівництвом гімназії було вчинено ряд перевірок її діяльності, а наказом директора від 26.02.2018 її звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації та відмови від переведення на іншу роботу. Вважає наказ про звільнення незаконним та таким що підлягає скасуванню. Оскільки її звільнення відбулось без законної на те підстави, відповідач зобов'язаний поновити її на роботі, виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду, розмір якої оцінює у 8 000 грн.

Відповідачем до суду подано відзив, згідно з яким позовні вимоги заперечує, вважає звільнення позивача законним, оскільки остання систематично порушувала правила внутрішнього трудового розпорядку та положення посадової інструкції, що належним чином зафіксовано у відповідних актах, складених колегіально за участі педагогічного колективу. При цьому, такі акти складалися на підставі допущених позивачем порушень та не стосувалися її дій щодо повідомлення у державні органи про здійснення правопорушень у сфері запобігання корупції, а тому твердження останньої про те, що це було підставою для її звільнення є помилковим та неаргументованим. У зв'язку з незадовільним станом роботи позивача щодо охорони праці, безпеки життєдіяльності та профілактики травматизму у гімназії, 13.02.2018 до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Згідно з аналітичним звітом стану безпеки життєдіяльності гімназистів та працівників, під час виконання позивачем своїх обов'язків, через неналежне інформаційне і практичне забезпечення правил охорони праці, здійснення профілактики і запобігання появі травматизму чи нещасних випадків, у гімназії збільшився травматизм. Керівництвом гімназії у відповідності до наказу було створено атестаційну комісію, забезпечено порядок проведення засідання комісії, за результатами якого складено протокол №4 від 19.02.2018. Комісія декілька разів проводила свої засідання на кожне з яких запрошувалась позивач, однак вона з»явилась лише на одне, на якому їй було запропоновано надати матеріали, що стосуються виконання її посадових обов»язків. Однак, таких матеріалів позивач не надала та на подальші засідання комісії не з'явилася. Окрім цього, згідно з аналітичним звітом стану безпеки життєдіяльності гімназистів та працівників, під час виконання позивачем своїх обов'язків, через неналежне інформаційне і практичне забезпечення правил охорони праці, здійснення профілактики і запобігання появі травматизму чи нещасних випадків, у гімназії збільшився травматизм. З огляду на те, що рішенням атестаційної комісії позивачку визнано такою, що не відповідає займаній посаді та рекомендовано перевести її на іншу посаду, їй було запропоновано єдину вакантну посаду з таким самим посадовим окладом, однак згоди на таке позивачка не надала, що зафіксовано в акті від 21.02.2018р. Враховуючи відсутність можливості перевести позивача на іншу посаду, у зв»язку з відсутністю її згоди, було прийнято рішення про її звільнення. Згідно з аналітичним звітом стану безпеки життєдіяльності гімназистів та працівників, під час виконання позивачем своїх обов'язків, через неналежне інформаційне і практичне забезпечення правил охорони праці, здійснення профілактики і запобігання появі травматизму чи нещасних випадків, у гімназії збільшився травматизм. Вважає, що звільнення позивачки відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, будь-яких порушень її трудових прав не було допущено, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У відповіді на відзив позивачем наголошено на те, що усі матеріали, які стали підставою для звільнення з роботи були складені після написання нею заяви про вчинення корупційних діянь у ЛУГГ ім. О. Степанів (27.12.2017) і до отримання відповіді з управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (16.03.2018). А тому, враховуючи аналіз ч.3 ст.53 Закону України «Про запобігання корупції», не допускається її звільнення та притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також проведення різного роду заходів впливу, таких як атестація, розслідування щодо порушення трудового законодавства тощо.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказує на безпідставність викладених позивачем доводів про те, що з моменту повідомлення про корупційні діяння, які можуть мати місце в ЛУГГ ім. О.Степанів, відносно неї діє імунітет щодо застосування заходів впливу та дисциплінарного стягнення, оскільки положення ч.3 ст.53 Закону України «Про запобігання корупції» вказують на безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між повідомленням про вчинення порушення законодавства про запобігання корупції та звільненням з роботи, чи будь-яким іншим впливом на особу, яка повідомила про таке порушення. Вважає, що якщо таке звільнення ґрунтується на неналежному виконанні трудових обов'язків і недоведені особою, що звільнення відбулось у зв'язку з повідомленням останнім про вчинення порушення, звільнення особи допускається.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали з підстав, що викладенні в позові та відповіді на відзив, просять позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнала, надала пояснення аналогічні змісту відзиву та заперечень на відповідь на відзив. Просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечила з підстав, шо викладені у поданій нею заяві, в якій, зокрема, зазначила, що при звільненні позивача дотримано вимоги п.2 ч.1 ст.40, ст.43 КЗпП України, а законність та обґрунтованість її звільнення підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Вказала, що невідповідність займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації може бути встановлена лише за результатами атестації працівника, інших способів встановлення перелічених обставин чинне законодавство не передбачає. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи Національного агентства з питань запобігання корупції в судове засідання не з'явився, до суду надійшли письмові пояснення, в яких розгляд справи просить проводити без участі представника за наявними у справі матеріалами. Окрім цього, зазначив, що будь-яких попередніх звернень, заяв чи повідомлень від позивача про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою до Національного агентства не надходило. Позивач звернулася до агентства із заявами від 02.05.2018 стосовно можливих неправомірних дій директора ЛУГГ ім. О.Степанів ОСОБА_6 та з інших питань лише після її звільнення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 15.09.2015 була прийнята на роботу в Львівську українську гуманітарну гімназію ім. Олени Степанів з поглибленим вивченням українознавства та англійської мови на посаду лаборанта згідно з наказом №133-к від 14.09.2015. На підставі наказу №162-к від 17.08.2016 останню переведено на посаду фахівця з охорони праці. Наказом №10-к від 26.02.2018 позивача звільнено з посади фахівця охорони праці згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 ЗКпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації та її відмовою від переведення на іншу посаду, що підтверджується копією її трудової книжки.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Звільнення із зазначених вище підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з цих підстав може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з посадовою інструкцією фахівця з охорони праці №40 від 01.09.2015, з якою позивач ознайомлена, про що свідчить її підпис, у своїй діяльності фахівець з охорони праці керується Конституцією України, Статутом гімназії, правилами внутрішнього трудового розпорядку, наказами і розпорядженнями директора, посадовою інструкцією, трудовою угодою, правилами і нормами охорони праці, техніки безпеки і протипожежного захисту, державними програми, затвердженими Міністерством освіти та іншими нормативно-правовими актами (п. 1.5). У своїй роботі фахівець підзвітний директорі гімназії, а у вирішенні питань організації заходів з охорони праці безпосередньо підпорядкований заступнику директора з навчально-виховної роботи (п. 8.5).

Відповідно до п. 7.2 посадової інструкції до фахівця встановлено кваліфікаційні вимоги, зокрема, раз на три роки проходити навчання та атестацію з охорони праці та безпеки життєдіяльності.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про професійний розвиток працівників» атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. У разі прийняття рішення про невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі комісія може рекомендувати роботодавцеві перевести працівника за його згодою на іншу посаду чи роботу, що відповідає його професійному рівню, або направити на навчання з подальшою (не пізніше ніж через рік) повторною атестацією. У разі відмови працівника від переведення на іншу посаду чи роботу, що відповідає його кваліфікаційному рівню, або від професійного навчання за рахунок коштів роботодавця роботодавець за результатами атестації має право звільнити працівника відповідно до Кодексу законів про працю України. Результати атестації можуть бути оскаржені працівником у порядку, встановленому законодавством.

Так, наказом директора гімназії №435 від 01.09.2017, серед іншого, затверджено Положення про проведення атестації непедагогічних працівників та створено атестаційну комісію.

Як вбачається з акту від 01.09.2017, складеного заступником директора ОСОБА_8 в присутності заступника директора ОСОБА_9 та вчителя ОСОБА_10, від підписання про ознайомлення з даним наказом позивач відмовилася.

Наказом №464 від 15.09.2017 затверджено графік проведення атестації, датою проведення атестації позивача згідно з додатком №2 до цього наказу, визначено 19.02.2018, датою ознайомлення з характеристикою - 16.02.2018, проте позивач від підпису про ознайомлення з наказом відмовилася, про що заступником директора ОСОБА_9 складено акт від 15.09.2017, в присутності заступника директора ОСОБА_8 та вчителя ОСОБА_11

Актом від 12.10.2017, складеного членами атестаційної комісії ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, зафіксовано факт ознайомлення позивача з тематикою і графіком проведення засідань атестаційної комісії та відмову останньої від підпису про ознайомлення з такими.

За результатами проведеної у продовж січня - лютого 2018 року перевірки стану організації роботи з питань охорони праці, безпеки життєдіяльності та профілактики травматизму, 13.02.2018 видано наказ №88, яким визнано незадовільним стан організації роботи з питань охорони праці, безпеки життєдіяльності та профілактики дитячого травматизму, який здійснюється фахівцем з охорони праці ОСОБА_3 та оголошено останній догану. Вищевказаний наказ позивачем в установленому законом порядку не оскаржувався.

Разом з цим встановлено, що позивач неодноразово порушувала правила внутрішнього трудового розпорядку. Так, актом від 07.02.2018, складеного заступником директора ОСОБА_8., зафіксовано факт розмови фахівця з охорони праці з нею на підвищених тонах.

Згідно з актом, складеним 21.02.2018 вчителем ОСОБА_14 в присутності соціального педагога ОСОБА_16, секретаря ОСОБА_20. та вчителя ОСОБА_17, 21.02.2018 о 13:50 год. ОСОБА_3 кричала, стукала у двері кабінету заступників директора та намагалася їх зламати поводила себе неадекватно, на зауваження педагогів реагувала з обуренням та агресивно.

Актом від 23.02.2018, складеного технічними працівниками, засвідчено, що ОСОБА_3 23.02.2018 вийшла з гімназії о 16:00 год. та до 17:00 не повернулась.

Як вбачається з актів, складених членами атестаційної комісії ОСОБА_18, ОСОБА_12, ОСОБА_13, 16.02.2018 позивач не з'явилася на чергове засідання атестаційної комісії та 19.02.2018 відмовилася прийти на засідання атестаційної комісії.

Окрім цього, актом від 16.02.2018 зафіксовано відмову ОСОБА_3 від підписання атестаційної характеристики та прочитання останній її змісту.

Відповідно до протоколу №4 засідання атестаційної комісії від 19.02.2018, на засіданні встановлено, що внаслідок незадовільної організації та проведення роботи з профілактики виробничого травматизму та його запобіганню у гімназії, в поточному році допущено зростання нещасних випадків під час начального процесу; виявлено фіктивне проведення навчання з охорони праці з підписами у журналах інструктажів; відсутні планування та проведення заходів щодо усунення небезпек, які загрожують життю та здоров'ю педагогів та гімназистів; ОСОБА_3 має недостатньо знань з вікової психології та педагогіки, що є бар'єром для побудови якісної та ефективної діяльності; не проводилась пропаганда безпечних умов праці шляхом виставок, розповсюдження засобів наочної агітації; приймалися рішення та дії, що суперечать вимогам чинного законодавства з охорони праці.

Відповідно до атестаційного листа від 19.02.2018, за результатами проведеної атестації рішенням атестаційної комісії ОСОБА_3 визнано такою, що не відповідає займаній посаді - фахівця з охорони праці, рекомендовано працівнику перейти на іншу роботу відповідно до кваліфікації, адміністрації - перевести працівника на іншу посаду.

Ознайомлюватися з даним рішенням позивач відмовилася, про що членами комісії 19.02.2018 складено відповідний акт. Позивач результати атестації у відповідному порядку не оскаржувала.

Як вбачається з протоколу №1 профспілкових зборів первинної профспілкової організації Львівської української гуманітарної гімназії ім. Олени Степанів від 21.02.2018, постановлено довести до відома директора гімназії ОСОБА_6 колективну вимогу членів профспілки гімназії, зокрема щодо усунення від виконання посадових обов'язків фахівця з охорони праці ОСОБА_3 у зв'язку з неналежним, некомпетентним підходом до виконання професійних завдань.

Протоколом №2 зборів трудового колективу від 21.02.2018 прийнято вважати роботу фахівця з охорони праці ОСОБА_3 незадовільною, визнано невідповідність працівника виконуваній роботі.

Листом №02/07-91 від 21.02.2018 позивача повідомлено про невідповідність займаній посаді та запропоновано переведення на вакантну непедагогічну посаду технічного працівника з таким самим посадовим окладом, однак, остання відмовилася від отримання такого листа, про що складено акти від 21.02.2018.

У зв'язку з виявленою невідповідністю позивача займаній посаді фахівця з охорони правці внаслідок недостатньої кваліфікації та її відмову від переведення на іншу посаду, 26.02.2018р. прийнято наказу №10-к про її звільнення з роботи.

Згідно з актом від 26.02.2018, складеного заступником директора ОСОБА_8, позивач відмовилась отримати повідомлення про необхідність отримання трудової книжки під підпис на другому бланку, порвала бланк заяви про припинення перерахування членських внесків.

В ході розгляду справи допитано членів атестаційної комісії. Так, свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_13 дали показання про те, що позивач неодноразово запрошувалась на засідання комісії та була присутня на другому засіданні, її атестація проводилася згідно із визначеним порядком, за результатами якої було встановлено, зокрема, що кабінет з охорони праці не оформлений відповідно до чинного законодавства, відсутні інформаційні стенди, не проводився інструктаж, позивач не мала відповідних навиків, не проводила інструктажів, а лише просила формально підписатися у журналах.

Допитаний свідок ОСОБА_18 суду показав, що займався перевіркою ОСОБА_3, яка тривала з жовтня 2017 року по лютий 2018 року, зокрема, вивчалася її робота, проведення нею інструктажів, оформлення стендів та інформаційних кутків. Проте, було встановлено, що інструктажі з техніки безпеки не проводилися, усі стенди та журнали він відновлював самостійно, позивач жодних документів не надала. Вказав, що вона була присутня лише на одному засіданні, її відсутність на інших зафіксовано в актах.

Свідок ОСОБА_8, яка є заступником голови атестаційної комісії, дала показання про те, що графік проведення атестації був складений, однак, позивач відмовилася його підписати. Остання постійно запізнювалася, швидше йшла з роботи, зафіксовано випадки порушення нею дисципліни, зокрема, кричала, стукала у двері, порвала документи, принесені їй на підпис.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дала показання про те, що атестація працівників проводиться раз на три роки, атестація позивача була планова. Після того як позивачу стало відомо про проведення атестації, почалися проблеми та її неадекватна на це реакція. Ствердила, що позивач не провела жодної лекції з охорони праці з дітьми, усі матеріали, що стосувалися її роботи, надавалися директором. Окрім цього, журнали виховних робіт не містили відомостей про присутність ОСОБА_3 Остання не самовдосконалювалася, їй було запропоновано подати аналіз своєї роботи, однак, такий нею не наданий.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що позивачем не здійснювалося ведення документації. Позивач була присутня на засіданні комісії лише один раз, про дату засідання комісії повідомлялася, однак від підпису відмовилася.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що є секретарем атестаційної комісії, атестація працівників проводяться кожного року та є плановою, із жодними зверненнями позивача її атестація не пов»язана.

Окрім цього, в судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_10, вчитель гімназії, яка пояснила, що жодних інструктажів з техніки безпеки позивач не проводила. У зв'язку з здійсненням позивачем публікацій у соцмережах за ініціативою трудового колективу проводились збори профспілки, на яких позивач вибачалась.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14, яка є членом атестаційної комісії та головою профкому, дала показання про те, що атестація працівників проходить щороку, що погоджується із профкомом, зокрема, до 01.10 складається графік працівників, які проходитимуть атестацію, склад комісії та план роботи. У лютому 2018 року атестувалися двоє людей, вивчалася їх робота, серед них і ОСОБА_3, оцінка їх діяльності була об»єктивною та не пов»язана з будь-якими зверненнями чи публікаціями.

Ставити під сумнів показання даних свідків у суду немає підстав, оскільки факти, повідомлені ними, підтверджуються письмовими доказами, а будь-які обставини, які б давали підставу для сумніву у їх показаннях судом не встанволено.

Разом з цим, показання свідкаОСОБА_21 оцінюються судом як такі, що жодним чином не свідчить про незаконність звільнення позивача, оскільки повідомлені нею факти є суб»єктивною оцінкою свідком інформації повідомленої їй позивачкою, із якою свідок познайомилася 03.02.2018 на зборах громадської організації «Батьківська рада». Безпосередньо свідку відомі лише обставини щодо вручення позивачці трудової книжки та отримання нею її речей, однак, така подія відбулись вже після звільнення та не може свідчити про законність чи незаконність звільнення.

Крім того, як на підставу скасування наказу про звільнення, позивач покликається на його незаконність, оскільки такий порушує вимоги ч.3 ст.53 Закону України «Про запобігання корупції», так як її звільнення відбулося в період розгляду поданих нею заяв про вчинення керівництвом Львівської української гуманітарної гімназії ім. Олени Степанів корупційних діянь.

Судом встановлено, що 27.12.2017 ОСОБА_3 звернулася із заявою до управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про наявність у діях директора Львівської української гуманітарної гімназії ім. Олени Степанів Василишин Л.М. ознак корупційних правопорушень, зокрема, під час підготовки до проведення заходу - кіносеансу в школі 28.12.2017. Окрім цього, остання із заявою про вчинення директором ОСОБА_6 дій, які містять ознаки корупційних діянь, зверталася до Управління Служби безпеки України у Львівської області та 20.02.2018 до департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. До національного агентства з питань запобігання корупції стосовно можливих непромірних дій директора гімназії ОСОБА_6 позивач із заявою звернулася 02.05.2018.

Відтак, суд вважає необґрунтованимита непідтвердженими жодними належними доказами покликання позивача на те, що її звільнення є порушенням приписів ч. 3 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції» та таке відбулося у зв'язку з повідомленням нею про порушення вимог цього Закону, оскільки проходження атестації фахівцем з охорони праці визначено посадовою інструкцією, затвердженою наказом №338 від 28.08.2015, графік її проведення встановлено наказом №464 від 15.09.2017, а подання заяви про корупційні правопорушення мало місце лише 27.12.2017.

Оскільки факт неналежного виконання трудових обов'язків позивачем зафіксований відповідачем і підтверджується наявними у справі доказами та показаннями свідків, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання звільнення позивача незаконним, а відтак, і скасування наказу про її звільнення.

З огляду на наявність у відповідача передбачених законом підстав для звільнення позивача за п. 2 ч. 1 ст.40 КЗпП України, підстави для її поновлення на роботі відсутні, а тому не підлягає задоволенню і вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи, що судом не встановлено незаконності дій відповідача щодо звільнення позивача із займаної посади, відтак, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 40, 43 Кодексу законів про працю України та керуючись ст.ст. 10, 13, 76, 81, 89, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_3 до Львівської української гуманітарної гімназії ім. Олени Степанів, треті особи : ОСОБА_6, Національне агентство з питань запобігання корупції про скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.11.2018.

Головуюча