Справа № 296/6404/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Драча Ю.І.,

за участі секретаря судового засідання Івашко Т.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Мартинюк О.В.,

третьої особи ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Західінкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Західінкомбанк" Костенка Ігора Івановича, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Слівінська Олена Борисівна про визнання недійсним договору застави нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позов, в якому просить визнати недійсним договір застави від 01.09.2003 року, укладений між ТзОВ «Комерційний банк «Західінкомбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Західінкомбанк») та нею, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б. за зареєстрованим номером 4197 та припинити обтяження/заборону за номером запису №3188363 від 10.05.2006 року на відчуження квартири АДРЕСА_1 зареєстроване Першою Житомирською державною нотаріальною конторою згідно повідомлення приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б. від 01.09.2003 року №98 у зв'язку з посвідченням договору застави.

В обґрунтування позовних вимог заначила, що 01 вересня 2003 року між ТзОВ «Комерційний банк «Західінкомбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Західінкомбанк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 010903/2205- 128, згідно з умовами якого банківська установа надала останній грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 9 000 доларів США на строк з 01 вересня 2003 року до повного виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,0 (сімнадцять цілих нуль десятих) відсотків річних за весь строк фактичного користування кредитом.

З метою своєчасного забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, нею було передано в заставу нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 62,7 (шістдесят дві цілих сім десятих) кв. м., в т.ч. жилою площею 44,9 (сорок чотири цілих дев'ять десятих) кв. м., яка складається з 3-х жилих кімнат та службових приміщень, що підтверджується договором застави від 01 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б. за реєстровим номером 4197.

Одночасно з укладанням та нотаріальним посвідченням договору застави на вищевказану квартиру була накладена заборона на відчуження, що підтверджується Інформаційною довідкою № 94310089 від 11 серпня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Станом на день подання цього позову вулиця Черняховського перейменована на вулицю Леха Качинського.

Одночасно з цим, нею було укладено договір поруки у відповідності з яким вона прийняла на себе обов'язки нести повну відповідальність за своєчасне та повне виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором від 01 вересня 2003 року № 010903/2205-128.

Посилаючись на те, що на момент укладання договору застави з нею проживав її неповнолітній син, а орган опіки та піклування не надав свого дозволу на укладання договору, вважає позов обґрунтованим.

Ухвалою суду від 17.08.2017 відкрито провадження у справі.

08.09.2017 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення позов (а.с.27).

10.10.2017 року від третьої особи приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Слівінської Олени Борисівни до суду надійшли письмові пояснення щодо позову (а.с.36).

Ухвалою суду від 05.02.2018 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

22.11.2018 року від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення до заперечення на позов (а.с.114-116).

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити в його задоволенні.

Третя особа ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні вважають позов необґрунтованим та просили відмовити в задоволенні позову.

Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Слівінська Олена Борисівна в судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи містяться письмові пояснення щодо позову, в яких просила суд відмовити в задоволенні позову та розглядати справу без її участі (а.с.36).

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 01 вересня 2003 року між ТзОВ «Комерційний банк «Західінкомбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Західінкомбанк») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 010903/2205- 128, згідно з умовами якого банківська установа надала останній грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 9 000 доларів США на строк з 01 вересня 2003 року до повного виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,0 (сімнадцять цілих нуль десятих) відсотків річних за весь строк фактичного користування кредитом (а.с.14-15).

З метою своєчасного забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, ОСОБА_1 було передано в заставу нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 62,7 (шістдесят дві цілих сім десятих) кв. м., в т.ч. жилою площею 44,9 (сорок чотири цілих дев'ять десятих) кв. м., яка складається з 3-х жилих кімнат та службових приміщень, що підтверджується договором застави від 01 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б. за реєстровим номером 4197 (а.с.16-17).

Одночасно з укладанням та нотаріальним посвідченням договору застави на вищевказану квартиру була накладена заборона на відчуження, що підтверджується Інформаційною довідкою № 94310089 від 11 серпня 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.19-20).

Станом на день подання цього позову вулиця Черняховського перейменована на вулицю Леха Качинського.

Одночасно з цим, ОСОБА_1 було укладено договір поруки у відповідності з яким я прийняла на себе обов'язки нести повну відповідальність за своєчасне та повне виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором від 01 вересня 2003 року № 010903/2205-128 (а.с.18).

У зв'язку з порушенням ОСОБА_4 умов кредитного договору від 01 вересня 2003 року № 010903/2205-128, ПАТ «Комерційний банк «Західінкомбанк», 08 вересня 2010 року звернулося до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до мене та ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 07 грудня 2011 року позов ПАТ комерційний банк «Західінкомбанк» до ОСОБА_10, ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно та погашення заборгованості по кредитному договору залишено без задоволення за безпідставністю.

Рішення Корольовського районного суду міста Житомира набрало чинності 19 грудня 2011 року.

28.05.2014 р. Правлінням національного банку прийнято рішення про віднесення ПАТ "Західінкомбанк" до категорії неплатоспроможних (Постанова Правління НБУ №316 від 28.05.2014 року). На підставі цієї постанови Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла Рішення № 38 від 28.05.2014 року про виведення з ринку ПАТ «Західінкомбанк» та здійснення тимчасової адміністрації. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 22.07.2014року №433 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 23.07.2014року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію папку». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 221 від 10.07.2015р. про призначення Костенка 1.1. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк». Строк ліквідаційної процедури банку продовжено рішенням Виконавчої Дирекції ФГВФО №2767 від 29.06.2017р. на 1 рік до 22.07.2018 року (інформація міститься на офіційному сайті ФГВФО.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст. 572 ЦК України).

У силу ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.13 Закону України «Про заставу», у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про нотаріат», угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.5.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, заставодавцем при заставі майна може бути його власник (сам боржник або третя особа - майновий поручитель), який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник в установленому порядку передав майно і право застави на це майно.

Як передбачено ч.ч.2, 3 ст. 43 Закону України «Про нотаріат», при вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особи учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів.

На підставі зазначеного вище, можна зробити висновок, що ОСОБА_1 в добровільному порядку уклала з банком оскаржуваний договір та була ознайомлена з усіма його істотними умовами, що засвідчено власним підписом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно до ч. 1, ч. 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 27, 64, 76-81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223,ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Західінкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Західінкомбанк" Костенка Ігора Івановича, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Слівінська Олена Борисівна про визнання недійсним договору застави нерухомого майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду.

Суддя Ю. І. Драч