РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10616/18

пр. № 2/759/5636/18

05 грудня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

за участю секретаря: Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської РДА у м. Києві про визначення місця проживання дитини, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у липні 2018 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 23.11.2002 р. по 15.06.2011 р. він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, яка у період їх шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народила сина ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2. дочку ОСОБА_4.

Позивач зазначає, що з 2013 р. по теперішній час син ОСОБА_3 проживає з ним за адресою: АДРЕСА_1, який його виховує, матеріально утримує здійснює догляд. При цьому, позивач вважає, що відповідачка не заперечує проти проживання їх спільного сина саме з ним, як батьком дитини, оскільки проживає у Чернігівській області, яка не зверталась до правоохоронних органів та служби у справах дітей щодо перешкоджання їй у спілкуванні з сином та/або визначення місця проживання сина.

Також, позивач зазначає, що для неповнолітнього ОСОБА_5 створено належні соціально-побутові умови проживання у квартирі АДРЕСА_1 в якій він зареєстрований та яка на праві приватної власності належить позивачу та його сім'ї.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 16.07.2018 р. відкрито провадження у справі.

24.09.2018 р. до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка просила у позові відмовити в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності. У відзиві відповідачка зазначила, що твердження позивача, що вона не утримує сина не відповідає дійсності, оскільки она піклується про сина, допомагає, часто телефонує, який три рази на рік приїздить до неї, при цьому, позивачка зазначила, що дійсно з 2016 р. неповнолітній син ОСОБА_3 постійно проживає з позивачем у м. Києві, у зв»язку з вступом до Київського професійного ліцею будівництва і комунального господарства на денній формі навчання, проти чого вона не заперечувала. Проте, відповідачка вважає, що в порядку ст. 160 СК України та ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцятирічного віку вільно обирає собі місце проживання (ас. 43-45).

Судом підготовче засідання проведено та завершено, розгляд справи призначено по суті.

Позивач до суду не з»явився, подав заяву в якій позов підтримав та просив його задовольнити, просив розглянути справу за його відсутності (ас. 50).

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, у своєму відзиві просила розглянути справу за її відсутності.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинського району м. Києва в судове засідання не з»явився, висновку суду не надав.

Також, до суду надійшла заява неповнолітнього ОСОБА_5, 2003 р.н., в якій останній просив суд постановити судове рішення на користь його батька ОСОБА_1 з яким бажає проживати (ас. 51).

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та представника третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 23.11.2002 р. по 15.06.2011 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі (ас. 17).

Встановлено, що у період шлюбу сторін відповідачка ІНФОРМАЦІЯ_3 народила сина ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2. дочку ОСОБА_4 (ас. 13, 14).

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судом встановлено, що з часу розлучення сторін та окремого їх проживання з 2012-2013 р., неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом зі своїм батьком, позивачем по справі за адресою: АДРЕСА_1 де і зареєстрований (ас. 15), що також вбачається з медичної документації неповнолітнього, який проходив лікуванні у місті Києві, при цьому, відповідачка зареєстрована та проживає в Чернігівській області.

Зазначене вище відповідачкою у відзиві не спростовано.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю України», при вирішенні спорів між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, виходячи із встановленої рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому необхідно врахувати вік дітей, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення до батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності та враховуючи особисто написану заяву неповнолітнього ОСОБА_5 (ас. 51), суд приходить до висновку про необхідність визначення місце проживання останнього разом з батьком - ОСОБА_1, що буде відповідати волевиявленню неповнолітнього та вимогам закону.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Також, згідно ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Суд, враховуючи положення ст. 160 СК України, ст. 29 ЦК України та приймаючи до уваги подану неповнолітнім ОСОБА_5, 2003 р.н., який досяг чотирнадцяти років заяви про його бажання проживати з батьком ОСОБА_1, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 141, 160, 161 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської РДА у м. Києві про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з його батьком - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: