ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Харків

справа № 645/1836/18

провадження № 22ц/818/609/18

Харківський апеляційний суд в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року в складі судді Іващенка С.О.,

у с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_2 та просила:

- визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1; автомобіль Cherokee Limited, номер кузова НОМЕР_1; автомобіль ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_2; автомобіль Opel Astra, державний номер НОМЕР_3; земельну ділянку площею 0,0600 га, що розташована на території Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області; гараж АДРЕСА_2;

- зняти арешт з вказаного майна та виключити запис про нього з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Позов мотивовано тим, що сторони з 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. У зв'язку зі складністю взаємовідносин між подружжям постало питання про розпорядження спільним майном. Згідно з частиною 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За період з моменту укладення шлюбу на теперішній час сторонами було придбано наступне майно: квартиру АДРЕСА_1; автомобіль Cherokee Limited, номер кузова НОМЕР_1; автомобіль ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_2; автомобіль Opel Astra, державний номер НОМЕР_3; земельну ділянку площею 0,0600 га, що розташована на території Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області; гараж АДРЕСА_2. Статтею 372 ЦПК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом ; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей позивач просила визнати за нею права власності на вказане спільне майно подружжя в цілому.

В заяві про забезпечення позову позивач просила зупинити продаж арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1; автомобіля Cherokee Limited, номер кузова НОМЕР_1; автомобіля ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_2; автомобіля Opel Astra, державний номер НОМЕР_3; земельної ділянки площею 0,0600 га, що розташована на території Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області; гаражу АДРЕСА_2.

Заява мотивована тим, що майно, яке є предметом спору, є спільною сумісною власністю подружжя. На нього накладено арешт в рамках виконання рішення Господарського суду Харківської області по справі № 922/4231/17. Наступною дією державного виконавця після відкриття провадження є реалізація майна з публічних торгів, на яке звернуто стягнення, порядок здійснення якого передбачений статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження». Незадоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна призведе до того, що його буде продано з публічних торгів.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що такий вид забезпечення позову як зупинення продажу арештованого майна, застосовується лише у разі подання позову про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, застосовується лише у разі оскарження виконавчого документа боржником у судовому порядку; арешт на майно накладено в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Тому задоволення заяви про забезпечення позову призведе до зупинення виконання рішення суду, що суперечить чинному законодавству.

17 серпня 2017 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року скасувати та задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовними вимогами є визнання за нею права власності на спільне майно подружжя, зняття арешту з майна та виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Закон встановлює необхідність зупиняти продаж арештованого майна за наявності предмету спору щодо визнання права власності на майно і скасування арешту. Майно, яке є предметом спору, є спільною сумісною власністю подружжя. На нього накладено арешт в рамках виконання рішення Господарського суду Харківської області по справі № 922/4231/17. Судом першої інстанції помилково не враховано, що продаж арештованого майна в рамках відкритого виконавчого провадження призведе до фактичної неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

21 вересня 2018 року Тоцька Катерина Миколаївна - представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Мідас Оіл» подала відзив на апеляційну скаргу. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 25 липня 2018 року без змін.

26 вересня 2018 року Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області подав відзив на апеляційну скаргу. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 25 липня 2018 року без змін.

Відзиви мотивовані тим, що ухвала суду першої інстанції є законною та постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Тичкової О.Ю. від 10 вересня 2018 року було відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області 28 вересня 2018 року справа призначалася до судового розгляду.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі - Пленум № 9) заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Види забезпечення позову передбачені статтею 150 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Матеріали справи свідчать, що предметом позову є визнання права власності на спільно набуте майно подружжя, до якого входить: квартира АДРЕСА_1; автомобіль Cherokee Limited, номер кузова НОМЕР_1; автомобіль ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_2; автомобіль Opel Astra, державний номер НОМЕР_3; земельна ділянка площею 0,0600 га, що розташована на території Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області; гараж АДРЕСА_2.

На примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 57274742 на загальну суму 1 428 887 грн. 55 коп.

В рамках даного виконавчого провадження накладено арешт на вищезазначене майно.

Реалізація вказаного майна на прилюдних торгах унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З урахування викладеного, ухвала від 25 липня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-150, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 липня 2018 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити продаж арештованого майна, а саме:

-квартири АДРЕСА_1;

-автомобіля Cherokee Limited, номер кузова НОМЕР_1;

-автомобіля ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_2;

-автомобіля Opel Astra, державний номер НОМЕР_3;

-земельної ділянки площею 0,0600 га, що розташована на території Рубіжненської сільської ради Вовчанського району Харківської області;

-гаражу АДРЕСА_2.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постановлено складено 06 листопада 2018 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова