233 № 233/5465/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

за участю

секретаря Теліціної О.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

19 жовтня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому зазначила, що вона є квартиронаймачем квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, пл.Перемоги, 13/59, в якій зареєстрована її донька ОСОБА_2 Більше чотирьох років ОСОБА_2 з власної волі в зазначеній квартирі не проживає, оскільки виїхала за межі України. Реєстрація відповідачки в квартирі має наслідком порушення її прав як квартиронаймача, впливає на можливість оформити субсидію, у звязку з чим ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, пл.Перемоги, 13/59.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та зазначила, що її донька ОСОБА_2 в 2014 році з власної волі змінила місце проживання та переїхала до Російської Федерації, де вийшла заміж, створила власну сімю та мешкає до теперішнього часу, наміру повертатись не має.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає і не заперечує проти визнання її особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 з власної волі не мешкає в квартирі АДРЕСА_2 з 2014 року, оскільки переїхала до Російської Федерації. ОСОБА_1 не чинила перешкод ОСОБА_2 в проживанні в зазначеній квартирі.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши позицію відповідача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є квартиронаймачем квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, пл.Перемоги, 3/59 (а.с.9,30).

В квартирі АДРЕСА_3, окрім квартиронаймача ОСОБА_1 зареєстрована її донька ОСОБА_2, що підтверджується довідками КП «Служба єдиного замовника» № 615 від 16 квітня 2015 року (а.с.10), № 108 від 12 жовтня 2018 року (а.с.11).

Частиною 1 ст.71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Приймаючи до уваги, що відповідачка ОСОБА_2 з власної волі з 2014 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання відповідачки особою, що втратила право користування жилим приміщенням зазначеної квартири.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено повернення судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оскільки відповідач ОСОБА_2 визнала позов до початку розгляду справи по суті, з неї на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 352 гривні 40 копійок.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 не зверталась із клопотанням про повернення з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у суду відсутні підстави для вирішення цього питання під час ухвалення судового рішення по справі. Позивачка не позбавлена можливості в майбутньому звернутись до суду із клопотанням про повернення з державного бюджету 50% судового збору в порядку, передбаченому ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі ст.ст.71,72 ЖК України, керуючись ст. ст. 4,19,259,263, 264, 265 ЦПК України , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, пл.Перемоги, 13/59.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 06 грудня 2018 року.

Суддя