Справа № 462/6021/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

з участю секретаря Рущак Т.О.

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2000 року, від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і двох неповнолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, через що між ними регулярно виникали конфлікти та непорозуміння. Зазначила, що їх сімя розпалася остаточно, вони втратили почуття любові, поваги один до одного. З грудня 2015 року проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Переконана, що шлюб носить формальний характер, а подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим та недоцільним.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на мотиви такого, доповнила, що три роки з відповідачем проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Крім того, зазначила, що відповідач не любить її і дітей, не поважає, неодноразово застосовував фізичну силу. Вважає, що примирення не можливе та просить позов задовольнити.

Відповідач позов визнав, зазначив, що через різні погляди на сімейне життя з лютого 2016 року з позивачкою проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Просить не надавати строку для примирення та позов задовольнити. При цьому, ОСОБА_3 подав письмову заяву про визнання позову.

За таких обставин, оскільки відповідач визнав позов, відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони зареєстрували шлюб 27.09.2000 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 1907 (а.с. 6), в якому мають трьох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, і неповнолітніх ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 9,10)

Також встановлено, що сторони три роки проживають окремо, спільного господарства не ведуть, припинили сімейні стосунки.

Позивач примирення вважає неможливим та наполягає на розірванні шлюбу.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає.

Суд приймає до уваги позицію відповідача про визнання позову і його бажання розірвати шлюб.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сімї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача судового збору та судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходить із диспозиції ст. 141 ЦПК України, у відповідності до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, у відповідності до ч. ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 сплатила за складання позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів 1000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 18.09.2018 року, та оскільки ухвалою суду розєднано в самостійні провадження вказані позовні вимоги, тому на підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 500,00 грн. витрат на правничу допомогу, а також 704,80 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між Юзич (до шлюбу Жилава) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрований 27.09.2000 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис № 1907.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 судовий збір на суму 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) та витрати на правиничу допомогу в сумі 500 грн. (пятсот гривень).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 листопада 2018 року.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.гедз