Справа № 464/3257/17 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/811/687/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Крайник Н.П.

суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі Цап П.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи Львівське комунальне підприємство «Бондарівка», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з неї на її користь відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 43696 грн. 07 коп. та компенсацію за заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 20000 грн., а всього коштів на суму 63 696 грн. 07 коп. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що є власником квартири АДРЕСА_1. 30 березня її квартиру було затоплено з вини відповідача як власника квартири НОМЕР_1. У цей же день комісією майстрів ЛКП «Бондарівка» було складено акт, яким зафіксовано той факт, що в квартирі відповідача прорвало трубу на з'єднанні перед лічильником холодної води, внаслідок чого відбулось залиття її квартири та інших квартир. Відповідач добровільно відшкодовувати шкоду не бажає. Окрім цього, внаслідок залиття квартири в результаті винних дій відповідача їй було завдано моральну шкоду, оскільки зазнала переживань та страждань з приводу того, що відповідач не має на меті добровільно відшкодовувати заподіяні метеріальні збитки або ж провести ремонтно-відновлювальні роботи. Хвилювання та думки про те, як відновити квартиру, вплинули на відносини у сім'ї та на роботі. Залиття в квартирі спричинило для позивача дискомфорт та нервове напруження, оскільки вимагало додаткових зусиль для організації свого життя. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 31.05.2017 відкрито провадження у справі та призначено таку до судового розгляду.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, від 07.08.2017 залучено до участі в справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, ЛКП «Бондарівка».

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 25.04.2018 залучено до участі у даній справі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 43696 грн. 07 коп. та компенсацію за заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач - ОСОБА_2. Вважає рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права при неповно встановлених обставинах справи, з висновками які не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає, що акт, який складений комісією в складі ОСОБА_7, ОСОБА_8 з виходом на адресу: АДРЕСА_5 в присутності мешканців дев»ятого під»їзду, про те, що в квартирі НОМЕР_1 прорвало кесанову трубу 1/2 дюйма на з»єднанні перед лічильником холодної води, що спричинило затоплення нижче квартир по стояку № НОМЕР_2, НОМЕР_3 є неналежним доказом у справі, оскільки такі обставини спростовуються іншими доказами, а саме показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Крім того, цього, судом не було враховано наданий відповідачем висновок експертного будівельно-технічного дослідження №10/11-17я від 04 грудня 2017 року, в якому зазначено, що залиття квартири НОМЕР_4 (8 поверх), НОМЕР_1 (7 поверх), НОМЕР_5 (4 поверх) можливе внаслідок витоку води через тріснуту каналізаційну муфту із загального стояка в кухні квартири АДРЕСА_2, між 9м та 8м поверхами.

08 жовтня 2018 року на адресу суду від представника позивача - ОСОБА_12 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, у якому останній зазначив, що судом вірно та на підставі зібраних доказів встановлено час та причину залиття, вину відповідачів у залитті, тому підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як слідує із роз'яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_6, відповідач є співвласником квартири НОМЕР_1 на АДРЕСА_7

З акту комісії ЛКП «Бондарівка» від 30.03.2017 року вбачається, що комісія в складі головного інженера ЛКП «Бондарівка» ОСОБА_13, майстрів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з виходом на адресу АДРЕСА_8 в присутності мешканців дев'ятого під'їзду склала даний акт про те, що в квартирі НОМЕР_1 прорвало кесанову трубу 1/2'' на з'єднанні перед лічильником холодної води, чим спричинило затоплення нижче розміщених квартир по стояку НОМЕР_6, НОМЕР_3 (а.с. 5).

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_7,ОСОБА_14ОСОБА_13,ОСОБА_15,ОСОБА_16, які були очевидцями залиття, підтвердили, що вода витікала з труби під умивальником на кухні квартири відповідача.

Дана причина зазначена і у листі директора ЛКП «Бондарівка» ОСОБА_17 №01-17/145 від 15.05.2017 (а.с. 9).

Згідно з листа-відповіді директора ЛКП «Бондарівка» ОСОБА_17 на адвокатський запит ОСОБА_12 №01-17/323 від 14.09.2017 р. звернень громадян, скарг протягом про аварійну ситуацію по загальному каналізаційному стояку и не поступало, про що свідчать записи у журналі, крім того у випадку пошкодження муфти каналізаційного стояка затоплення квартир чистою водою виключається (а.с. 103).

З листа ЛМКП «Львівводоканал» №вих-вд.658-18 від 26.01.2018 вбачається, що ЛМКП «Львівводоканал» експлуатує розподільні мережі холодного водопостачання до зовнішнього зрізу фундаменту житлових будинків. Водопровідні вводи відомчих будинків і житлових будинків громадян, а також прилади та пристрої на них, у тому числі, запірна арматура, водолічильник, витратоміри та інші прилади обліку, стабілізатори тиску і обмежувачі витрат належать абонентові та ним експлуатуються. Споживачі зобов'язані тримати в належному стані внутрішньо-будинкові, дворові і внутрішньо-квартальні мережі, споруди і пристрої, що перебувають у них в балансі (а.с. 179).

Згідно листа директора Львівського комунального ремонтно-аварійного підприємства ОСОБА_18 №79 від 18.07.2017 року заявка про залиття квартири АДРЕСА_3 поступила на аварійну службу 31.03.2017 року о 23 год. 10 хв.. По приїзду бригади в 23 год. 50 хв. за даною адресою було встановлено, що в ніші між дев'ятим та восьмим поверхами трісла каналізаційна муфта, що і стало причиною залиття. Працівниками було зупинено подачу води (а.с. 51). На основі даного акту інженером-будівельником складено технічний рисунок (а.с. 88).

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_7,ОСОБА_14ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_16, які були очевидцями залиття, підтвердили, що вода витікала з труби під умивальником на кухні.

Згідно з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 встановлено, що такій 08.05.2017 встановлено діагноз тривожно-депресивний синдром та з нею проведено психотерапевтичні консультування 15.05.2017, 23.05.2017, 01.06.2017, 09.06.2017. Зі слів пацієнтки тривожний стан триває з 30.03.2017, відколи її квартиру затопили сусіди. Оскільки пацієнтка здійснює догляд за немовлям, такий стан посилює тривогу за дитину (а.с. 44-46).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив з того, що вина відповідача у спричиненні позивачу шкоди доведена та визначив розмір матеріальної шкоди в сумі 43696 грн. 07 коп., що підтверджується наданим позивачем актом виконаних робіт № 166лв17 від 10.07.2017 року, виконаним фізичною особою-підприємцем ОСОБА_19, видатковими накладними, товарними чеками, квитанціями (а.с. 32-43). Стягуючи в користь позивача моральну шкоду в сумі 3000 грн. судом було враховано, що така полягала в моральних стражданнях від неможливості у повній мірі користуватись житловим приміщенням, необхідності докладати значні зусилля для організації усунення наслідків залиття та організації свого життя, відвідування лікаря-психотерапевта тавважав таку суму достатньою для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди.

З такими висновками суд погоджується.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що висновком експертного будівельно-технічного дослідження №10/11-17я від 04.12.2017 року встановлено, що 30.03.2017 року залиття квартир №309, №301, №305, №289 відбулося не у зв»язку з проривом кесанової труби 1/2» на з»єднанні перед лічильником холодної води в квартирі НОМЕР_1, а у зв»язку витоком води через тріснуту каналізаційну муфту із загального стояка в кухні квартири АДРЕСА_4 між дев»ятим та восьмим поверхами, а також, що на час залиття квартир, кесанова труба 1/2», яка відображена в акті, знаходилась в доброму стані та була роз»єднана на увагу не заслуговують, оскільки такий висновок не дає чіткої відповіді на запитання про причину залиття та суперечить зібраним у справі доказам.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 червня 2018 року залишити без змін.

Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч.5 ст. 268, ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 04 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.