Провадження № 2/325/227/2018
Справа 325/459/18
УХВАЛА

06 квітня 2018 року смт. Приазовське

Суддя Приазовського районного суду Запорізької області Діденко Є.В., розглянувши заяву про звільнення сплати судового збору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить надати тимчасовий дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасово непідконтрольну територію України територію Донецької області, а також на її вїзд на територію, що контролюється органами влади України в період часу з травня по 31 липня 2018 року ,у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

До позову позивач додала заяву, в якій просить звільнити її від сплати судового збору. Заява обґрунтована тим, що позивач звернулась до суду в інтересах своєї малолітньої дочки як законний представник, а тому відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про судовий збір» її слід звільнити від сплати судового збору.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно зі статтею 136 ЦПК України, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон), суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З цих же підстав особа може бути звільнена від сплати судового збору.

Як розяснено в п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 8 Закону № 3674- та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сімї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, підставою для відстрочення сплати судового зборуможе бути лише майновий стан сторони у справі, що підтверджено відповідними доказами.

Саме ж клопотання про неспроможність сплатити судовий збір без підтвердження його довідками та іншими документами не може достовірно свідчити про його незадовільний матеріальний стан.

У поданій заяві позивач не посилається на свій матеріальний стан і не надає доказів на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору.

Натомість, позивач посилається на п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону, яка передбачає, що від сплати судового збору звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Статтею 56 ЦПК України визначено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. До таких органів віднесено, зокрема, Уповноваженого з прав людини, прокурора.

Хоча перелік таких органів та осіб не є вичерпним, суд виходить з того, що такі особи і конкретні випадки їх звернення до суду в інтересах інших осіб повинні бути чітко передбачені в законі, і тільки за таких умов вони звільняються від сплати судового збору.

Натомість, законне представництво батьками свої неповнолітніх (малолітніх) дітей є різновидом процесуального представництва і регулюється статтею 59 ЦПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання заявника на положення п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону є помилковими, і судовий збір підлягає сплаті на загальних підставах.

За наведених підстав в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_4 Віталіївни про звільнення від сплати судового збору за позовом до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини залишити без задоволення.

Копію ухвали направити заявнику на зазначену ним адресу.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Є.В. Діденко