КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 752/15929/14-ц

06 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» Порчинського ОлександраІвановича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року, ухвалене під головуванням судді Хоменко О.Л., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту, -

в с т а н о в и в:

19 вересня 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 30 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 170 000 доларів США зі сплатою 13,80% річних, строком повернення до 01 жовтня 2029 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 було передано в заставу Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 75,40 кв. м. ОСОБА_4 своїх зобов'язань за укладеним кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 28 серпня 2014 року утворилася заборгованість на загальну суму 300 396,77 доларів США, що є еквівалентом 4 172 807, 88 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 168 576,34 доларів США, що є еквівалентом 2 341 689,56 грн.; заборгованість по процентам: 115 465,42 доларів США, що є еквівалентом 1 603 968, 82 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 456,44 доларів США, що є еквівалентом 6 340,37 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам: 15 895,87 доларів США, що є еквівалентом 220 809,13 грн. У зв'язку з чим, банк просив стягнути з відповідача вказану заборгованість в судовому порядку.

02.06.2015 року Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» до Голосіївського районного суду м.Києва було подано заяву про збільшення позовних вимог.

В обґрунтування заяви позивач зазначав, що з моменту формування останнього розрахунку 28 квітня 2014 року заборгованість відповідача перед банком зросла на 3 112 992,39 грн. У з в'язку з чим, станом на 26 травня 2015 року за ОСОБА_4, за договором кредиту №0 від 30 вересня 2008 року, обліковується заборгованість за кредитом - 168 576,34 доларів США, що є еквівалентом 3 562 637,58 грн.; заборгованість по процентам 133 292,62 доларів США, що є еквівалентом 2 816 962,91 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 25 851,76 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам 880 347,14 грн.

20 лютого 2018 рокупредставником відповідча ОСОБА_4 ОСОБА_5 до Голосіївськогорайонного суду м. Києва було подано заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ПорчинськийОлександр Івановичподав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредитузадовольнити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, судом неповно з'ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Зазначає що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд 1-ї інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності. Вважає, що даний висновок суду 1-ї інстанції є безпідставними та спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Посилається на те, що пунктом 1 статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач за наданим кредитом останній платіж здійснила - 10 січня 2013 року. Таким чином, з урахуванням положень ст.264 ЦК України, перебіг строку позовної давності, у позивача на дострокове стягнення кредиту та відсотків за його користування, розпочався з 10 січня2013 року (день останнього платежу) та мав би закінчитись 09 січня 2016 року. У свою чергу банк звернувся до суду з даним позовом 18 вересня 2014 року, тобто в межах строків позовної давності. Також, судом 1-ї інстанції не взято до уваги висновки Верховного Суду України викладені, зокрема, в рішеннях від 19.03.2014 року справа №6-14цс14, від 18.06.2014 року справа №6-61цс14, від 14.06.2017 року справа №6-1009цс17. Даними висновками встановлено, що оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Крім того, суд 1-ї інстанції, дійшов помилкового висновку про те, що нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору законом не передбачено. Зазначає, що із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність вимог кредитора, яких боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Оскільки вимоги про дострокове погашення кредиту боржник не виконав, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до моменту погашення заборгованості. Дана правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду України справа №6-1252цс16 від 21.09.2016 року, яка підлягала врахуванню.

22 листопада 2018 року до Київського апеляційного суду направлено відзив представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на апеляційну скаргу, в якому він просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначав про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо переривання відповідачем строку позовної давності, так як таке переривання строку можливе лише у межах строку позовної давності. Пред&qula;явивши 07 вересня 2009 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, банк змінив строк виконання зобов&qu>

Посилається також на те, що представником позивача не надано суду належних доказів на підтвердження сплати платежів по кредиту після пред&q?ня;явлення вимоги, наданий банком розрахунок заборгованості не свідчить про вчинення відповідачкою дій по сплаті заборгованості, визнанні нею вказаної заборгованості та переривання строку позовної давності.

Указом Президента України від 29 грудня 2018 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до статті 147 Закону України &quew;Про судоустрій і статус суддів&qu>У; суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?ни;Голос України&q?йн; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті &quou;Голос України&q?дн; № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» адвокат Реутов Олександр Євгенович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечував в повному обсязі, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0.

Відповідно до умов даного договору, сума кредиту складає 170 000 доларів США. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 826 387 грн., за курсом Національного банку України на день укладення договору. Кредит надається у вигляді одного траншу в розмірі суми кредиту. Надання кредиту здійснюється у наступний термін: «30» вересня 2008 року банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_2 у банку.?Цільове призначення кредиту - для особистих потреб позичальника, а саме: для придбання квартири. Схема погашення кредиту: ануїтетна. Кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості: «01» жовтня 2029 р. За користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 13,80% річних.

В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань за даним кредитним договором, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, 30 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки за умовами якого, позичальник передає кредитору в іпотеку двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заставною вартістю 987 203 грн.

10 квітня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «УкрСиббанк»та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №0 від 30 вересня 2008 року.

Даною угодою сторони домовилися про перенесення строків виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів за договором (при цьому на вказане перенесення не розповсюджуються загальні правила черговості погашення зобов'язань, встановлені договором): сплата процентів, нарахованих згідно умов договору за використання кредитних коштів у доларах США в період з 30.12.2008 по 27.01.2009, здійснюється позичальником в період з 01.01.2014 по 28.08.2014; сплата процентів, нарахованих згідно умов договору за використання кредитних коштів доларах США в період з 28.01.2009 по 27.02.2009, здійснюється позичальником в період з 01.02.2014 по 28.02.2014; сплата процентів, нарахованих згідно мов договору за використання кредитних коштів доларах США в період з 28.03.2009 по 27.04.2009, здійснюється позичальником в період з 28.03.2014 по 28.04.2014. Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше «01» жовтня 2038 року, і якщо тільки не буде встановлений інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору.

07 вересня 2009 року Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «УкрСиббанк»на поштову адресу ОСОБА_4 було направлено вимогу, якою повідомлено, що відповідно до умов кредитного договору, у випадку не виконання або неналежного його виконання позичальником, банк має право вимагати дострокового погашення кредиту та сплати процентів. Станом на 07.09.2009 року розмір заборгованості позичальника по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування кредитом становить: 7905 доларів США прострочена заборгованість, 168 576 доларів США залишок по основному боргу. Враховуючи значний строк не виконання позичальником своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту, банк вимагає усунення порушень умов кредитного договору протягом тридцяти днів з моменту отримання цієї вимоги. У випадку не усунення порушень на 31 день з дня отримання цієї вимоги, банк вважає термін повернення кредиту за кредитним договором таким, що настав, та вимагає повернути заборгованість по кредиту в повному обсязі та сплатити нараховані відсотки та пеню.

ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №0 від 30 вересня 2008 року належним чином не виконувала, платежів в порядку та в розмірах, що визначені договором, в рахунок погашення кредиту регулярно не здійснювала, у зв'язку з чим станом на 26 травня 2015 року за нею рахувалася заборгованість за кредитом - 168 576,34 доларів США, що є еквівалентом 3 562 637,58 грн.; заборгованість по процентам 133 292,62 доларів США, що є еквівалентом 2 816 962,91 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 25 851,76 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам 880 347,14 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вказаними позовними вимогами, а тому правових підстав для їх задоволення немає.

Проте, з такими висновками суду 1-ї інстанції колегія суддів погодитись не може, з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 1.2.7, 1.2.8, 1.2.10, 1.2.11 кредитного договору №0 від 30 вересня 2008 року було встановлено, що схема погашення кредиту: ануїтетна. Кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості: «01» жовтня 2029 р., при цьому згідно умов договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 13,80% річних.?Розмір ануїтетного платежу складає 2070 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 28 число кожного місяця протягом строку кредитування. Рахунок для повернення суми кредиту, сплати процентів та інших грошових платежів позичальника банку за цим договором: №154 у АКІБ «УкрСиббанк».

Додатковою угодою від 10 квітня 2009 року до кредитного договору №0 від 30 вересня 2008 року сторони домовилися, що позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1 975 доларів США в день сплати ануїтетних платежів, передбаченого договором. День сплати ануїтетного платежу 25 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов'язаний сплатити ануїтетний платіж. Розмір аннуїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору. Позичальник зобов'язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок №154 в АКІБ «УкрСиббанк».

ОСОБА_4 свої обов'язки ні за кредитним договором №0 від 30 вересня 2008 року, ні за додатковою угодою від 10 квітня 2009 року належним чином не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості по кредитному договору.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 26 травня 2015 року банком за ОСОБА_4, за договором кредиту №0 від 30 вересня 2008 року обліковується заборгованість за кредитом - 168 576,34 доларів США, що є еквівалентом 3 562 637,58 грн.; заборгованість по процентам 133 292,62 доларів США, що є еквівалентом 2 816 962,91 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 25 851,76 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам 880 347,14 грн.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Додатковою угодою від 10 квітня 2009 року до кредитного договору №0 від 30 вересня 2008 року сторони домовилися, що позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше «01» жовтня 2038 року і якщо тільки не буде встановлений інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору.

07 вересня 2009року Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «УкрСиббанк», на поштову адресу ОСОБА_4 було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором №0 від 30 вересня 2008 року протягом 31 календарного дня з моменту отримання цієї вимоги.

Отже, кредитором,у порядку реалізації свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, було змінено строк виконання основного зобов'язання - повернення кредиту у повному обсязі, починаючи з 32 дня після отримання вимоги, тобто 12 жовтня 2009 року.

Оскільки факт не виконання відповідачем ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору №0 від 30 вересня 2008 року достовірно встановлений, та враховуючи ту обставину, що банк на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором кредиту №0 від 30 вересня 2008 року за період з 28 жовтня 2008 року по 12 жовтня 2009 року на загальну суму 182 120 доларів США, що є еквівалентом 3 848 914,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 168 576,34 доларів США, що є еквівалентом 3 562 637,58 грн.; сума заборгованості за відсотками - 13 543,66 доларів США, що є еквівалентом 286 277,30 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Враховуючи, що Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» у порядку реалізації свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, було змінено строк виконання основного зобов'язання - повернення кредиту у повному обсязі, починаючи з 32 дня після отримання вимоги, тобто 12 жовтня 2009 року.

Своїми діями банк на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим його право нараховувати передбачені кредитним договором №0 від 30 вересня 2008 року проценти за кредитом та пеню після закінчення строку дії договору припинилося.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 в частині стягнення заборгованості по процентам за період з 13 жовтня 2009 року по 26 травня 2015 року на загальну суму 119 748,96 доларів США, що є еквівалентом 2 530 685,61 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості кредитом за період з 26 травня 2014 року по 26 травня 2015 року на загальну суму 25 851,76 грн.; та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за період з 26 травня 2014 року по 26 травня 2015 року на загальну суму 880 347,14 грн.

Висновки суду 1-ї інстанції про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтю 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З наявних в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитом та виписки по особовому рахунку ОСОБА_4 за кредитним договором № 00 вбачається, що з жовтня 2009 року і до 10 січня 2013 року відповідачем здійснювались платежі на погашення заборгованості, останній платіж було здійснено 10 січня 2013 року, що свідчить про визнання відповідачем заборгованості за кредитним договором №0 від 30 вересня 2008 року.

Оскільки вимога банку про дострокове повернення кредиту та процентів за користування кредитом позичальником виконана не була, а сплата відповідачем в період з жовтня 2009 року по 10 січня 2013 року відсотків по кредиту, переривала позовну давність, то банк вправі у межах позовної давності, перебіг якої почався заново після переривання, пред'явити до боржника вимогу про стягнення заборгованості за основним зобов'язанням (тілом кредиту) та відсотків за користування кредитом, нарахованих станом на 12 жовтня 2009 року.

До суду з даним позовом банк звернувся 18 вересня 2014 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності після її останнього переривання 10 січня 2013 року.

Проте судом 1-ї інстанції не взято до уваги вказані вимоги закону та обставини справи, як наслідок, ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, а доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, є обгрунтованими.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року про відмову Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредитуухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»заборгованості за договором кредиту №0 від 30 вересня 2008 року на загальну суму 182 120 доларів США, що є еквівалентом 3 848 914,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 168 576,34 доларів США, що є еквівалентом 3 562 637,58 грн.; сума заборгованості за відсотками - 13 543,66 доларів США, що є еквівалентом 286 277,30 грн.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 3654 грн., за подачу апеляційної скарги було понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5481 грн.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 задоволено частково на загальну суму 182 120 доларів США, що еквівалентно 3 848 914,88 грн., що у відсотковому співвідношенні становить 53% від сукупності заявлених вимог.

З урахуванням розміру задоволених вимог та вимог ст.141 ЦПК України стягненню з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»підлягають витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 1936,09 грн., за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 904,93 грн.

Керуючись ст.ст. 256,257, 264, 526, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» Порчинського Олександра Івановича задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () заборгованість за договором кредиту №0 від 30 вересня 2008 року на загальну суму 182 120 доларів США, що станом на 26 травня 2015 року еквівалентно 3 848 914,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 168 576,34 доларів США, що є еквівалентом 3 562 637,58 грн.; сума заборгованості за відсотками - 13 543,66 доларів США, що є еквівалентом 286 277,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 1936,09 грн., за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 904,93 грн.

В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий: Судді: