Справа № 461/8312/17 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/44/18 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

прокурора Майорчака В.М.,

Гудими В.О. - представника Міністерства оборони України,

ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, представника ОСОБА_4, на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року Військова прокуратура Західного регіону України, яка діє в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила витребувати нежитлове приміщення, загальною площею 39 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (в подальшому - «спірне нежитлове приміщення»), з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь держави Україна в особі Міністерства оборони України.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 21.05.2008 року за державою оформлено право власності на спірне нежитлове приміщення, а право господарського відання на вказане нерухоме майно зареєстровано за державним підприємством Міністерства оборони України «Управління торгівлі Західного оперативного командування».

10 квітня 2009 року між Концерном «Військторгсервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дует-СК» було укладено договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення і згадане ТзОВ набуло право власності на спірний об'єкт нерухомості.

Судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що спірне нерухоме майно, власником якого є держава в особі Міністерства оборони України, вибуло з володіння поза її волею внаслідок незаконно укладеного договору купівлі-продажу від 10 квітня 2009 року та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Дует-СК» повернути до державної власності спірне нежитлове приміщення.

В той же час, ОСОБА_4, будучи одним з учасників ТзОВ «Дует-СК», на підставі протоколу зборів учасників ТзОВ та акту прийому-передачі майна оформив за собою право приватної власності на майно, яке є предметом даного спору (а.с. 1-5).

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.

Ухвалено витребувати у ОСОБА_4 на користь держави Україна в особі Міністерства оборони України нежитлове приміщення, загальною площею 39 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 109-114).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26 липня 2018 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення (а.с. 158-160) і згаданий відповідач оскаржив це рішення в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати «та залишити без розгляду позов заступника військового прокурора», покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм процесуального права.

Вважає, що позов було подано до суду особою, яка не мала на це повноважень, оскільки прокурором не було підтверджено підстав для представництва ним інтересів Міністерства оборони України в інтересах якого і було подано позов (а.с. 165-168).

Матеріалами справи стверджується, що представник відповідача ОСОБА_4 вже після ухвалення судом оскаржуваного рішення змінила прізвище: з „ОСОБА_3" на ОСОБА_3 (а.с. 191).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони прокурора і представника Міністерства оборони України, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України „Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 5 ст. 56 ЦПК України встановлено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Аналогічні за змістом положення містяться також і у Господарському процесуальному кодексі України.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи стверджується, що судовими рішеннями (що набрали законної сили) у господарській справі за позовом заступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Концерну „Військторгсервіс" до ТзОВ „Дует-СК" про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення від 10.04.2009 року судами всіх інстанцій (в тому числі - і касаційної) прокурора було визнано належним позивачем у цих правовідносин та постановою від 13 липня 2017 року у повному обсязі задоволено позовні вимоги прокурора та зобов'язано ТзОВ „Дует-СК" повернути до державної власності в особі Міністерства оборони України спірне нежитлове приміщення (а.с. 6-60).

Як також стверджується матеріалами справи, вище згадана постанова від 13 липня 2017 року в частині зобов'язання ТзОВ „Дует-СК" повернути до державної власності в особі Міністерства оборони України спірне нежитлове приміщення залишилась невиконаною лише тому, що рішенням зборів учасників згаданого ТзОВ „Дует-СК" (50 % голосів - відповідач ОСОБА_4, а 50 % - учасник ОСОБА_8.) від 31.01.2017 року спірне нежитлове приміщення було передано у власність самому ОСОБА_4, який на підставі цього рішення зборів учасників ТзОВ і перереєстрував право власності на спірне нежитлове приміщення з ТзОВ на себе, як на фізичну особу (а.с. 64-66).

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що прокурором не було підтверджено підстав для представництва ним інтересів Міністерства оборони України, в інтересах якого і було подано позов, до уваги прийматися не можуть, а інших доводів про незаконність оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, представника ОСОБА_4, залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2018 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.