Справа № 702/509/18
Провадження № 2/702/239/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

під головуванням судді: Мазай Н. В.

за участю секретаря судових засідань : ОСОБА_1

позивача: ОСОБА_2

представника позивача : ОСОБА_3

представника відповідача : ОСОБА_4

відповідач ОСОБА_5: не з»явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральних збитків,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральних збитків.

Підставами позову вважає те, що 20.06.2018 приблизно о 18 годині 30 хвилин по вул. Санаторна 13 в м. Монастирище Черкаської області відбулись збори правління ТОВ КГС «Гарант». В ході проведення зборів, в присутності інших присутніх, директор ОСОБА_5 сказав: «Ти ж крав електроенергію в гаражі. Я тебе зловив на гарячому». Він цього не робив і тому вимагав від ОСОБА_5 її спростування. Поширені ним відомості не відповідають дійсності і ганьблять його гідність і честь, оскільки таке твердження було сприйняте присутньою на зборах громадськістю, серед якої він користувався авторитетом та повагою. Після почутого він відчуває приниження його як особистості. При спілкуванні зі знайомими, яким стала відома дана інформація, він вимушений в якійсь мірі виправдовуватися за те, чого насправді не було і не могло бути. В звязку з цим він вимушений звернутися до суду за захистом порушеного свого немайнового права та вимагати від відповідача спростування даної інформації в спосіб та в місці, де вона була поширена.

Крім того, внаслідок поширення відносно нього недостовірної інформації, йому було заподіяно моральних збитків на суму 2000 грн. Вказану суму моральних збитків він обґрунтовує тим що приниження його честі та гідності відбулось публічно в присутності понад тридцяти осіб, які були присутні на зборах товариства. Внаслідок цього він втратив повагу серед своїх товаришів та знайомих і не може з цим змиритись. Його переслідують думки, що він не зможе довести зворотнє і таким чином виправдати до себе довіру. Він втратив спокій, його мучить переживання з даного приводу.

Просить зобов'язати відповідача спростувати на зборах ТОВ КГС «Гарант», перед членами товариства, поширену ним недостовірну інфомацію, яка мала місце 20.06.2018 про крадіжку ним електроенергії в гаражі та стягнути з відповідача на його користь моральні збитки в сумі 2000 гривень.

Відповідач свої заперечення проти позову виклав у поданому 01.10.2018 відзиві, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає повністю з наступних підстав. Комісією КГС Гарант декілька разів задокументовані факти маніпуляцій позивача з лічильником електроенергії на гаражі його дружини, а також мається інформація по наявності боргу позивача по сплаті внесків. Таких слів, які зазначено в позові він ніколи не говорив. 20 червня 2018 року між членами кооперативу виникла суперечка щодо порядку реорганізації обєднання власників гаражів для приведення у відповідність законодавству установчих документів. В ході суперечки ОСОБА_2 висловився образливими словами в адресу ОСОБА_6 Його це обурило та він вступив в суперечку на її захист. Перебуваючи в схвильованому стані він підтримав її та підтвердив те, що є відповідні акти комісії. Він висловив свою критичну оцінку його дій, які на його думку мали місце. Просить в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ " Про судоустрій і статус суддів", районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовну заяву підтримав повністю, просить її задоволити та пояснив, що 20 червня 2018 року були заплановані збори правління ТОВ «Гарант». На збори прийшло 25-30 чоловік. Під час розмови він задавав запитання ОСОБА_5, але він його грубо перервав та сказав мовчати, тому що він крав електроенергію в гаражі і ОСОБА_5 його зловив на «гарячому». При цьому ОСОБА_5 більше нічого не пояснював. Він вважає дану інформацію недостовірною. Такого факту не було, він вважає це образою, а тому звернувся з позовом до суду. Спростування даної інформації він вважав би самим ефективним способом на найближчих зборах товариства щоб ОСОБА_5 спростував цю недостовірну інформацію. Внаслідок поширення цієї недостовірної інформації йому було заподіяно моральні збитки, які він оцінює в 2000 гривень. Внаслідок цих слів ОСОБА_5 він втратив повагу своїх товаришів, знайомих. Його переслідує думка, що він не зможе довести зворотне і таким чином повернути довіру цих людей. Він втратив спокій, важко це переніс, погано себе почував внаслідок цих подій, його знайомі змінили ставлення до нього, почали в ньому сумніватися. З даного приводу до лікарів він не звертався.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені доказами та підлягають до задоволення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представництво своїх інтересів довірив представнику ОСОБА_4

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що позивач її колишній чоловік. В неї та у чоловіка у власності є гаражі в гаражному кооперативі в м. Монастирище. З 2013 року вона проживає в м. Київ. Ключі від свого гаража знаходяться в неї та її гаражем ніхто не користується. Гараж у неї у власності близько 20 років і за цей час будь-яких претензій до неї з даного приводу не було. Про акт, який складено стосовно її гаража їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він та ОСОБА_2 товариші. 20.06.2018 повинні були відбутися збори правління КГС «Гарант». Вони з ОСОБА_2 підійшли до прохідної, де були члени правління, а також інші члени кооперативу, близько 30 чоловік. Вони почали зауважувати членам правління, що вони не законно проводять збори та не мають для цього достатніх підстав. Під час зібрання виникла суперечка, в якій ОСОБА_5 сказав ОСОБА_2, що він краде електроенергію і що він спіймав його на «гарячому». Вказану фразу чули всі присутні. Про крадіжку ОСОБА_2 електроенергії він вперше почув від ОСОБА_5 на зборах. Йому відомо, що в ОСОБА_2 є 3 гаража, і один з них належить його дружині. Позивач морально постраждав через той вислів про крадіжку електроенергії. Страждає та переживає його дружина, ОСОБА_9, з якою він особисто спілкувався. Реакція людей на цей вислів була негативна.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що після подання правлінням кооперативу документів на реорганізацію, зміни назви та затвердження нового статуту, ініціативна група до якої входять ОСОБА_2 та ОСОБА_8, заперечили правильність процесу реорганізації посилаючись на те, що ОСОБА_5 має намір приватизувати землю. Правління прийняло рішення зустрітися з членами кооперативу та роз»яснити ситуацію. На зустріч прийшли члени правління та члени кооперативу. ОСОБА_5 доповів про реорганізацію кооперативу та підготовку відповідних документів для цього. Проти даного процесу виступив ОСОБА_8, а потім ОСОБА_2 Між нею та ОСОБА_2 виник конфлікт і він її образив. ОСОБА_2 мав у власності гараж, а також користувався гаражем своєї дружини, яка проживала в м. Київ, а саме використовував його як майстерню, виконував зварювальні роботи. Вона підтверджує, що ОСОБА_2 користувався гаражем, який належить ОСОБА_7, оскільки сама особисто бачила позивача в даному гаражі коли він виконував зварювальні роботи. Крім нього нікого в гаражі не було. Номери гаражів 490 та 490а. В кооперативі зафіксовані збитки по електроенергії. Позивач проводив роботи в гаражі в вечірній час. Бухгалтер в черговий раз подала показники лічильника і вони виявили, що позивач скручує показники лічильника. В той час ОСОБА_5 був головою ревізійної комісії. Вона, як директор, ОСОБА_5 і головний бухгалтер ОСОБА_10 27.03.2015 пішли до гаража, який використовував позивач, де склали акт про показники лічильника та виявили, що ОСОБА_7 скручує лічильник. ОСОБА_2 при цьому не запрошували та власника гаража, його дружину, не повідомляли. Лічильник в гаражі був механічний, а тому в акті було зауважено про необхідність зміни лічильника на електронний. Цей акт був переданий на розгляд правління, яке на засіданні вирішило відключити позивача від електроенергії та зобов»язало його сплатити штраф. Штраф по акту ОСОБА_2 не сплатив, але відновив постачання електроенергії до гаража. Акт знаходився в охоронників, ОСОБА_2 з ним знайомився, але розписуватися відмовився. Інших актів стосовно гаража ОСОБА_2 вони не складали. На зустрічі вона зауважила ОСОБА_2 про те, що він скручував лічильник, на що він повідомив, що звернеться до суду за наклеп та висловився в її адресу образливо. ОСОБА_5 вступився за неї та звертаючись до ОСОБА_2 сказав, що ОСОБА_2 дійсно скручував електроенергію про, що складено відповідний акт в 2015 році. Фразу, яка зазначена в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2 не говорив, вона не чула. З приводу образи в її бік зі сторони ОСОБА_2 вона в правоохоронні органи не зверталася, оскільки вважає, що в запалі людина може образити іншу людину.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що він є членом кооперативу і в даний час є членом правління кооперативу. В червні 2018 відбулася зустріч членів кооперативу та правлінням. Мета зустрічі роз»яснення ситуації щодо складання статуту та оформлення документів. Крім членів правління присутні були ще близько 30 членів. Під час зустрічі виник конфлікт між головою правління ОСОБА_5 та позивачем. Він не чув щоб ОСОБА_5 ображав позивача, зокрема і говорив про те, що позивач краде електроенергію і його зловили на «гарячому». Ситуація була напружена, всі сварилися. У позивача є три гаражі, чи у власності чи у користуванні, йому невідомо. З актом та протоколом правління від 2015 року, він знайомився.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він є членом правління гаражного кооперативу. На зборах, в кінці червня 2018, на яких були присутні ОСОБА_2 та ОСОБА_8, які висказували невдоволення діями директора кооперативу ОСОБА_5 Розмова зайшла за ОСОБА_2 про те, що на нього був складений акт з приводу скручування ним лічильника. Його запрошували коли складали акт відносно ОСОБА_2 в 2018. Він в гараж не заходив, але заглянувши бачив там позивача та промислове обладнання, а також бачив лічильник. Про який саме акт йшла мова на зборах та коли його складали йому не відомо. ОСОБА_2 образив ОСОБА_6, яка є його співмешканкою, нецензурними словами. Він стояв від відповідача на зборах на відстані трьох метрів. Він не чув, щоб ОСОБА_5 говорив в бік ОСОБА_2, що він крав електроенергію і він його зловив на «гарячому». Мова йшла лише про наявність акта в якому зазначено, що ОСОБА_2 скручував лічильник. Він чув, що гараж, де ОСОБА_2 скручував лічильник належить його дружині.

Заслухавши позивача, представників сторін, покази свідків, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до акта № 1 від 27.03.2015 складеного комісією в складі голови правління КГС «Гарант» ОСОБА_13, голови ревізійної комісії КГС «Гарант» ОСОБА_5, директора ОСОБА_6, провівши перевірку оплати за спожиту електроенергію по гаражу № 490 а, який належить ОСОБА_7, користується гаражем її чоловік ОСОБА_2 було виявлено, що в гаражі електроенергія використовується для виконання зварювальних робіт по металу. Показники лічильника не відповідають дійсності. Згідно показників видно, що електроенергія крадеться, ел. лічильник скручується. Комісія вирішила даний акт передати на розгляд правління КГС «Гарант» (а.с.24).

Згідно Протоколу спільного засідання правління та ревізійної комісії КГС «Гарант» від 30.03.2015 з повісткою дня: розгляд акту № 1 від 27.03.2015. Постановили: відключити електроенергію від гаража № 490 а; 2. Накласти штраф на ОСОБА_2 в сумі 200 грн ; 3. В разі сплати штрафу вважати можливим підключення електроенергії до гаража № 490а при встановлені електричного лічильника ОСОБА_2 за власний рахунок зовні гаража. Всі проголосували «за» ( а.с. 25-26).

Відповідно до довідки № 111 від 17.09.2018 ОСОБА_2 має в користуванні 3 гаражі за № 490, 490 а, б/н. За гараж № б/н заборгував сплату в кількості 47 місячних внесків колективній гаражній стоянці «Гарант». Сума заборгованості складає 2820 грн. Місячний внесок складає 60 грн (а.с.27).

Отже, суд приходить висновку, що судовим розглядом факт складення відносно позивача акту про те, що: «… позивач використовує гараж, який належить ОСОБА_7, в гаражі електроенергія використовується для виконання зварювальних робіт по металу. Показники лічильника не відповідають дійсності. Згідно показників видно, що електроенергія крадеться, ел. лічильник скручується», доведений.

У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ за № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Згідно зі ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією цей Закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з"ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Способи судового захисту гідності та честі передбачені ст. ст. 16, 277 Цивільного кодексу України.

За положеннями статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

За змістом частин 1,2 ст. 30 Закону України Про інформацію ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

У п. 19 Постанови, вказано, що таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин ( п. 4 Постанови).

Пунктом 15 Постанови роз'яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, - тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України, визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Суд враховує, те що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 не підтвердили той факт, що відповідач виражався в сторону позивача з фразою «Ти ж крав електроенергію в гаражі. Я тебе зловив на гарячому». Натомість свідки підтвердили, що мова йшла саме про акт в якому вказано, що ОСОБА_2 скручував електроенергію.

З показів вказаних свідків, суд, аналізуючи текст зазначеного виступу відповідача вважає, що в ньому використано оціночні судження, а саме критична оцінка ряду певних подій, які на думку заявника мали місце і в той же час фактично є його ОСОБА_5 оціночними судженнями, є висловлюванням, яке не містить фактичних даних, не може бути витлумачене як таке, що містить фактичні дані, оскільки є припущенням особи, тобто є оціночним судженням з приводу дій позивача, при цьому не є конкретним та таким, що висловлене у брутальній, принизливій чи непристойній формі саме до особи позивача.

При цьому фактичні твердження стосовно позивача не є такими, що порушують його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки у них відсутня неправдива інформація.

Доказів того, що свідки ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 зацікавлені в розгляді справи, перебувають в неприязнених стосунках з позивачем суду не надано. Самі свідки в судовому засіданні заперечили факт неприязнених стосунків з позивачем.

Крім іншого, суд вважає, що, відповідач дав критичну оцінку події складення акта і навів свої критичні судження щодо нього та дій позивача, які в ньому зафіксовані, що не може тлумачитись як таке, що містить фактичні дані, оскільки є припущенням відповідача і не висловлене у брутальній, принизливій чи непристойній формі.

Покази свідка ОСОБА_7 не є достатніми для задоволення позову, оскільки не спростовують покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та факту наявності акта № 1 від 27.03.2015.

Достовірних та належних доказів скасування вказаного акта чи визнання його неправомірним суду не надано.

Судом встановлено, що свідок ОСОБА_8 перебуває в дружніх стосунках з позивачем, свідок та сам позивач підтвердили суду, що ОСОБА_8 як і сам позивач, на зборах членів кооперативу, заперечували правомірність дій діючого директора кооперативу «Гарант» ОСОБА_5 Крім цього, суд вважає, що покази свідка ОСОБА_8 не спростовують доводів відповідача про оціночне судження дій позивача, а тому з урахуванням наведеного покази свідка ОСОБА_8 не можуть бути достатньою підставою для задоволення позову.

Інших доказів на підтвердження доводів позивача, викладених в позовній заяві, крім показів свідка ОСОБА_8 суду не надано.

Не підтверджено жодним належним і допустимим засобом доказування твердження позивача про порушення його особистих немайнових прав.

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Пленумом Верховного Суду України в п. 3 постанови № 4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» звернуто увагу на те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивачем не доведено, що в зв'язку з обставинами на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, відбулись зміни в його житті, що виразились у вигляді переживань, погіршення його психологічного стану, втратою можливості вести звичайний для нього спосіб життя.

Виходячи з вказаних норм та висновку суду про недоведеність перед судом факту поширення відомостей про позивача, які принижують його честь, гідність, суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди, яка є похідною від основної вимоги, також не підлягає задоволенню.

Отже, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови в задоволенні позову позивача, який звільнений від сплати судового збору, судові витрати відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2-7, 9-13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральних збитків відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НС 375532 виданий Монастирищенським РВ УМВС України в Черкаській області 04.01.1998, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач: ОСОБА_5, місце реєстрації АДРЕСА_1.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2018 року.

Суддя: Н. В. Мазай