АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/6307/16-ц 22-ц/774/900/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 216/6307/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 21 січня 2017 року, яка постановлена суддею Сидорак В.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 21 січня 2017 року (відомості щодо часу ухвалення рішення суду матеріали справи не містять), -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

28.12.2016 року, разом із позовною заявою, позивач подав до суду заяву про забезпечення позову у якій просить суд вжити заходів забезпечення позову та накласти арешт на домоволодіння, що розташоване з адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 та яке складається з земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 0,1000 га, житлового будинку з господарськими спорудами загальною площею будинку 348,7 кв. м. та житловою площею 156,00 кв. м.

Позивач, як підставу для задоволення заяви про забезпечення позову вказує, що 22.05.2014 року, ним було надано відповідачу кошти в борг в сумі 325000,00 грн., який останній зобов'язувався повернути до 9-10 липня 2014 року, про що між ними була складена розписка.

Однак, відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього зобов'язання та станом на день подання позовної заяви до суду борг не повернув. Зважаючи на наявну суму боргу з урахуванням інфляційних втрат у розмірі 3% у період з 11.07.2014 року по 21.12.2016 року, вважає, що відповідач повинен сплатити загальну суму боргу розміром 604330,82 грн.

Зважаючи на велику суму боргу та тривалість прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань, за для усунення обставин які можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, просить накласти арешт на належне відповідачу домоволодіння по АДРЕСА_2

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 21 січня 2017 року заяву задоволено.

Накладено арешт на домоволодіння, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 та яке складається з земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 0,1000 га, житлового будинку з господарськими спорудами загальною площею будинку 348,7 кв. м. та житловою площею 156,00 кв. м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що оскаржуваною ухвалою суду накладено арешт на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, що порушує її права, як співвласника цього майна.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази його направлення іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як законну та обґрунтовану.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представник скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_6, які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її задовольнити, відповідача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, вимог заяви про забезпечення позову, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена судом під час дії Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 18.03.2004 року, законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог, а вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідач ОСОБА_2 боргу за договором позики розміром 604 330,82 грн. та просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на домоволодіння, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 та яке складається з земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 0,1000 га, житлового будинку з господарськими спорудами, загальною площею будинку 348,7 кв. м. та житловою площею 156,00 кв. м., який на праві власності належить відповідачу та вартість якого не перевищує розміру суми боргу, яка є предметом даного позову (а.с. 4-41).

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для забезпечення позову з огляду на предмет позову та співмірність заявлених вимог і вжитими заходами забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, не можуть бути підставою для скасування законної та обґрунтованої ухвали суду, оскільки, нею не надано доказів щодо виділення їй частки із спільного майна, та, згідно ч. 4 ст. 65 ЦПК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за цим договором, використане в інтересах сім'ї.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв'язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 21 січня 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: