справа № 489/6355/18
провадження №2/489/2718/18
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі АТ «Укрсоцбанк»), треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (далі приватний нотаріус), Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області ОСОБА_3 (далі приватний виконавець), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до АТ «Укрсоцбанк», в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис про стягнення з нього 114700,39 грн. боргу за кредитним договором № 0649/004214-PR від 27.09.2013, вчинений приватним нотаріусом 07.09.2018 за № 4609.

Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що про виконавчий напис дізнався з отриманої поштою 12.10.2018 постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 57387799 від 08.10.2018, винесеною приватним виконавцем. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, так як подані приватному нотаріусу банком документи не підтверджували безспірності його заборгованості перед стягувачем, на його адресу не надсилалася вимога банку про усунення порушень за кредитним договором, виконавчий напис вчинено після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.10.2018 з урахуванням того, що справа відносить до малозначних справ, відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від представника відповідача надійшли заперечення в яких вказано, що для вчинення виконавчого напису АТ «Укрсоцбанк» нотаріусу була надана заява про вчинення виконавчого напису, кредитний договір, договір іпотеки, зведена виписка по рахункам боржника із зазначенням чергової суми заборгованості, лист, який направлявся боржнику з вимогою погасити заборгованість, рекомендоване повідомлення поштового відправлення про надсилання листа боржнику та довіреність представника стягувача. Таким чином, відповідачем були вжиті всі необхідні дії, передбачені договором та законодавством, для інформування позивача про необхідність сплати заборгованості та дострокове повернення кредиту.

В запереченнях також вказано, що позивачем не враховано те, що анкетою № 70 та в заяві-договорі GOLD № 0649/004214-PR від 27.09.2013 передбачено, що позивачу відкрито картковий рахунок № 4214 з лімітом кредитування, строком дії на рік з можливістю його автоматичного продовження і діє договір до припинення основного зобовязання. Тому твердження позивача про пропуск банком строку на звернення з вимогою до нотаріуса за отриманням виконавчого напису є безпідставним, адже основне зобовязання по кредиту позичальником не виконано.

Представник відповідача вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис з дотриманням діючого законодавства в межах строку, передбаченого статтею 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки кінцевий термін повернення кредиту встановлено моментом належного виконання зобовязання щодо повного погашення заборгованості та на підставі належних документів, що підтверджують безспірність кредитної заборгованості, а тому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Третя особа - приватний нотаріус надала до суду письмові пояснення в яких вказала, що в пункті 8.1 Додаткової угоди № 0649/004214-PR від 02.10.2013 до договору про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки типу GOLD зазначено, що договір діє до повного виконання сторонами своїх обовязків за кредитним договором. Також стягувачем було надано копію вимоги про погашення боргу, що була надіслана боржнику цінним листом з описом вкладення, що підтверджується відповідним документом. Тому, розглянувши надані документи, керуючись статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат», главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та п.2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 № 1172, нею було вчинено відповідний напис з дотриманням вимог законодавства.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов наступного.

Судом анкетою № 70 для надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» від та в заяві-договорі GOLD № 0649/004214-PR від 27.09.2013 передбачено, що ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок № 4214 з лімітом кредитування, який може Банк встановлювати Клієнту не більше 250000,00 грн. строком на рік (тобто 364 (365) календарних днів з моменту (дня) надання Кредиту) з можливістю його автоматичного продовження. Встановлено, що процентна ставка за користування кредитною лінією до 15 числа місяця наступного за місяцем формування щомісячної виписки складає 0,10 % річних, з 15 числа місяця наступного за місяцем формування виписки 28% річних. Дата погашення щомісячного платежу до 15 числа місяця.

Помісячний розрахунок погашення ліміту кредитування установлено у вказаному договорі за період 364 календарних дні, після його укладення сторонами.

Із заперечень АТ «Укрсоцбанк» вбачається, що заявою-договором позичальнику був встановлений кредитний ліміт в розмірі 49732,47 грн.

У вересні 2018 року АТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», звернулося до приватного нотаріуса із заявою щодо вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказаним кредитним договором.

07.09.2018 приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» звернуто стягнення за Договором про відкриття банківського (кредитного) рахунку та обслуговування платіжної картки типу GOLD № 0649/004214-PR від 27.09.2013 на заборгованість, яка виникла за період з 27.09.2013 по 29.05.2018 в сумі 113700,39 грн., у тому числі: 49732,47 грн. заборгованості за тілом кредиту; 1960,29 строкової заборгованості по відсотках, нарахованих за користування кредитними коштами станом на 29.05.2018; 62007,63 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими за користування кредитними коштами у період з моменту кладення кредитного договору по 29.05.2018, та крім того про стягнення 1000,00 грн. витрат пов'язаних із вчиненням виконавчого напису.

Згідно виконавчого напису строк платежу за кредитним договором № 0649/004214-PR від 27.09.2013 настав. Боржником не було виконано вимоги стягувача згідно повідомлення про порушення основного зобовязання від 20.06.2018. Стягнення заборгованості проведено за період з 27.09.2013 по 29.05.2018.

Із позовної заяви вбачається, що на адресу позивача вимога про усунення порушень за кредитним договором не надходила.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, (далі - Порядок) та іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік), передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з пунктом 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Судом встановлено, що строк за який проводиться стягнення складає чотири років вісім місяців два дні, а саме з 27.09.2013 по 29.05.2018.

Згідно копії договору GOLD № 0649/004214-PR від 27.09.2013, позичальнику було відкрито картковий рахунок № 4214 з лімітом кредитування, який може Банк встановлювати Клієнту не більше 250000,00 грн. строком на рік (тобто 364 (365) календарних днів з моменту (дня) надання Кредиту), з можливістю його автоматичного продовження.

Отже, строк виконання позичальником зобовязань за вказаним договором становить один рік (364 календарних днів) - до 26.09.2014, а з 27.09.2014 в банку виникло право вимоги на стягнення всієї заборгованості по кредитному договору.

Із заперечень відповідача вбачається, що фактичний розмір встановленого банком позивачу кредитного ліміту складає 49732,47 грн., погашення якого останній не здійснював з 27.09.2013, що підтверджується розрахунком банку, наведеного в виконавчому написі.

У звязку з наведеним, трирічний строк на звернення банку до нотаріуса за видачою виконавчого напису, що відповідає загальному строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України, сплив 26.09.2017.

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу наявності і розміру заборгованості за указаним кредитним договором з урахуванням того, що вимога банку про повернення кредитних коштів пред'явлена до позивача після спливу трирічного строку з моменту виникнення у банку такої вимоги, а тому оскаржуваний позивачем виконавчий напис, вчинено з порушенням вищезазначених вимог закону.

Доводи відповідача та третьої особи про автоматичне продовження строку дії ліміту кредитування і дії договору до припинення основного зобовязання, що на їх думку вказує на безспірність заборгованості, суд вважає помилковими.

Так, стаття 1050 ЦК України встановлює наслідки порушення договору позичальником.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тобто, у випадку прострочення позичальником сплати чергової суми у позикодавця виникає право вимагати сплати усієї суми позики, яка залишилася несплаченою. З цього моменту вважаються такими, що настали всі строки платежу за усією сумою позики, що залишилася несплаченою у цілому. Про свій намір вимагати повернення усієї суми позики або всіх речей, які надавалися в позику, позикодавець має право повідомити позичальника, надіславши останньому відповідну вимогу або звернувшись з відповідним позовом до суду, або нотаріуса за видачою виконавчого напису.

У даному випадку, відповідач реалізував своє право після спливу трирічного строку після виникнення права вимоги на повернення усієї суми кредиту, з відповідними нарахуваннями.

Крім того, як слідує із позовної заяви позивач не отримував вимогу банку про погашення заборгованості, через що був позбавлений можливості оскаржити заборгованість, в т.ч. і через пропуск банком трирічного строку позовної давності, на який вказано в позовній заяві.

За таких обставин суд вважає, що дані обставини, є підставами для задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 704 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Цивільний позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 07.09.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за № 4609.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 судовийзбір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.В.Коваленко