ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року

м. Харків

Справа № 644/3539/18

Провадження № 22-ц/818/381/18

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Овсяннікова А.І.,

суддів - Коваленко І.П., Котелевець А.В.,

розглянув в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу № 644/3539/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 липня 2018 року, ухвалене суддею Ізмайловим І.К., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначає, що 17 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ФОП ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 48100грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших) зі сплатою відсотків у розмірі встановленому договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір банківського обслуговування. Свої зобов'язання за договором Банк виконав, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 48100грн. Відповідач зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 07 березня 2017 року мається заборгованість у розмірі 210988,26грн., яка складається з: 44740,88грн. - заборгованості за кредитом; 86568,63грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 70417,34грн. - заборгованості за пенею, 9261,41грн. - заборгованості за комісією.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25 лютого 2014 року стягнуто з відповідача за кредитним договором заборгованість в розмірі 64113,49грн. Різниця складає 146874,77грн. (210988,26грн. - 64113,49грн.).

Банк на свій розсуд просить стягнути з відповідача частину заборгованості у розмірі 98564,48грн., яка складається з 74160,49грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 17961,27грн. - пеня; 6442,72грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Тобто, Банк просить стягнути заборгованість за кредитним договором, яка утворилася після винесення рішення господарського суду.

29 грудня 2016 року відповідачем припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляду справи за його відсутності, проти позову заперечував. Просив застосувати строк позовної давності.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 липня 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем на підтвердження права вимоги надано разом із заявою ОСОБА_1 від 17 лютого 2011 року текст Умов та правил надання банківських послуг, який не підписаний позичальником та не міг існувати на час подання позовної заяви, оскільки містить посилання на події, які не існували у 2011 році.

Суд не може визначити суму заборгованості на день звернення з позовом, оскільки відсутні відомості про встановлений розмір процентів за користування кредитом, розмір комісії за користування кредитом та розмір пені.

Позивачем не надано належних доказів про неналежне виконання відповідачем зобов'язання по поверненню суми кредиту.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на підтвердження позовних вимог Банком надано кредитний договір, підписаний позичальником та розрахунок заборгованості станом на 07 березня 2017 року.

Сторони погодили усі істотні умови договору, що підтверджується підписом позичальника в договорі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

За статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 17 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ФОП ОСОБА_1 укладено кредитний договір №б/н, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 48100грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших) зі сплатою відсотків у розмірі встановленому договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та банком договір банківського обслуговування.

Банк виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 48100грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25 лютого 2014 року стягнуто з відповідача на користь Банку за кредитним договором заборгованість в розмірі 64113,49грн., яка складається з: 44740,88грн. - заборгованість за кредитом, 12408,14грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4145,78грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 2818,69грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Банк просить стягнути з відповідача частину заборгованості 98564,48грн., яка складається з 74160,49грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 17961,27грн. - пеня; 6442,72грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом за період часу постановлення рішення, тобто з 25 лютого 2014 року по 07 березня 2017 року.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ч. 1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

У пункті 3.2.1.2.3.4 Умов передбачено, що Банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк у лютому 2014 року Банк використав право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, а також сплати процентів, пені за порушення умов договору та комісії шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, ухваливши 25 лютого 2014 року у справі № 922/96/14 рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки у лютому 2014 року Банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилися.

Такий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Даний висновок також узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №643/16336/16-ц.

Натомість, як вбачається із змісту позовної заяви Банк, як на підставу своїх вимог посилається на положення кредитного договору строк дії якого сплив, та на ст.1048, 1050 ЦК України, а не положення ст.625 ЦК України.

За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

З урахуванням викладеного, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові з інших підстав.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 липня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити з інших підстав.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Котелевець А.В.