Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 392/1745/15-ц

провадження № 61-3447св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області у складі судді Березія Ю. А. від 23 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області у складі колегії суддів:

Дьомич Л. М., Єгорової C. M.; Письменного О. А., від 25 травня 2016 року

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з орендної плати.

Позовна заява мотивована тим, що 19 лютого 2014 року вона з ОСОБА_4 уклали договір оренди землі строком на 5 років. Згідно з пунктами 9, 11 договору за користування земельною ділянкою, що належить орендодавцю орендар кожного року сплачує орендну плату в розмірі 3 % від грошової оцінки землі, яка вноситься до 31 грудня поточного року. На момент укладення договору оренди нормативна грошова оцінка землі складала 172 561,00 грн. За 2014 рік орендна плата з врахуванням податку становила 4 398,75 грн. Проте, всупереч вимогам закону та договору оренди орендар не проводить з позивачем розрахунків зі сплати орендної плати. Пунктом 14 договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,5 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просила суд стягнути орендну плату за 2014-2015 роки в сумі 8 797,50 грн та пеню в розмірі 8 026,35 грн, а всього 16 823,85 грн.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області

від 23 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 травня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2 259,85 грн заборгованості з виплати орендної плати за 2014 рік, 8 026,35 грн пені за невнесення орендної плати у строки, визначені договором оренди станом на

19 січня 2016 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за договором оренди в частині своєчасної сплати орендної плати у визначеному договором розмірі.

У червні 2016 рокуОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами всупереч вимогам статті 218 ЦК України та постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада

2009 року № 9 не прийнято як належний та допустимий доказ аудіо-запис, згідно з яким позивач визнала отримання від відповідача орендної плати за 2014 рік на суму 8 000 грн та 700 кг пшениці в рахунок орендної плати.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки № 205-206, площею 7,47 га, що розташована на території Злинської сільської ради.

19 лютого 2014 року між орендодавцем ОСОБА_3 і орендарем ОСОБА_4 укладено договір оренди землі на строк 5 років.

Відповідно до пунктів 9, 11 договору оренди землі від 19 лютого 2014 року орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 % від грошової оцінки землі та видається з каси підприємства. Орендна плата вноситься у строк до 31 грудня.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України 2004 року.

Проте, на порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів про те, що у строк до 31 грудня 2014 року відповідач вніс позивачеві ОСОБА_3 орендну плату в сумі 4 398,75 грн за користування у 2014 році орендованою земельною ділянкою № 205-206, площею 7,47 га, яка розташована на території Злинської сільської ради.

Згідно з копії квитанції від 29 грудня 2015 року поштового переказу відповідачем перераховано позивачу орендну плату за 2015 рік у сумі 6 537,65 грн.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Стаття 24 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що орендодавець зокрема має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Отже, частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної сплати орендної плати, яка оформляється відповідними актами згідно з договором оренди, враховуючи те, що факт внесення відповідачем орендної плати за 2015 рік підтверджено копією квитанції поштового переказу, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача недоплаченої за 2014 рік орендної плати та пені передбаченої договором оренди.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2016 року зупинено виконання рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області

від 23 лютого 2016 рокудо закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області

від 23 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області

від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М.Коротун

В. І.Крат

В. П.Курило