ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/1742/18 Номер провадження 22-ц/814/249/18Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді-Хіль Л.М.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний фінансовий партнер" на ухвалу Глобиського районного суду Полтавської області від 04 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповіальністю "Південний фінансовий партнер", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаголд Груп", за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко Віри Миколаївни, Глобинського районного управління юстиції в особі Реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції, про визнання недійсним договору купівлі-проваджу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області із вищевказаною позовною заявою.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 04 вересня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповіальністю "Південний фінансовий партнер", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаголд Груп", за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кударенко Віри Миколаївни, Глобинського районного управління юстиції в особі Реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції, про визнання недійсним договору купівлі-проваджу.

З даною ухвалою суду не погодилось ТОВ «Південний фінансовий партнер» та подало на неї апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 04 вересня 2018 року, та прийняти нову постанову, якою справу направити для розгляду до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю.

Скаржник вважає, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права. Вказує зокрема на те, що судом першої інстанції було порушено правила підсудності, які встановлені нормами цивільного процесуального законодавства.

Апеляційний суд перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відкриваючи провадження по справі районний суд виходив з того, що позовна заява подана з додержанням вимог ст. 175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб'єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

В ст.30 ЦПК України визначено категорії справ, за якими застосовується виключна підсудність.

Так, відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Крім того, відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», зокрема п.42 виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114ЦПК (в попередній редакції)). Згідно з положеннямистатті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» повторно наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, і, як зазначено Європейською комісією з прав людини у рішенні у справі «Занд проти Австрії» (доповідь від 12 жовтня 1978 року), термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, розширеному тлумаченню не підлягає. Правила виключної підсудності діють також у випадку пред'явлення кількох позовних вимог, пов'язаних між собою, якщо на одну з них поширюється виключна підсудність.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом оспорюваного правочину є нерухоме майно у вигляді нежитлових будівель, пункту очистки насіння під цех переробки олійних культур, які розташовані по АДРЕСА_1.

Таким чином, оскільки даний спір стосується нерухомого майна, яке розташоване на території АДРЕСА_1, то для нього визначено виключну підсудність, а відтак дана справа має розглядатись Глобинським районним судом Полтавської області.

У даному випадку, беручи до уваги, що у суді виник спір з приводу нерухомого майна, діють положення закону про виключну підсудність, у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування положень закону про підсудність справи за місцезнаходженням відповідача.

Отже, суд першої інстанції правомірно відкрив провадження по даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку підсудність не є виключною, оскільки спір виник не з приводу нерухомого майна за договором купівлі-продажу, а позовна заява спрямована на скасування незаконного рішення приватного нотаріуса, не заслуговують на увагу, так, як предметом спору є саме договір купівлі -продажу майна, яке знаходиться на території Глобинського району та даний спір підсудний Глобинському районному суду Полтавської області.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм ЦПК України при вирішенні питання про відкриття провадження у справі є безпідставними.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому апеляційну скаргу ТОВ «Південний фінансовий партнер» слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

Керуючись нормами статей 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний фінансовий партнер" залишити без задоволення.

Ухвалу Глобиського районного суду Полтавської області від 04 вересня 2018 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: С.Б. Бутенко

О.В. Прядкіна