ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам та пені та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,-

В С Т А Н О В И Л А:

07 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам та пені, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість з аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 за період з 01.09.2014 року по 01.08.2017 року, у розмірі 27 600 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 8 400 грн. (а.с. 1-4).

01 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, в якому просив звільнити його від сплати заборгованості за період з 16.09.2014 року по 30.05.2017 року ( а.с. 22-25).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментам та пені - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по аліментам, за період 14.09.2014 року по 31.05.2017 року, в сумі 26 000 грн. та пеню, за період з 14.09.2014 року по 30.04.2017 року, в сумі 7912 грн. Врешті позовних вимог ОСОБА_2- відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат ( а.с. 70-73).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с.97-101).

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним і необгрунтованим, постановлене із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що він не уникав обов'язку по сплаті аліментів, а тому і відсутні правові підстави для нарахування пені. Зазначає, що ОСОБА_2 умисно ухилялася від зустрічі, тому він не міг надати матеріальну допомогу спільній дитині. Також зазначає, що він не був обізнаний про рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2014 року, щодо стягнення з нього аліментів на користь спільної дитини.

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2014 року стягнуто з ОСОБА_1, аліменти на утримання його дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 16.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері дитини - ОСОБА_2 (а.с. 8).

22.01.2015 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 19.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1, аліментів на утримання його дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 16.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері дитини - ОСОБА_2 ( а.с. 9).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, ОСОБА_1 з вересня 2014 року по липень 2017 року заборгував 27 600 грн. (а.с.10-11). Даний розрахунок виконано з урахуванням рішення суду від 19.12.2014 року, відповідно якого аліменти присуджено до стягнення з дня пред'явлення позову - 16.09.2014 року.

Відповідачем на спростування позовних вимог надані квитанції про сплату аліментів за: серпень 2017 року в сумі 2400 грн., жовтень 2017 року в сумі 1600 грн., листопад 2017 року в розмірі 800 грн. ( а.с. 33,34,35).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені, суд першої інстанції погодився з неналежним виконанням боржником його зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із засобів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області зроблений розрахунок, з урахуванням рішення суду від 19.12.2014 року, відповідно якого аліменти присуджено до стягнення з дня пред'явлення позову - 16.09.2014 року ( а.с 10-11).

Відповідачем на спростування позовних вимог надані квитанції про сплату аліментів за: серпень 2017 року в сумі 2400 грн., жовтень 2017 року в сумі 1600 грн., листопад 2017 року в розмірі 800 грн., отже фактично відповідачем сплачено аліменти за період з червня по листопад 2017 року (2400+1600+800=4800/800=6 місяців), відтак, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про стягнення заборгованості по аліментах з вересня 2014 року по травень 2017 року включно, тобто у сумі 26000 грн.

Згідно із ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме з таких міркувань виходив суд першої інстанції, вирахувавши пеню від суми несплачених кожного місяця аліментів за кожен день прострочення та обчисливши її в межах одного місяця.

Судом першої інстанції правильно зроблено розрахунок нарахованої неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, доказів на його спростування відповідачем не надано.

У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доводи апелянта, щодо його необізнаності про рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2014 року та у зв'язку з цим відсутності його вини, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи. Оскільки, відповідно до змісту рішення від 19.12.2014 року, відповідач ОСОБА_1 приймав участь у судовому процесі в спорі зі стягнення аліментів через свого представника ОСОБА_5, яка була присутня при оголошенні вступної та резолютивної частини рішення.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: