АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м. Херсон

справа № 653/4089/16-ц

провадження № 22-ц/791/101/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Семиженка Г.В.,
Склярської І.В.,
секретарРябченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_5 та Приватного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Крапівіної О.П. від 10 жовтня 2017 року, в справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зазначивши, що він є споживачем послуг, які надає відповідач у вигляді енергопостачання у житловий будинок, розташований в м. Генічеську по АДРЕСА_1.

14 листопада 2013 року відповідачем за його (позивача) згодою здійснено позапланову заміну засобу обліку електроенергії, що постачається в будинок за наведеною адресою, після зняття 20.02.2014 року чергових показників з якого виявилось, що за період з 30 січня по 20 лютого 2014 року він спожив більше 3000 кВт електроенергії.

Зазначений факт викликав у нього сумніви в правильності показань приладу обліку, тому він 21 лютого 2014 року звернувся до відповідача із заявою про його заміну, повідомивши, що не міг спожити таку кількість електроенергії ще й тому, що з 7.02.2014 року по 19.02.2014 року в будинку ніхто не проживав.

24 лютого 2014 року прилад обліку був замінений працівниками Генічеського РЕЗ і ЕМ, однак за виставленим рахунком його зобов'язано сплатити 2776 грн. 34 коп. за 3 617 кВт електроенергії за період з 30.01.2014 року по 24.02.2014 року, яку він не споживав.

03 квітня 2014 року він повторно звернувся до відповідача із заявою про проведення експертизи приладу обліку, однак експертиза протягом тривалого періоду часу не проводилася, натомість сума у розмірі 2776,34 грн. зазначалася у виставлених рахунках на оплату як борг, а в серпні 2015 року заявлена до стягнення шляхом видачі судом судового наказу.

У грудні 2015 року після проведеного з порушенням встановленого законом порядку метрологічного дослідження приладу обліку відповідач попередив його про відключення будинку від енергопостачання із зазначенням про наявність нібито не сплаченого боргу в сумі 2 784,90 грн.

Вказуючи на те, що лише його та його представника численні звернення до відповідача, різних компетентних органів, в тому числі до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо неправомірних дій відповідача та судових органів щодо скасування виданого Генічеським районним судом судового наказу, були припинені незаконні, на його думку, дії ПАТ ЕК «Херсонобленерго» щодо нарахування боргу та відключення будинку від енергопостачання, позивач просив суд визнати діяльність ПАТ ЕК «Херсонобленерго» такою, що ведеться по відношенню до нього, як нечесну підприємницьку практику з використанням монопольного становища з порушенням права споживача, визнати намагання ПАТ ЕК «Херсонобленерго» відключити будинок абонента ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 в м. Генічеську від енергопостачання згідно попередження про відключення електричної енергії від 29.12.2014 року, неправомірними, зобов'язати ПАТ ЕК «Херсонобленерго» провести перерахунок по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 30.01.2014 року по 24.02.2014 року, стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 2008,7 грн., яка полягає у витратах на лікування дружини ОСОБА_6, необхідність в якому виникла в результаті неправомірних дій товариства та витратах представника, пов'язаних із проведенням експертизи приладу обліку, а також моральну шкоду в розмірі 250 000 грн.

В процесі розгляду справи ОСОБА_5 уточнив позовні вимоги та посилаючись на те, що відповідачем здійснено перерахунок вартості наданих йому послуг за період з 01.02.2014 року по 24.02.2014 року шляхом списання 3031 кВт із визначенням до оплати 586 кВт, із яким він не погоджується, оскільки заборгованості за спожиту електричну енергію не має, просив суд, крім наведеного вище, зобов'язати відповідача провести перерахунок за його особовим рахунком за період з 30.01.2014 року по 24.02.2014 року шляхом надання йому безоплатно 586 кВт електричної енергії.

Рішенням суду від 10 жовтня 2017 року постановлено:

Позов ОСОБА_5 до ПАТ ЕК «Херсонобленернго» про визнання ПАТ ЕК «Херсонобленерго» таким, що веде нечесну підприємницьку практику по відношенню до споживача ОСОБА_5, використовуючи своє монопольне становище та відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати діяльність ПАТ ЕК «Херсонобленерго», що ведеться по відношенню до ОСОБА_5, як нечесну підприємницьку практику з використанням монопольного становища, порушуючи права споживача.

У визнанні намагання ПАТ ЕК «Херсонобленерго» відключити будинок абонента ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 від енергопостачання, згідно попередження про відключення електричної енергії від 29.12.2014 року, неправомірними - відмовити.

У зобов'язанні ПАТ ЕК «Херсонобленерго» провести перерахунок по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 30.01.2014 року по 24.02.2014 року - відмовити.

У стягненні з ПАТ ЕК «Херсонобленерго» на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 2008,7 грн - відмовити.

Стягнути з ПАТ ЕК «Херсонобленерго» на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 5000 грн.

У зобов'язанні ПАТ ЕК «Херсонобленерго» провести перерахунок по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 30.01.2014 року по 24.02.2014 року шляхом надання споживачу ОСОБА_5 по о/р № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, безоплатно 586 кВт електричної енергії - відмовити.

Стягнути з ПАТ ЕК «Херсонобленерго» на користь ОСОБА_5 суму судового збору в розмірі 1280 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду в частині відмови у зобов'язанні ПАТ ЕК «Херсонобленерго» провести перерахунок за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 30.01.2014 року по 24.02.2014 року шляхом надання йому безоплатно 586 кВТ електричної енергії та стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2008,7 грн. скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині, а в частині стягнення із ПАТ ЕК «Херсонобленерго» на його користь моральної шкоди рішення суду змінити, збільшивши суму морального відшкодування, зазначаючи, що висновки суду щодо необґрунтованості заявлених вимог не відповідають обставинам справи в межах досліджених ним доказів та суперечать нормам чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Ухвалою апеляційного суду від 19 січня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_5 в частині збільшення розміру моральної шкоди повернута скаржникові у зв'язку з її відкликанням (а.с. 268).

В апеляційній скарзі ПАТ ЕК «Херсонобленерго» просить рішення суду в частині визнання діяльності ПАТ ЕК «Херсонобленерго, що ведеться по відношенню до ОСОБА_5, як нечесну підприємницьку практику з використанням монопольного становища, порушуючи права споживача, стягнення моральної шкоди, суми судового збору, скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі, зазначаючи, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду щодо визнання діяльності ПАТ ЕК «Херсонобленерго» як нечесної підприємницької практики та стягнення моральної шкоди за відсутності її заподіяння, не відповідають обставинам справи та нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, а також суперечить положенням ст. 19 Господарського кодексу України щодо здійснення без обмежень суб'єктами господарювання господарської діяльності.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідача позивач ОСОБА_5 її доводи не визнав, висновки суду щодо обґрунтованості заявлених ним вимог про визнання діяльності товариства нечесною підприємницькою практикою та відшкодування моральної шкоди вважає правильними і законними.

В судовому засіданні представники відповідача надали письмовий відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого доводи апеляційної скарги позивача ПАТ ЕК «Херсонобленерго» не визнає, висновки суду в частині відмови у задоволенні заявлених до нього позовних вимог вважає такими, що відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із пунктом 8 Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Враховуючи, що наразі апеляційні суди в апеляційних округах не утворені, справа підлягає перегляду в апеляційному порядку Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває Генічеський районний суд Херсонської області, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго»- задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що сторони перебувають у договірних правовідносинах, відповідно до яких ОСОБА_5 є споживачем електричної енергії, яку подає у належний останньому на праві власності житловиий будинок, розташований в м.Генічеську по вул.Добичіних, 26, Приватне акціонерне товариство ЕК «Херсонобленерго».

14 листопада 2013 року у наведеному об'єкті побутового споживача за погодженням обох сторін працівниками електропостачальника був встановлений засіб обліку, про що складений відповідний акт.

21 лютого 2014 року ОСОБА_5 звернувся до начальника Генічеського району енергозбуту електричних мереж ПАТ ЕК «Херсонобленерго» із заявою про заміну засобу обліку (лічильника), повідомивши представника енергопостачальника про свої сумніви у його правильній роботі.

24 лютого 2014 року відповідач замінив електролічильник, встановлений 14.11.2013 року в будинку позивача, про що був складений відповідний акт.

У послідуючому відповідач виписав платіжний документ, відповідно до якого зобов'язав ОСОБА_5 сплатити за спожиту ним з 30 січня 2014 року по 24 лютого 2014 року електричну енергію 2776грн.34 коп., визначивши обсяг спожитої за цей період електричної енергії у 3617 кВт.

Не погодившись із визначеним енергопостачальником обсягом спожитої у спірний період електричної енергії та вважаючи це наслідком неправильної роботи засобу обліку, 3 квітня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до відповідача із заявою про проведення експертизи лічильника, пославшись на неправильну роботу засобу обліку.

Експертиза засобу обліку проведена не була. Підставою для непроведення експертизи відповідач зазначає несплату позивачем її вартості.

ОСОБА_5 підтвердив той факт, що вартість експертизи ним сплачена не була, однак вказує при цьому на те, що рахунок для внесення відповідної суми грошових коштів до його відома відповідачем не доводився.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів у підтвердження відмови позивача оплатити вартість робіт, необхідних для проведення експертизи засобу обліку. Кожна із сторін визнала той факт, що ця оплата не відбулася, в той час, як відповідно до п.16 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 з послідуючими змінами та доповненнями, у разі сумніву побутового споживача у правильній роботі засобу обліку він може звернутися до енергопостачальника для проведення експертизи, яку енергопостачальник проводить протягом 20 днів після оплати побутовим споживачем вартості робіт.

Оскільки ОСОБА_5 не сплачував за обсяг електроенергії, визначений наведеним вище платіжним документом, вважаючи його спірним, ПАТ ЕК «Херсонобленерго» в серпні 2015 року звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просило суд стягнути із ОСОБА_5 заборгованість за використану електроенергію в сумі 2792грн.49коп., зазначивши про те, що ця заборгованість утворилася за період з 01.02.2014р. по 01.07.2015р.

01 вересня 2015 року Генічеський районний суд Херсонської області видав судовий наказ, яким стягнув із ОСОБА_5 на користь ПАТ ЕК «Херсонобленерго» заборгованість за використану електричну енергію в сумі 2792, 49грн. та судові витрати в сумі 121,80грн..

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 17 грудня 2015 року зазначений судовий наказ скасовано, ПАТ ЕК «Херсонобленерго» роз'яснено, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні.

В жовтні 2015 року позивач та його представник неодноразово зверталися до відповідача, а також до правоохоронних органів, з приводу необхідності проведення експертизи засобу обліку електроенергії, в результаті яких 08 жовтня 2015 року створена товариством комісія у присутності представника споживача ОСОБА_7 провела метрологічні дослідження спірного засобу обліку та зробила висновок про його придатність до роботи. Претензії до лічильника, зазначені в направленні на його дослідження, комісія не підтвердила.

В грудні 2015 року відповідач, посилаючись на наявну заборгованість з оплати за використану електроенергію, розмір якої станом на 01.11.2015 року становить 2784,90грн., повідомив ОСОБА_5 про відключення будинку від енергопостачання у разі несплати боргу протягом 30 днів.

Не погоджуючись як з результатами проведеного метрологічного дослідження засобу обліку, так і щодо нарахування заборгованості за спожиту електроенергію та попередження про відключення будинку від енергопостачання, позивач, від імені якого діяла його представник за довіреністю ОСОБА_7, починаючи з січня 2016 року звертався із письмовими заявами до голови правління ПАТ ЕК «Херсонобленерго», прокурорів Генічеського району та Херсонської області, органів поліції, начальника інспекції Держенергонагляду в Херсонській області, завідувача сектора НКРЕКП в Херсонській області, Антимонопольного комітету України (Херсонського обласного територіального відділення), Міністра енергетики та вугільної промисловості України.

29 січня 2016 року звернення ОСОБА_7 (в інтересах ОСОБА_5) щодо незгоди із заборгованістю за електричну енергію та неправомірних дій представників Генічеського РЕЗ і ЕМ розглянуто на засіданні комісії Інформаційно-консультаційного центру ПАТ ЕК «Херсонобленерго» (ІКЦ) по роботі із споживачами електричної енергії, до складу якої входять голова комісії Макаренко С.А., завідувач сектора НКРЕКП В Херсонській області Рижков О.Т., заступник начальника інспекції Днрженергонагляду в Херсонській області Безценний В.Т. За наслідком розгляду зазначеного звернення комісія ухвалила не приймати до уваги метрологічне дослідження електролічильника, оскільки воно не підтверджене підписом представника Держспоживстандарту, як це передбачено пунктом 1.5 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.06.2003р. №322. ПАТ ЕК «Херсонобленерго» зобов'язано провести перерахунок використаної споживачем електроенергії від встановлення порушення до відновлення розрахункового обліку за середньодобовим обсягом споживання електроенергії наступного розрахункового періоду після відновлення обліку. Датою початку періоду порушення слід вважати перший день поточного розрахункового періоду, у якому сталось порушення. Таким чином, перерахунок має бути здійснений за період з 1 по 24 лютого 2014 року. Відключення будинку споживача від енергопостачання на підставі попередження №24 від 12.01.2016 року не проводити.

У травні 2016 року на засіданні комісії Інформаційно-консультативного центру ПАТ ЕК «Херсонобленерго» (ІКЦ) по роботі із споживачами електричної енергії розглянуто запит інспекції Держенергонагляду України щодо звернення ОСОБА_7 (від імені ОСОБА_5, ОСОБА_6.) стосовно дотримання енергопостачальником процедури припинення електропостачання помешкання споживача та заміни приладу обліку, в тому числі за адресою: м.Генічеськ, АДРЕСА_1. Комісія залишила без змін рішення комісії ІКЦ від 29.01.2016р. та підтвердила, що в лютому 2016 року згідно із наведеним рішенням комісії по особовому рахунку ОСОБА_5 було проведено перерахунок спожитої ним з 01 по 24 лютого 2014 року електроенергії, а саме: по нарахуванню знято 3031 кВт/год. на суму 2607,27грн.

Із наданого представником відповідача розрахунку вбачається, що за лютий 2014 року ОСОБА_5 має сплатити 220грн.78 коп. за спожиту електричну енергію у розмірі 640 кВт, із яких 586 кВт, спожитих за період з 01 по 24 лютого та розрахованих за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії.

Даний розрахунок позивачем не спростований і не є предметом спору в даній справі, оскільки ОСОБА_5 вважає, що він не має оплачувати 586 кВт електроенергії, так як відповідач порушив головне його право на достовірну інформацію про продукцію та її належну якість, в тому числі щодо якості вимірювальної техніки, яка експлуатувалась на протязі тривалого періоду і не була повірена перед встановленням абоненту.

Перевіряючи доводи позивача щодо порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, суд першої інстанції визнав, що на протязі 2014-2017 років ПАТ ЕК «Херсонобленерго» в незрозумілій формі висував ОСОБА_5 суми неузгодженого боргу, за заявою споживача експертизу лічильника не провів, надсилав листи-попередження про відключення від енергопостачання будинку позивача при наявності спору, звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу при наявності заяви позивача в 2014 році про некоректну роботу лічильника і це при тому, що всі ці дії чітко регламентовані законодавчими актами та Законом України «Про захист прав споживачів».

Суд погодився із доводами позивача та визнав, що наведені дії свідчать про те, що товариство веде нечесну підприємницьку практику по відношенню до позивача як до споживача електричної енергії.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», яким визначено значення терміну «нечесна підприємницька практика», нечесна підприємницька практика - це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим або іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Статтею 19 наведеного Закону, якою заборонена нечесна підприємницька практика, передбачено, що нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції та будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

При цьому за змістом наведеної норми матеріального права підприємницька практика вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він би не погодився, а агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що нечесною підприємницькою практикою є практика направлена на досягнення результату, яким є дія споживача, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків у правовідносинах із самим суб'єктом підприємницької діяльності або ж з третіми особами.

Закон передбачає, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності, є недійсними.

Із встановлених судом обставин справи вбачається, що сторони перебувають у договірних правовідносинах, щодо належного виконання зобов'язань за якими між ними і виник спір.

Суд обґрунтовано зробив висновок про те, що права та обов'язки сторін у цих правовідносинах чітко регламентовані Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999р. №1357 із послідуючими з мінами і доповненнями та Положенням про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.06.2003р. №322 із послідуючими змінами та доповненнями.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не дотримано встановленого Положенням про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів порядку проведення експертизи спірного лічильника електричної енергії, внаслідок чого відбулося порушення прав позивача як споживача електричної енергії.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» підстав вважати це порушення нечесною підприємницькою практикою з боку енергопостачальника і вважає правильними висновки суду про те, що порушене право ОСОБА_5П було відновлене шляхом неврахування результатів метрологічного дослідження засобу обліку, здійснення перерахунку спожитої електричної енергії за спірний період та скасування процедури відключення будинку від енергопостачання.

При цьому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про стягнення витребуваних позивачем в рахунок відшкодування витрат на поїздку до м. Херсона представника позивача для присутності при проведенні метрологічного дослідження лічильника грошових коштів, оскільки Правилами користування електричною енергією для населення передбачено, що у разі підтвердження експертизою неправильної роботи засобу обліку енергопостачальник відшкодовує побутовому споживачу всі витрати, пов'язані з проведенням експертизи.

Згідно з пунктом 3.1 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів до витрат на проведення експертизи приладу обліку належить вартість робіт енергопостачальника та вартість повірки. Такі витрати позивач при проведенні метрологічного дослідження лічильника не поніс.

Не належать до витрат, які відшкодовуються енергопостачальником у спірних правовідносинах і витрати, понесені на лікування члена сім'ї споживача. Посилаючись на те, що необхідність цих витрат є наслідком неправомірних дій відповідача щодо нарахування до сплати необґрунтованої суми за неспожиту електроенергію, невиконання вимог щодо експертизи лічильника та намірів відключити будинок від енергопостачання, ОСОБА_5 не надав належних та допустимих доказів про те, що хвороба його дружини знаходиться у причинному зв'язку із зазначеними порушеннями та про те, що ці витрати є його особистими витратами, враховуючи, що саме він перебуває у договірних правовідносинах із енергопостачальником, а його дружина - ОСОБА_6 до суду щодо захисту своїх порушених прав не зверталася та позивача на це не уповноважувала.

Не є встановлені судом порушення енергопостачальника і підставою для звільнення позивача від сплати за електричну енергію, споживання якої в зв'язку із непроведенням належним чином експертизи засобу обліку у період з 01.02.2004р. по 24.02.2014р. визнано споживанням без приладу обліку, оскільки відповідно до п.33 Правил користування електричною енергією для населення, у разі користування електричною енергією без засобу обліку з дозволу енергопостачальника розрахунки із побутовим споживачем здійснюються відповідно до середньомісячного споживання. Величина середньомісячного споживання електроенергії визначається за попередні 12 місяців, або за фактичний період споживання, якщо він менший 12 місяців.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду щодо визнання діяльності товариства, що ведеться по відношенню до ОСОБА_5 нечесною підприємницькою практикою з використанням монопольного становища і порушенням прав споживача, є помилковим і таким, що не ґрунтується на встановлених ним обставинах та нормах матеріального права, що регулює спірні правовідносини, а тому ухвалене судом рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зазначеної позовної вимоги.

Необґрунтованими колегія суддів вважає також висновки суду щодо права позивача на відшкодування моральної шкоди.

Встановивши, що спірні правовідносини витікають із договору на постачання електричної енергії, суд не зважив на положення ст.611 ЦК України, відповідно до яких у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема щодо відшкодування моральної шкоди, встановлені договором або законом.

Укладеним сторонами договором відшкодування моральної шкоди не передбачено, а пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який регулює спірні правовідносини, передбачено право споживача на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції) відповідно за закону.

Таким законом є Закон України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», яким передбачено відшкодування завданих внаслідок дефекту в продукції ( термін «продукція» включає також електроенергію) каліцтва, іншого ушкодження здоров'я або смерті особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Оскільки у спірних правовідносинах позивач на наявність наведених обставин не посилається і такі судом не встановлені, висновок суду першої інстанції про право позивача на відшкодування моральної шкоди є помилковим, тому ухвалене ним рішення про задоволення позову у цій частині підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні наведеної позовної вимоги.

В решті оскарженій частині (про відмову у наданні безоплатно 586 кВт електричної енергії та стягненні матеріальної шкоди у розмірі 2008,70грн.) рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення наведених позовних вимог відсутні.

Доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Так, посилання позивача на положення ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» колегія суддів вважає юридично неспроможними, оскільки наведена норма матеріального права регулює питання щодо прав споживача у разі придбання ним товару неналежної якості.

У спірних правовідносинах товаром є електрична енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Пунктом 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 року з послідуючими змінами та доповненнями, визначено, що електрична енергія є товаром, який відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару.

При цьому якість електричної енергії - це перелік визначених Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики значень показників якості електричної енергії і значень нормально допустимих і гранично допустимих норм якості електричної енергії, у разі дотримання яких забезпечується електромагнітна сумісність електричних мереж електропередавальної організації та електроустановок споживачів електричної енергії.

Відповідальність енергопостачальника за недотримання якості електричної енергії встановлена ст.24 Закону України «Про електроенергетику», якою передбачено, що у разі відпуску електричної енергії, параметри якої внаслідок дій або бездіяльності енергопостачальника виходять за межі показників, визначених у договорі на постачання електричної енергії, енергопостачальник несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 25 відсотків вартості такої електроенергії.

Зважаючи на те, що у спірних правовідносинах не йдеться про відпуск позивачеві електричної енергії неналежної якості, а нормами матеріального права не передбачено звільнення споживача від оплати за спожиту електроенергію, в тому числі і з підстав його відсутності за місцем проживання у період, що обліковується, доводи апеляційної скарги не можуть бути прийнятими до уваги як такі, що висновки суду не спростовують.

Що ж стосується правильності визначеної відповідачем величини середньомісячного споживання електричної енергії, то наведені обставини знаходяться поза межами предмета спору, судом першої інстанції не досліджувалися і в силу ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються ї не розглядаються, що не перешкоджає позивачеві здійснити захист свого права у передбачений законом, в тому числі, судовий, спосіб.

Необґрунтованими колегія суддів вважає також доводи апеляційної скарги щодо наявних правових підстав для стягнення з відповідача витрат, понесених його представником для поїздки у м. Херсон з метою бути присутньою при проведенні метрологічного дослідження засобу обліку електричної енергії, оскільки, як уже зазначалося вище, такі витрати не віднесені законом до витрат, пов'язаних з проведенням експертизи (п.16 Правил користування електричною енергією для населення та п.3.1 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів).

Що ж стосується шкоди, завданої здоров'ю дружини позивача, як він вважає, в результаті неправомірних дій відповідача, то така відповідальність енергопостачальника не витікає із його зобов'язань за договором, укладеним із споживачем. Наведені ОСОБА_5 обставини з цього приводу знаходяться у площині позадоговірних відносин та стосуються прав самої ОСОБА_6, захист яких у спірних правовідносинах вона позивачеві не доручала та не позбавлена можливості доводити факт порушення її прав та вимагати їх відновлення шляхом самостійного звернення з відповідними позовними вимогами до суду.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалася, тому його законність та обґрунтованість судом апеляційної інстанції не перевіряється відповідно до вимог ст.367 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог та розподілу судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» про визнання діяльності товариства, що ведеться по відношенню до ОСОБА_5, нечесною підприємницькою практикою з використанням монопольного становища і порушенням прав споживача, про стягнення моральної шкоди відмовити.

В решті оскарженій частині це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: Г.В. Семиженко

І.В. Склярська

Повний текст постанови складено 16 квітня 2018 року

Суддя Л.В. Пузанова