ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 645/8177/15-ц

провадження № 22-ц/818/796/18

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: державний виконавць Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції Харківської області Казьонна Олена Костянтинівна,

боржник ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за поданням державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції Харківської області Казьонної Олени Костянтинівни про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харків від 15 червня 2017 року (в складі судді Іващенко С.О.),

встановив:

У червні 2017 року державний виконавць Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції Харківської області Казьонна Олена Костянтинівназвернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань, покладених згідно виконавчого листа № 2/645/2705, виданого 12.07.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 203 948,80 грн. та наказом № 9222/2675/15 від 27.07.2015 року Господарського суду Харківської області про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 суми основного боргу за договором оренди від 01.01.2008 року в розмірі 328 392,86 грн., інфляційних витрат у розмірі 138 840,00 грн., 3 % річних у розмірі 11 147,36 грн. та суми судового збору у розмірі 9567,70 грн.

В обґрунтування подання зазначала, що боржник ОСОБА_2, ухиляється від сплати боргу. 26.10.2015 року, 18.08.2016 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження. Копії даних постанов надіслані на адресу сторін виконавчого провадження. 09.11.2015 року, 31.08.2016 року, 10.11.2016 року направлені запити до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України. Згідно останніх відповідей боржник працює в ТОВ «Зміївський машинобудівний завод». Згідно заяви стягувача та боржника було направлено постанову про відрахування за місцем отримання доходу. 21.11.2016 року було здійснено вихід за місцем проживання боржника, проте мешканці квартири впускати державного виконавця відмовилися, однак залишено виклик державного виконавця. 19.11.2015 року винесено постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження. 30.06.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, а саме автомобіля марки ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1. 30.06.2016 року винесено постанову про розшук вищевказаного транспортного засобу. ОСОБА_2 відомо про заборгованість, про що свідчить його заяви в матеріалах виконавчого провадження, але протягом тривалого часу ухиляється від зобов'язань. 23.03.2017 року до Зміївського РВ ДВС було направлено доручення державного виконавця Фрунзенського ВДВС м. Харків про перевірку майнового стану боржника за адресою: АДРЕСА_1 на який було акт державного виконавця Зміївського РВ ДВС, з якого вбачається, що майна боржника не виявлено. Крім того, державним виконавцем здійснювався вихід за адресою вказаною у виконавчому листі, проте двері квартири ніхто не відкрив, а державним виконавцем в дверях квартири було залишено повідомлення про виклик на 06.06.2017 року. Також 31.05.20417 року до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції Харківської області надійшла відповідь з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, в якій зазначено, що боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово перетинає державний кордон України. В зв'язку з тим, що зазначені заходи не привели до погашення заборгованості, а боржник ухиляється від погашення боргу, державний виконавець Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції Харківської області Казьонна О.К. звернулася до суду з даним клопотанням.

Державний виконавець Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції Харківської області Казьонна О.К. в судове засідання не з'явилася. В поданні просила справу слухати за її відсутності. Суд, вважає можливим розглянути подання без участі державного виконавця.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 15 червня 2017 рокуподання державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції Харківської області Казьонної Олени Костянтинівни про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон до погашення заборгованості за виконавчим листом №2/645/2705, виданого 12.07.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 203 948,80 грн. та наказом № 9222/2675/15 від 27.07.2015 року Господарського суду Харківської області про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 суми основного боргу за договором оренди від 01.01.2008 року в розмірі 328 392,86 грн., інфляційних витрат у розмірі 138 840,00 грн., 3 % річних у розмірі 11 147,36 грн. та суми судового збору у розмірі 9567,70 грн.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся на цю ухвалу з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання державного виконавця про обмеження права ОСОБА_2 на виїзд за межі України.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що судом першої інстанції було застосовано норму права, яка не підлягає застосуванню, а саме в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції посилається на частину 2 пункту 2 частини 1 статті 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, які на момент постановлення ухвали були виключені на підставі Закону N 888-VІІІ від10.12.2015 року. При цьому було застосовано норми закону, який діяв у редакції від 05.12.2013 року. Таке застосування не лише не відповідає загальним принципам права, а й призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржникасуд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції Харківської області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження 53031931 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 203 948,80 грн. та наказом № 9222/2675/15 від 27.07.2015 року Господарського суду Харківської області про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 суми основного боргу за договором оренди від 01.01.2008 року в розмірі 328 392,86 грн., інфляційних витрат у розмірі 138 840,00 грн., 3 % річних у розмірі 11 147,36 грн. та суми судового збору у розмірі 9567,70 грн.

Виконавче провадження відкрито у відповідності до постанов державного виконавця Фрунзенського ВДВС міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 26.10.2015 року та від 18.08.2016 року, які отримано боржником, про що свідчать ксерокопії поштових повідомлень.

Під час знаходження виконавчих листів на примусовому виконанні в Фрунзенському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції Харківської області, боржник ОСОБА_2 у добровільному порядку борг не сплачує.

В матеріалах справи міститься інформація з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, з якої вбачається, що боржник ОСОБА_2 перетинає державний кордон України.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем було вжито заходів щодо розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до установ та організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна боржника. 09.11.2015 року, 31.08.2016 року, 10.11.2016 року, було зроблені запити до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України.

Згідно останніх відомостей боржник працює у ТОВ «Зміївський машинобудівний завод», згідно заяви стягувача та боржника було направлено постанову про відрахування за місцем отримання доходу. До цього часу жодних перерахувань за цією постановою не проводилось, у зв'язку із черговістю задоволення вимог стягувачів за іншими виконавчими провадженнями.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, зміст норм зазначеного Закону передбачає юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

«Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини 1 статті 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у пункті 18 частини 3 статті 11 ЗУ «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Матеріали справи свідчать, що державним виконавцем 21.11.2016 року та 25.11.2016 року були здійсненні виходи за місцем проживання боржника, мешканці квартири впускати державного виконавця відмовились.

19.11.2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відомості внесенні до відповідних реєстрів.

30.06.2016 року було винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, а саме автомобіль марки ВАЗ 2108, легковий, червоного кольору, ДНЗ НОМЕР_1

30.06.2016 року було винесено постанову про розшук вищенаведеного транспортного засобу.

Згідно відповіді з Управління Держгеокадаструу м. Харкові Харківської області право власності на земельні ділянки не обліковуються за боржником.

Згідно відповіді з Управління споживчого ринку за боржником об'єкти торгівлі, ресторанного господарства та сфери побуту не обліковані.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 пояснив, що на даний час ОСОБА_2 працює директором ТОВ «Зміївський машинобудівний завод», отримує зарплату приблизно 6000 грн., жодних перерахувань за цими виконавчими листами не проводилось, у зв'язку із черговістю задоволення вимог стягувачів за іншими виконавчими провадженнями, пояснити, що заважало ОСОБА_2 хоча б невеликими сумами погашати наявний у нього борг, пояснити не зміг.

Також не приймаються колегією суддів посилання представника ОСОБА_2 на те, що йому необхідно виїжджати за кордон у відрядження як керівнику підприємства, оскільки будь-яких доказів цього він не надав.

Отже, на час звернення державного виконавця із поданням до суду і до теперішнього часу коштів на погашення заборгованості, стягнутої за рішенням суду, ОСОБА_2 не сплачено.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішення.

Матеріали справи свідчать про те, що державний виконавець вживав передбачених ст. ст. 10, 18 Закону заходів, спрямованих на примусове виконання судового рішення, щодо фактичного виконання рішення.

Дії (бездіяльність) боржника у виконавчому провадженні вказують на фактичне ухилення його від виконання рішення суду.

Можливість застосування до боржника обмеження у праві виїзду за кордон або відсутність підстав для цього не пов'язуються прямо із обсягом здійснення виконавцем інших заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, законодавчих перешкод для одночасного застосування різних заходів із метою виконання рішення суду немає, а відповідні факти оцінюються в сукупності в кожному конкретному випадку з урахуванням дійсних обставин виконавчого провадження, дій (бездіяльності) боржника тощо. Водночас сторони виконавчого провадження (зокрема, боржник) не позбавлені права і можливості діяти за наявності для того підстав у виконавчому провадженні встановленим порядком з урахуванням зміни обставин, ступеня виконання рішення, наявності підстав для такого виконання, ставити питання про скасування обмежень тощо.

Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2, будучи обізнаним про наявність рішення суду про стягнення з нього коштів та відкриття у зв'язку з цим виконавчого провадження, тривалий час ухилявся від виконання обов'язків, покладених на нього рішенням суду, а саме, щодо стягнення з нього грошових коштів на користь ОСОБА_3.

Висновок суду першої інстанції про доведеність факту ухилення боржника від виконання рішення суду, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення подання державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції Харківської області Казьонної О.К. про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харків від 15 червня 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 листопада 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко