Справа № 487/5303/15-ц
Провадження № 2/487/7/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючий суддяОСОБА_1,
при секретаріОСОБА_2

за участю:

представника позивачаОСОБА_3
відповідачаОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про відновлення межі земельної ділянки та усунення перешкод у праві власності на землю та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи Миколаївська міська рада та Управління Держкомзему у місті Миколаєві про скасування приватизації земельної ділянки, шляхом визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради від 22 квітня 2010 року за № 45/35 та визнання незаконним державного акту про право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2015 року ОСОБА_5 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_4, і остаточно з урахуванням уточнень просили суд зобов'язати відповідачів демонтувати частину задньої торцевої зовнішньої стіни будівлі літ. "Д" довжиною 5.7 м., шириною 0,8 м., побудованої на межі земельних ділянок № 30-а та № 30 по

вул. Новий інвалідний хутір у м. Миколаєві. Також просили зобов'язати відповідачів відновити частину огорожі суміжного землекористування на відстані 0,5 м., від зовнішньої стіни житлового будинку № 30-а по вул. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що є власником земельної ділянки площею 0,0130 га, розташованої у м. Миколаєві по

вул. Новий інвалідний хутір, 30-а. Відповідачі, які користуються сусідньою земельною ділянкою по вул. Новий інвалідний хутір № 30 у м. Миколаєві, без відповідних дозволів та погоджень обклали бутом навколо стіни будівлі літ. "Д", розташованого на межі земельних ділянок. В результаті чого зайняли частину земельної ділянки позивача та створили перешкоду в обслуговуванні житлового будинку, позбавивши останню можливості в повній мірі користуватись приналежними їй на праві власності об'єктами нерухомості.

Ухвалою суду від 09.11.2015 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_5, про скасування приватизації земельної ділянки шляхом визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради від 22.04.2010 року № 45/43. Крім того просила визнати незаконним та скасувати державний акт про право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_5 від 19.07.2011 року, серія ЯЛ № 642790, площею 0,0130 га.

Позивач у судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином. У судовому засіданні представник позивача вимоги первісного позову підтримав і просив суд їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Відповідач, представник відповідача позовні вимоги первісного позову не визнали з тих підстав, що здійснені ними будівельні роботи в виді обкладання бутом стіни будівлі літ. "Д" не порушують прав позивача, оскільки здійснені в межах площі земельної ділянки № 30 по вул. Новий інвалідний хутір у

м. Миколаєві. Позовні вимоги зустрічного позову підтримали у повному обсязі.

Треті особи за зустрічним позовом на судове засідання не з'явились про дату та час були повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 642790, виданого згідно з рішенням Миколаївської міської ради від 22.04.2010 року № 45/32, власником земельної ділянки площею 0,0130 га, розташованої у м. Миколаєві по вул. Новий інвалідний хутір, 30-а, є - ОСОБА_5. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На земельній ділянці розташований житловий будинок з прилеглими до нього господарськими будівлями та спорудами, який належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу № 1291 від 22.10.1997 року.

Власником сусіднього житлового будинку № 30 по вул. Новий інвалідний хутір у м. Миколаєві була ОСОБА_8. Житловий будинок розташований на земельній ділянці яка має спільну межу з земельною ділянкою № 30-а по вул. Новий інвалідний хутір у м. Миколаєві. Після смерті власника, житловим будинком та земельною ділянкою по вул. Новий інвалідний хутір користується онука ОСОБА_8 - ОСОБА_6. Остання зареєстрована у житловому будинку з 20.06.2008 року. Також у будинку проживає ОСОБА_4. За жодним із відповідачів право власності на житловий будинок та земельну ділянку по вул. Новий інвалідний хутір, 30 у м. Миколаєві не зареєстровані.

Як вбачається з акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, оформленого головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області ОСОБА_9 від 08.12.2015 року, в ході перевірці, проведеної за адресою: м. Миколаїв, вул. Новий інвалідний хутір, 30, було встановлено, що в період з квітня-липня 2015 року громадянином ОСОБА_4 проводились роботи з реконструкції літньої кухні літ. "Д", а саме: відновлення стін, матеріал стін - камінь - черепашник на цементному розчин, товщиною 200 мм. При перевірці прив'язки стін до існуючих будівель за участю представника ПП "Миколаївського-кадастрового центру" ОСОБА_10 встановлено, що ОСОБА_4 виконано самозахват землі від 0,06 до 0,11 м., за межу між сусідніми ділянками, що підтверджується матеріалами перевірки ПП "Миколаївський міський земельно-кадастровий центр". З письмових пояснень ОСОБА_4 будівельні роботи з реконструкції літньої кухні літ. "Д" проводились ним особисто.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 125-060 від 01.09.2017 року літня літ. "Д" по вул. Новий інвалідний хутір, 30 у м. Миколаєві з розмірами на час дослідження 5,0 х 5,7 м., площа забудови - 28,5 кв.м. Згідно даних матеріалів архівної інвентаризаційної справи МБТІ № 22846 від 24.06.1993 року, розміри в плані будівлі літ. "Д" - 4,2 х 5,7 м., площа забудови 23,94 кв.м., тобто на час дослідження збільшені розміри будівлі, а саме бокові зовнішні стіни збільшені на 0,8 м., тобто виконана забудова відстані від зовнішньої стіни будівлі літ. "Д" до існуючої суміжної межі, яка складає - 0,6 м. з виступом за неї 2,0 м.

По даним виконаних замірів на місті, встановлено:

- відстань від лівої зовнішньої стіни житлового будинку № 30-а до зовнішньої стіни споруди літньої кухні літ. "Г" будинку № 30 - 0,5-0,55 м.

- відстань від задньої торцевої зовнішньої стіни житлового будинку № 30-а до зовнішньої стіни споруди літньої кухні літ. "Д" будинку № 30 - 0,5 - 0,33 м.

Згідно вимог п. 3,25 * ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень". Для догляду за будівлями і здійснення їх потокового ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати - не менше 1,0 м. На підставі викладеного, встановлено, що будівлі літніх кухонь літ. "Г та Д" - 1957 року на час дослідження розташовані з порушенням вимог п. 3.25 * ДБН 360-92**, які діють на даний час та займають частину площі земельної ділянки № 30-а.

Для приведення до первісного стану розташування надвірних господарських будівель літніх кухонь літ. "Г,Д" на земельній ділянці № 30 по вул. Новий інвалідний хутір по відношенню до границі суміжного землекористування з земельною ділянкою № 30-а, згідно даних, вказаних в матеріалах архівної інвентаризаційної справи № 22846 від 24.06.1993 року необхідно демонтувати частину задньої торцевої зовнішньої стіни будівлі літ. "Д" довжиною 5,7 м., шириною - 0,8 м., при цьому відновити частину огорожі суміжного землекористування на відстані - 0,5 м. від зовнішньої стіни житлового будинку № 30-а по вул. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ст. 76 ЦПК України). Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими, речовими і електронними доказами;

- висновками експертів;

- показаннями свідків.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень (ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Статтею 96 цього кодексу встановлені обов'язки землекористувачів, в тому числі не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; тощо.

Згідно ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом , в тому числі, визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

За положеннями ст. 107 цього Кодексу, основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Враховуючи те, що наведеними матеріалами справи підтверджується порушення меж земельної ділянки позивача, то суд приходить до висновку, що вимоги первісного позову обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У зустрічному позові позивач - ОСОБА_7 просить суд скасувати рішення Миколаївської міської ради від 22.04.2010 року № 45/43, а також державний акт про право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_5 серії ЯЛ № 642790, площею 0,0130 га, свої вимоги обґрунтовувала порушенням її прав як користувача земельної ділянки № 30-а по вул. Новий інвалідний хутір у м. Миколаєві.

У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «ОСОБА_1 та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) також напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Позивач за зустрічним позовом не надала суду докази про те, що вона є суб'єктом права власності або користування земельної ділянки № 30-а по вул. Новий інвалідний хутір у м. Миколаєві. Крім того матеріали справи не містять доказів які б підтверджували, що оскаржувані нею рішення органу місцевого самоврядування та державний акт на право власності на земельну ділянку № 30 по вул. Новий інвалідний хутіру м. Миколаєві порушує її права. Наведеними вище матеріалами справи підтверджується факт порушення меж земельної ділянки позивача за первісним позовом. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,13,82,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про відновлення межі земельної ділянки та усунення перешкод у праві власності на землю задовольнити.

Зобов?язати ОСОБА_7 та ОСОБА_4 демонтувати частину задньої торцевої частини стіни будівлі літ. "Д" довжиною 5,7 м., шириною 0,8 м., побудованої на межі земельних ділянок № 30-а та № 30 по вул. Новий інвалідний хутір у м. Миколаєві, та відновити частину огорожі суміжного землекористування на відстані 0,5 м. від зовнішньої стіни житлового будинку № 30-а по вул. Новий інвалідний хутір в м. Миколаєві.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5, треті особи Миколаївська міська рада та Управління Держкомзему у місті Миколаєві про скасування приватизації земельної ділянки, шляхом визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради від 22 квітня 2010 року за № 45/35 та визнання незаконним державного акту про право власності на земельну ділянку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Стягнути ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на проведення експертизи у розмірі 4800,00 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_5, народилася 01.10.1973 р.н, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 хутір 30 а, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_7, народилася 30.11.1991 р.н, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1 хутір 30, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_4, народився 13.04.1948 р.н, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне судове рішення буде складено 13.04.2018 року.

Суддя Д.Г. Нікітін