Справа № 212/2991/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2018 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Колочко О.В.
секретарі судового засідання Деменко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
15 червня 2018 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
У судове засідання представник позивача не зявився, в позові просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився та ухвалою суду від 30 липня 2018 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення).
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
19.06.2008 відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з Заявою, яка відповідно до п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг у сукупності із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання послуг, Тарифами є Договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» (Банк) та відповідачем ОСОБА_1(Позичальник), відповідно до якого відповідач (Позичальник) отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1200 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік (а.с. 10,11-16).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
В звязку з тим, що відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору станом на 31 липня 2014 року в сумі 6326,00 грн., яка складалася з 996,30 грн. заборгованість за кредитом, 2003,25 грн. заборгованість за процентами, 2549,02 грн. пеня та комісія, 500,00 грн. штраф, 277,43 грн. штраф (процентна складова).
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 листопада 2014 року в справі № 212/9105/14-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 19.06.2008 в загальній сумі 6326,00 грн. Рішення набрало законної сили 12 січня 2015 року (а.с. 6).

Відповідно до п. 5.7 Розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобовязань в цілому або у визначеній Банком частці у випадку невиконання боржником своїх Боргових або інших зобовязань за Договором кредиту (а.с. 16).

Таким чином, позивач в звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору мав право звернутися до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості і цим правом позивач скористався і його позовні вимоги були задоволені повністю рішенням суду від 19 листопада 2014 року, після чого усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за рішенням суду від 19 листопада 2014 року позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі, зокрема і тіло кредиту, на які в подальшому Банк нарахував проценти, не маючи на це правових підстав.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 02 грудня 2015 року (№ 6-1707цс15 та № 6-249цс15), а також Верховний Суд в своїй постанові № 564/2199/15-ц від 14 лютого 2018 року.

Таким чином, після дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема тіла кредиту, за рішенням суду позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором.

З моменту ухвалення вказаного рішення, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобовязань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину площину виконання судового рішення. Ці правовідносини врегульовані спеціальним законом Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне рішення складено і підписано 30 липня 2018 року.

Суддя: О. В. Колочко