Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 310/1946/17 Головуючий у 1-й інстанції Полянчук Б.І.
Провадження № 22-ц/778/220/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участі секретаря Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 19.06.2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що підлягає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_5 не виконує зобовязання за договором та не сплачує грошові кошти, що підлягають оплаті за його умовами.

На підстав викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 заборгованість станом на 28.02.2017 року у сумі 17354,53 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 1465,00 грн., заборгованості по процентам 11686,93 грн., заборгованості за пенею та комісією 2900,00 грн., заборгованості по штрафам у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 802,60 грн. (процентна складова) та стягнути судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 травня 2017 року до участі по цій справі в якості відповідачів залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як правонаступників ОСОБА_5, яка померла 18 жовтня 2016 року (а.с. 53).

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки), до апеляційного суду не з'явились, клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавали.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 371, 372 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності відповідачів у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємці відповідають за боргами спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, а при відсутності, чи недостатності спадкового майна, кредитне зобовязання припиняється неможливістю виконання чи недостатністю спадкового майна. Враховуючи відсутність доказів щодо наявності спадкового майна, його вартості та вступу відповідача у спадщину, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позову, оскільки відомостей про отримання відповідачами будь-якого майна у спадщину після смерті ОСОБА_5 та його вартості немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення повністю не відповідає.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов'язків, зазначених у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 цього Кодексу).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч.ч. 3, 4 ст.1268, ст. 1269 ЦК України. Так, згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу "Оформлення права на спадщину").

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення рішення суду) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, ст. 1282 ЦК України обмежує суму стягнення заборгованості спадкодавця за кредитом із спадкоємця вартістю одержавного у спадок майна, а не встановлює спосіб звернення кредитора із вимогами до спадкоємця боржника.

Обов'язок спадкоємця боржника перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця полягає у поверненні сум за тілом позики та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна.

З матеріалів справи вбачається, що згідно анкети-заяви від 19.06.2014 року відповідач ОСОБА_5 приєдналась до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 5). Відповідачу встановлено кредитний ліміт на платіжну картку кредитка «Універсальна/Gold».

Вказаною заявою, умовами та правилами надання банківських послуг а також тарифами (а.с. 6-30) відповідачем взято на себе зобовязання сплачувати відсотки за користування кредитом та повернути кредит.

У звязку з неналежним виконанням умов договору у боржника утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 28.02.2017 року склала 17354,53 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 1465,00 грн., заборгованість по процентам 11686,93 грн., (що складається з несплачених процентів на поточну заборгованість 47,15 грн. та несплачених процентів на прострочену заборгованість 11639,78 грн.), заборгованість за комісією 2900,00 грн., заборгованість за судовими штрафами 1302,60 грн. (а. с. 4).

18 жовтня 2016 року ОСОБА_5 померла, про що 24 жовтня 2016 року складено актовий запис № 102 (а.с. 47).

Відповідно до повідомлення Бердянської районної державної нотаріальної контори від 29.04.2017 року та матеріалів спадкової справи, після смерті 18.10.2016 року ОСОБА_5 в Бердянську районну державну нотаріальну контору Запорізької області звернулися: 16.12.2016 року ОСОБА_3, чоловік померлої, із заявою про прийняття спадщини за законом, який на момент подачі заяви був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; 16.12.2016 року ОСОБА_4, донька померлої, із заявою про прийняття спадщини за законом, яка на момент подачі заяви була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; 16.12.2016 року ОСОБА_6, донька померлої, із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка на день подачі заяви була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; та ОСОБА_7, мати померлої, із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка на день подачі заяви була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, буд. 7. Заяв від інших спадкоємців спадкова справа не містить. Згідно даних Заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався. Свідоцтва про право на спадщину за законом не видані (а.с. 50-52, 134-157).

З матеріалів спадкової справи, яка витребувана судом апеляційної інстанції, видно, що до складу спадщини входить наступне майно: житловий будинок, що розташований за адресою: вул. 8-Березня, 7 с. Осипенко Бердянський район Запорізької області та майнові права на земельну частку (пай) у колективній власності КСП «Іскра» розміром 6,319 умовних кадастрових гектарів.

Згідно довідки оцінювача ОСОБА_8 ймовірна вартість успадкованого майна складає: житлового будинку від 38000 грн. до 52000 грн., майнових прав на земельну частку (пай) від 329000 грн. до 367000 грн.

Отже, відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_4, як спадкоємці померлого позичальника, прийнявши спадщину, відповідно до вимог ст.ст. 1281, 1282 ЦК України зобов'язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Станом на день смерті боржника 18.10.2016 року заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.06.2014 року становить 10807,64 грн., з яких: прострочений основний борг по кредиту 1465,00 грн., проценти 8142,64 грн. та пеня за період з 30.10.2015р. по 18.10.2016р. - 1200,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи, що сума заборгованості за кредитним договором станом на дату смерті позичальника складає 10807,64 грн., стягненню зі спадкоємців підлягає саме ця сума по 5403,82 грн. з кожного.

Крім того, колегія суддів наголошує, що вартість спадкового майна вище зазначеної суми, тому наявні усі підстави для стягнення цієї суми з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

За таких обставин колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк».

Встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» сплачено судовий збір при поданні позову в сумі 1 600,00 грн. (а.с. 1) та апеляційної скарги в розмірі 1760,00 грн. (а.с. 75).

За таких обставин, відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню з відповідачів судовий збір в загальній сумі 2092,46 грн., по 1046,23 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 червня 2017 року у цій справі скасувати. Прийняти постанову наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.06.2014 року станом на 18.10.2016 року в розмірі 5403,82 грн., яка складається із боргу за тілом кредиту в сумі 732,50 грн., процентами 4071,32 грн., пені 600 грн., а також судові витрати в розмірі 1046,23 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.06.2014 року станом на 18.10.2016 року в розмірі 5403,82 грн., яка складається із боргу за тілом кредиту в сумі 732,50 грн., процентами 4071,32 грн., пені 600 грн., а також судові витрати в розмірі 1046,23 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено протягом 10 днів.

Головуючий

Судді: