КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/417/2018 Головуючий в суді 1 інстанції - Матійчук Г.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Семенюк Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві справу за апеляційною скаргою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України НещадимаІвана Сергійовича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року у справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4, стягувані: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк», Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_5,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим Іван Сергійович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання останнім зобов'язань, покладених на нього виконавчими листами:

- №755/28382/14-ц, виданого 06.03.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства &q?ол;Комерційний банк &q?бл;Південкомбанк&q?го;88 642 612, 42 грн.;

- № 755/13962/15-ц, виданого 02.09.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 116 592,26 грн.;

- № 755/11690/14-ц,виданого 18.03.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства &que:;Комерційний банк &q? р;Південкомбанк&q?та; 1 075 601,98 грн.;

- № 755/360/13-ц,виданого 25.09.2013 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суми у розмірі 596 707,02 грн.

В обґрунтування вимог подання посилався на те, що боржник, починаючи з 2015 року, ухиляється від виконання указаних зобов'язань на суму понад 1,5 мільйона гривень; на виклики та листи державного виконавця не реагує, будь-яких дій, спрямованих на погашення заборгованості не вчиняє. При цьому, боржник регулярно перетинає кордон України, що, на думку заявника, пов'язано зі значними витратами, а тому, державний виконавець просив вжити заходів з тимчасового обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2017 року у задоволенні подання відмовлено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не доведено факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, а також з того, що чинним законодавством не передбачена можливість обмежувати особу у праві виїзду за межі України за ухвалою суду.

В поданій апеляційній скарзі державний виконавець, посилаючись на доводи, викладені у поданні, просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання державного виконавця задовольнити. Скаржник вважає, що державним виконавцем в повній мірі доведено факт ухилення боржника від виконання судового рішення.

Боржник, будучи в силу ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з'явився,а тому колегія суддів на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України провела розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів:

- №755/28382/14-ц, виданого 06.03.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства &qu'>;Комерційний банк &q?ог;Південкомбанк&q?у ;88 642 612, 42 грн.;

- № 755/13962/15-ц, виданого 02.09.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 116 592,26 грн.;

- № 755/11690/14-ц,виданого 18.03.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства &qule;Комерційний банк &qu;

- № 755/360/13-ц,виданого 25.09.2013 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суми у розмірі 596 707,02 грн.

Указане зведене виконавче провадження перебуває на виконанні у Відділі з 2015 року. Разом з тим, рішення судів на даний момент залишаються невиконаними.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не доведено факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, а також з того, що чинним законодавством не передбачена можливість обмежувати особу у праві виїзду за межі України за ухвалою суду.

Разом з тим, з таким висновком суду колегія не може погодитися, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За змістом п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п.8 ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення суду не виконано, будь-яких документів від боржника стосовно виконання рішень не надходило.

В свою чергу, державним виконавцем здійснено ряд заходів, спрямованих на виконання судових рішень.

Зокрема, винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якими накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

В ході проведення виконавчих дій складені акти опису й арешту якими накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1732 га., кадастровий номер :02:002:0089, що розташована за адресою АДРЕСА_3, буд. 252 та розташований на ній житловий будинок загальною площею 53,5 кв.м.; ? частини земельної ділянки площею 0,25 га розташованої за адресою АДРЕСА_3, 251, кадастровий номер НОМЕР_2, проведено їх оцінку та в подальшому майно передано на реалізацію до ДП «СЕТАМ».

Разом з тим, реалізація майна боржника ОСОБА_4 не відбулася у зв'язку із відсутністю допущених учасників торгів.

Також, з метою вчинення виконавчих дій з виконання даного виконавчих документів членами робочої групи 29.11.2016 року складені постанови про опис майна боржника, якими описано:

- земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_1, площею 0,12 га.;

- земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_2, площею 0,2500 га.;

- земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_2, площею 0,3500 га.;

- земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_3, площею 0,1089 га;

- земельну ділянку розташовану за адресою АДРЕСА_3, площею 0,1912 га.

Постановою державного виконавця від 16.02.2017 року з метою визначення вартості майна призначено суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Українська експертна група».

В ході виконання судових рішень також встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реюстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, боржник є одним із засновників ТОВ &q?ої;КЛУБ BEЛEC&q?ше;, , TOB &q?в ;ІНЕКОН СЕРВІС&q?му;, ; ТОВ &q?сн;ЛЮТЯНСЬКА ГОЛИЦЯ&q?ЛУ;,

З метою забезпечення повного фактичного виконання рішення, на майнові та корпоративні права боржника накладено арешт.

Також, державним виконавцем встановлено, що згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, боржник протягом 2013 - 2016 року багаторазово перетинав кордон України.

З вищенаведеного вбачається, що рішення судів з 2015 року до теперішнього часу боржником не виконуються. Останнім не вживається будь-яких заходів, спрямованих на таке виконання, жодних відомостей про погашення заборгованості, в тому числі, часткове, матеріали виконавчого провадження не містять. Виклики та листи державного виконавця боржником проігноровано, а відомості про доходи - приховуються. При цьому, протягом 2013-2016 років боржником регулярно перетинається державний кордон України, що, очевидно пов'язано з витрачанням грошових коштів.

Указані обставини об'єктивно свідчать про факт ухилення боржника від виконання рішень судів, що є підставою для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання останнім зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що посилання суду першої інстанції на те, що чинним законодавством не передбачена можливість обмежувати особу у праві виїзду за межі України за ухвалою суду, є некоректним, оскільки чинною на момент постановлення оскаржуваної ухвали редакцією Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» чітко передбачений відповідний захід впливу на боржника, що ухиляється від виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення подання державного виконавця з підстав, що наведені вище.

Керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича задовольнити.

Скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року та постановити нову ухвалу наступного змісту.

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України НещадимаІвана Сергійовича - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчими листами: №755/28382/14-ц, виданого 06.03.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва; № 755/13962/15-ц, виданого 02.09.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва; № 755/11690/14-ц, виданого 18.03.2015 року Дніпровським районним судом міста Києва та № 755/360/13-ц, виданого 25.09.2013 року Дніпровським районним судом міста Києва.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України сплачений судовий збір у загальному розмірі 2362 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді