Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 2-п/490/55/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Подзігун Г.В., за участю секретаря судового засідання Нірши Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 17.04.2015 року по цивільній справі №490/688/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 року по цивільній справі №490/688/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що відповідач по справі ОСОБА_1 дізнався про наявність зазначеного рішення лише 15.06.2018 року, коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, до цього часу аліменти на дітей він сплачував добровільно. Крім того, відповідачу взагалі не було відомо про відкриття провадження за позовом ОСОБА_3 , викликів до суду та інших документів по справі він не отримував оскільки проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 в м. Бердичів Житомирської області. Відповідач вважає, що він був позбавлений можливості надати необхідні докази при розгляді справи та висловити свою позицію по обставинам справи. Його заперечення на позовну заяву істотно вплинули на розгляд справи по суті, так як старша дочка ОСОБА_4 мешкає з ним, і в нього залишився обов`язок сплати аліментів лише на меншу доньку ОСОБА_5 . На підставі цього, просить суд скасувати заочне рішення суду та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача подала до суду письмові пояснення на заяву про перегляд заочного рішення суду в яких вказала, що відповідач дізнався про прийняте рішення декілька років тому, що підтверджується відміткою у виконавчому листі №490/688/15-ц від 06.05.2015 року про стягнення з відповідача державним виконавцем судового збору. Крім того, відповідач неодноразово телефонував позивачу та висловлював своє невдоволення тим, що остання звернулася з позовом до суду, після чого сторони домовились та відповідач сплачував аліменти добровільно. Також представник позивача зазначила, що старша донька сторін дійсно зараз проживає з відповідачем, проте вона переїхали до нього лише у березні 2018 року, з того часу відповідач й припинив сплачувати аліменти на дітей.
Представник відповідача подала до суду письмові пояснення в яких вказала, що станом на теперішній час позивач продовжує отримувати аліменти на двох дітей, в той час як старша донька проживає з відповідачем, і витрачає кошти отриманні на дитину не за цільовим призначення. Також зазначила, що відмітка у виконавчому листі не підтверджує той факт, що відповідач знав про розгляд справи та міг бути на ньому присутнім.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви про перегляд заочного рішення підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, подані заперечення проти перегляду рішення суду підтримали в повному обсязі та просили суд залишити заяву без задоволення.
Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи наведені в обґрунтування заяви та в поясненнях на заяву, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.04.2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено та стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 33% від усіх видів доходу відповідача щомісяця, починаючи з 27.01.2015 року до повноліття дітей, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, що встановлений для дитини відповідного віку та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
06.05.2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист по вказаній цивільній справі.
Відповідно до ст. 228 ЦПК України (в редакції чинній на час прийняття рішення) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 284 ЦПК України строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З аналізу вищевказаної норми випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку обов`язкової наявності одночасно двох обставин: перша - відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; друга - докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.
Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін, заочне рішення було винесено 17.04.2015 року за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. В цей час відповідач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 в м. Бердичів Житомирської області (а.с. 40). На момент винесення рішення діти сторін проживали з позивачем, і лише у березні 2018 року старша донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , переїхала жити до відповідача.
Звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення, заявник не надав суду жодних доказів, які можуть бути визнані судом, як такі, що мають істотне значення для вирішення спору, та які не були враховані судом при ухваленні заочного рішення.
Посилання заявника на те, що зараз старша донька проживає з відповідачем не є підставою для скасування заочного рішення суду, оскільки на момент його винесення вона проживала з позивачем та знаходилась на її утриманні.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.
За такого, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, а тому заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.
Згідно ч.4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Керуючись ст.ст. 260, 26, 284, 287, 288 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 17.04.2015 року по цивільній справі №490/688/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишити без задоволення.
Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН