Справа № 409/82/18
Пров. № 2/409/370/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2018 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Третяка О.Г.,

за участю секретаря - Острогляд В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт.Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, обгрунтовуючі свої позовні вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 29.09.2017 року. Від шлюбу вони мають трьох неповнолітню дитину-сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У даний час дитина проживає з позивачкою, вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Отримати від відповідача дозвіл на виїзд за кордон та оформлення проїзного документу дитини вона не може, оскільки відповідач мешкає в м. Луганську та на телефонні дзвінки відповідав відмовою, а згодом зовсім перестав на них відповідати. Тому, з метою захисту прав дитини вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою про надання дозволу на її тимчасовий виїзд за кордон.

У судове засідання позивачка не з'явилася попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання засідання не з'явився, надавши заперечення на позовну заяву, позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачка пережкоджає йому у спілкуванні з дитиною, грошові перекази на утримання дитини не приймає, наголосив на рівності прав та обов'язок батьків відносно виховання дитини.

Дослідивши обставини справи, докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину-сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7)

Докази, що дитина проживає з позивачкою в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Окрім того, у відповідності до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Внаслідок наведеного, чинним законодавством України передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини (дітей) за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення, із зазначенням конкретного місця перебування дитини (дітей) у такий часовий проміжок, а не ймовірні, не визначені у датах виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній, конкретно визначеній державі. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні, суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

А також, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак позивачем чи її представником не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів, щодо відмови відповідача надати дозвіл на виїзд за кордон дітей чи створенні перешкод у їх виїзді за межі України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з необгрунтованністю.

Суд на підставі викладеного та керуючись ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. ст.150, 154 СК України, ст.ст. 10,13, 81, 263- 265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області Третяк О.Г.