Дата документу 10.04.2018
Справа № 320/477/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

при секретарі ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. При цьому, позивачка зазначає, що їй на праві власності належить вищевказана квартира, яку вона придбала у відповідачки, яка не мешкає в ній з 2015 року, але залишається в ній зареєстрованою, що позбавляє її в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним майном. У даному приміщенні ніяких речей відповідачки немає, ніяких спроб вселитися в квартиру з боку відповідачки не було.

Позивачка в судове засідання не зявилася, від її представника по довіреності ОСОБА_4 надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, судова повістка повернулась з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата».

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу ОСОБА_3 за місцем її реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідачки немає.

Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, суд вважає, що відповідачка була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, письмових заперечень від неї не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Позивачці згідно договору дарування квартири від 12 вересня 2015 року належить квартира АДРЕСА_1, про що свідчить копія даного договору та копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.6-8/.

Однак, за відомостями директора КП «Житломасив» Мелітопольської міської ради в квартирі АДРЕСА_2 Н.І. не проживає з 12.09.2015 /а.с.9/.

Але, за відомостями відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради відповідачка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.12/.

В силу того, що відповідачка зареєстрована у вищевказаній квартирі, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном.

У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника квартири, визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Припинення права власності на квартиру припиняє право колишнього власника на користування цією квартирою.

Аналогічні правові позиції викладені, зокрема, і в ухвалі Верховного Суду України від 13.07.2011 року № 6-55662св10.

Оскільки власником даної квартири є позивачка, а колишній власник квартири відповідачка ОСОБА_3 не знялася з реєстраційного обліку, в квартирі з 2015 року не проживає та не несе витрат по її утриманню, тому, остання втратила право користування цим приміщенням, так як реєстрація відповідача у квартирі позивачки є перешкодою у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування в квартирі АДРЕСА_3.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.346, 391 ЦК України, ст.ст.150 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: