Справа № 157/175/18
Провадження №2/157/100/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря Карпік Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину,

встановив:

09 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що за час шлюбу з відповідачем у них народилося троє дітей, двоє з яких є неповнолітніми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Дарина, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб з відповідачем розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 75 від 28 вересня 2006 року.

ОСОБА_4 після закінчення середньої школи у 2017 році продовжила навчання в Луцькому педагогічному коледжі за спеціальністю «Фізична культура і спорт», форма навчання денна на платній основі. Згідно з договором про надання освітніх послуг, який позивач уклала з навчальним закладом, загальна вартість навчання дочки ОСОБА_5 становить 40800 грн.: 1 курс 8600 грн., 2 курс 9600 грн., 3 курс 10700 грн., 4 курс 11900 грн.

На виконання умов договору про надання освітніх послуг 18 серпня 2017 року та 25 січня 2018 року позивач сплатила відповідно 4600 грн. та 4000 грн. Крім того, за проживання дочки в гуртожитку позивач сплатила 3320 грн. Всього витрати на навчання дочки ОСОБА_5 в Луцькому педагогічному коледжі склали 11920 грн., які позивач вважає додатковими витратами на неповнолітню дитину, половину з яких повинен нести відповідач як її батько.

Посилаючись на вказані вище обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 5960 грн. та судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених у заяві.

Відповідач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали. Вважають, що понесені ОСОБА_1 витрати не є додатковими витратами, викликаними особливими обставинами, оскільки позивач не довела, що вони повязані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8).

За рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 червня 2015 року з відповідача ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання дочок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Дарини, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 червня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття.

З дослідженого судом договору про надання освітніх послуг Луцьким педагогічним коледжем (а.с. 10) вбачається, що неповнолітня ОСОБА_6 навчається на першому курсі згаданого навчального закладу, де здобуває спеціальність за кодом 017 «Фізична культура і спорт», форма навчання денна. Замовником послуг є позивач ОСОБА_1

Крім того, 19 серпня 2017 року між Луцьким педагогічним коледжем та ОСОБА_6 укладена угода на проживання в гуртожитку, за умовами якої остання зобовязана здійснювати оплату за проживання в гуртожитку в розмірі 3320 грн. кожного начального року (а.с. 95).

Як вбачається з наданих позивачем квитанцій (а.с. 13) на виконання вказаних вище договорів вона сплатила кошти в сумі 11920 грн.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобовязань, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

Таким чином, враховуючи наведені вище норми закону та висловлені щодо їх правильного застосування правові позиції Верховного Суду України, суд приходить до висновку про безпідставність даного позову та відмову в його задоволенні.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відмовляючи в позові, суд стягує з позивача на користь відповідача понесені ним та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 5, 12, 76, 81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180, 181, 183, 184, 185, 192 Сімейного кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на корить ОСОБА_1 4485 (чотири тисячі чотириста вісімдесят пять) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_7