Справа № 263/2277/18
Провадження №2/263/1150/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі головуючого: судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3, до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом , -

В С Т А Н О В И В:

28.02.2017 року позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення їй додаткового строку, в шість місяців, для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті її матері ОСОБА_5, яка померла 8.03.2017 року на тимчасово окупованій території України у м.Донецьку. 15.12.2017 року, виїхавши з неконтрольованої українською владою території, вона звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_6 для подання заяви про прийняття спадщини у вигляді недоотриманих пенсійних виплат, однак їй було усно розяснено, що на момент звернення відсутні підстави для подання заяви у звязку з невідповідністю свідоцтва про смерть законодавству України та пропущенням шестимісячного строку, встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України. Вона є єдиним спадкоємцем спадщини матері по закону першої черги, інших спадкоємців не має. В установлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори, оскільки вона та її мати проживали у м.Донецьку, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у звязку з чим не могла своєчасно виїхати та отримати свідоцтво про смерть матері, а також звернутись на контрольованій Україною території із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. На підставі рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 21.12.2017 року, що встановив факт смерті матері на тимчасово окупованій території України, Приморський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області видав їй свідоцтво про смерть ОСОБА_5 29.12.2017 року звернулась до ОСОБА_4 обєднаного УПФУ м.Маріуполя щодо взяття на облік пенсійної справи ОСОБА_5 з подальшою метою отримання допомоги на поховання та недоотриманої пенсії, на що отримала відповідь від 9.02.2018 року про взяття на облік пенсійної справи та запропоновано для отримання відповідних виплат серед інших документів надати свідоцтво про право на спадщину. Листом від 23.02.2018 року нотаріус ОСОБА_3 рекомендувала їй звернутися до суду для встановлення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. За наведених обставин, вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, внаслідок чого просила задовольнити вимоги позовної заяви.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2 не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, за наданими доказами та обставинами наведеними в позовній заяві, наполягали на задоволені позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя в судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечував.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 не зявилася в судове засідання, надіслала до суду повідомлення про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи наведе, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності вказаних осіб, оскільки надані докази дозволяють ухвалити рішення щодо спірних правових відносин.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судовогопроцесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд вважає за можливе ухвалити рішення, так як у даному випадку має місце визнання позову відповідачем.

Враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

При вирішенні спірних правових відносин суд перш за все керується наступними вимогами цивільно-процесуального законодавства.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії V-EH №1004515 ОСОБА_7 народилася 28.08.1962 року в м.Донецьку Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено актовий запис №2295, її матірю в свідоцтві зазначена ОСОБА_5.

За свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО №390564 уклади шлюб 28.04.1984 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів зроблено запис за №321, після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище ОСОБА_8.

Рішенням Приморького районного суду м.Маріуполя від 21.12.2017 року у цивільній справі №266/5184/17 встановлений факт того, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 8 березня 2017 року в Ворошиловському районі м.Донецьк.

На підставі вказаного рішення суду, Приморським районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 2112.2017 року видане свідоцтво про смерть серії ІІ-НО №014637, за яким ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 8 березня 2017 року у віці 79 років.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Отже з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги спадщини її матері.

Виходячи із положень Закону України про «Міжнародне приватне право», Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні правом України.

Отже спадкування спадщини ОСОБА_5 повинно регулюватися правом України.

За повідомленням приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 2.03.2018 року, за даними Спадкового реєстру спадкова справа до майна померлої 8.03.2017 року ОСОБА_5 нотаріусами України не заводилась.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд бере до уваги наступне.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Статтею 1272 ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5 ст.1268, ст.ст.1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки позивач зареєстрована та проживає у м.Донецьку, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у звязку з чим вона не змогла своєчасно виїхати та отримати свідоцтво про смерть матері, а також звернутись до нотаріуса на території контрольованій Україною із заявою про прийняття спадщини.

Отже позивач ОСОБА_1 була позбавлена можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори, і тому потрібно їй визначити додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини.

При ухваленні рішення у справі, суд бере до уваги, що позивач ОСОБА_1 від прийняття спадщини не відмовилась.

Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в шість місяців з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.

Також суд вважає звільнити відповідача від сплати судових витрат, понесених позивачем, так як спірні відносини виникли не з вини відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.12,13,76,81-82,141,158,247,259,263-265,268, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3, до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, яка померла 8.03.2017 року, тривалістю у шість місяців з дня набрання рішенням суду по даній справі законної сили.

Згідно пп.15.5 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняякщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя П.І. Папаценко