Справа № 458/399/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11 липня 2018 року м.Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Кріль Л.М.

за участю секретаря: Синичич Г.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні з розгляду справи по суті в залі суду в місті Турці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Турківського району Львівської області, третя особа: спільне підприємство «Турківський комбінат громадського харчування» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне.

25.05.2000 року позивач придбав у спільного підприємства «Турківський комбінат громадського харчування» приміщення пельменної «Левада», що знаходиться за адресою: с.Вовче, вул.Центральна, 211 Турківський район Львівська область, загальною площею 197,65 кв.м. Підставою для продажу приміщення була постанова Турківської районної спілки споживчих товариств №38 від 22.05.2000 року «Про продаж основних засобів». За вказане приміщення позивач оплатив у касу комбінату громадського харчування 1782 грн. Вказану суму було оплачено на підставі висновку експерта про вартість об'єкта оцінки від 01.03.2000 року, проведеного ПП «Реверо».

Вказане приміщення було продано позивачу у зв'язку із важким фінансовим станом і великою заборгованістю Турківського комбінату громадського харчування перед Турківським РЕМ, а також у зв'язку з аварійним станом приміщення. Постанова Турківської районної спілки споживчих товариств №38 від 22.05.2000 року «Про продаж основних засобів» була прийнята із врахуванням листа Турківської районної державної адміністрації Львівської області №454 від 10.03.2000 року на ім'я голови Турківської райспоживспілки ОСОБА_3, голови Лімнянського СТ ОСОБА_4, директора Турківського комбінату громадського харчування ОСОБА_5, у якому сказано про те, що Турківська РДА звертає увагу на те, що в період часу з 1999 року по 2000 роки вказане приміщення не експлуатується, не охороняється, також внаслідок снігового навантаження на покрівлю становить небезпеку для життя людей, рекомендовано у короткий термін часу вирішити питання про відчуження вказаного об'єкта шляхом продажу або передачі його в оренду.

Позивач відкрито і безперервно користується вказаним приміщенням з 25.05.2000 року. Провів ремонт даного приміщення, оплачує комунальні послуги, до 01.01.2017 року здійснював у ньому підприємницьку діяльність та виготовив технічний паспорт на вказане приміщення (нежитлову будівлю (магазин-бар)). Земельну ділянку для обслуговування даного приміщення позивач орендує.

У зв'язку з нерентабельністю магазину, позивач припинив провадити у вказаному приміщенні підприємницьку діяльність і уже більше року використовує його для власних господарських потреб як фізична особа.

Вказаний об'єкт нерухомості знаходиться в задовільному стані, придатний до експлуатації, відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації та чинним будівельним нормам і правилам.

Нікому іншому вказане приміщення на праві власності не належить.

Оскільки позивач 25.05.2000 року не уклав з СП «Турківський комбінат громадського харчування» договору купівлі-продажу вказаного приміщення, то не мав змоги виготовити свідоцтво про право власності на вказаний об'єкт нерухомості, а з моменту купівлі вказаного приміщення пройшло вже майже 18 років та технічна документація на це приміщення в СП «Турківський комбінат громадського харчування» не збереглася, змушений за захистом своїх прав та законних інтересів звернутися в суд із даним позовом.

Позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на приміщення нежитлової будівлі (магазин-бар), що знаходиться у с.Вовче, вул.Центральна, 211 А Турківського району Львівської області відповідно до технічного паспорту, виготовленого 30.06.2016 року.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_6 не з'явились, хоч були належним чином судом повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого засідання відповідно до закону, що підтверджується розписками про вручення поштових відправлень. 11.07.2018 року подали через канцелярію суду спільну заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують у повному обсязі, просять його задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в справі.

У підготовче засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Турківського району Львівської області не з'явився, хоч був належним чином судом повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого засідання відповідно до закону, що підтверджується розпискою про вручення поштового відправлення. 11.07.2018 року представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Турківського району Львівської області ОСОБА_7 подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

У підготовче засідання представник третьої особи Спільного підприємства «Турківський комбінат громадського харчування» не з'явився, хоч був належним чином судом повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого засідання відповідно до закону, що підтверджується розпискою про вручення поштового відправлення. 10.07.2018 року директор Спільного підприємства «Турківський комбінат громадського харчування» ОСОБА_8 подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов визнають повністю, не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Справа розглядається на підставі ст.280 ЦПК України заочно.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 25.05.2000 року позивач придбав у спільного підприємства «Турківський комбінат громадського харчування» приміщення пельменної «Левада», що знаходиться за адресою: с.Вовче, вул.Центральна, 211 Турківський район Львівська область, загальною площею 197,65 кв.м. Підставою для продажу приміщення була постанова Турківської районної спілки споживчих товариств №38 від 22.05.2000 року «Про продаж основних засобів». За вказане приміщення позивач оплатив у касу комбінату громадського харчування 1782 грн., що підтверджується постановою Турківської районної спілки споживчих товариств №38 від 22.05.2000 року, квитанцією до прибуткового касового ордера №800 від 25.05.2000 року, накладною №2 від 25.05.2000 року.

Вказану суму було оплачено на підставі висновку експерта про вартість об'єкта оцінки від 01.03.2000 року, проведеного ПП «Реверо».

Вказане приміщення було продано позивачу у зв'язку із важким фінансовим станом і великою заборгованістю Турківського комбінату громадського харчування перед Турківським РЕМ, а також у зв'язку з аварійним станом приміщення. Вищевказана постанова Турківської РСС була також прийнята зі врахуванням листа Турківської районної державної адміністрації Львівської області №454 від 10.03.2000 року на ім'я голови Турківської райспоживспілки ОСОБА_3, голови Лімнянського СТ ОСОБА_4, директора Турківського комбінату громадського харчування ОСОБА_5, у якому сказано про те, що Турківська РДА звертає увагу на те, що в період часу з 1999 року по 2000 роки вказане приміщення не експлуатується, не охороняється, також внаслідок снігового навантаження на покрівлю становить небезпеку для життя людей, рекомендовано у короткий термін часу вирішити питання про відчуження вказаного об'єкта шляхом продажу або передачі його в оренду.

Позивач відкрито і безперервно користується вказаним приміщенням з 25.05.2000 року. Провів ремонт даного приміщення, оплачує комунальні послуги, до 01.01.2017 року здійснював у ньому підприємницьку діяльність, що підтверджується довідкою №674 від 23.03.2018 року, виданою ОСОБА_2 сільською радою Турківського району Львівської області та виготовив технічний паспорт на вказане приміщення ( нежитлову будівлю (магазин-бар))

Земельну ділянку для обслуговування даного приміщення позивач орендує, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради Турківського району Львівської області №673 від 23.03.2018 року та квитанціями про оплату орендної плати.

У зв'язку з нерентабельністю магазину, позивач припинив провадити у вказаному приміщенні підприємницьку діяльність і уже більше року використовує його для власних господарських потреб як фізична особа.

Вказаний об'єкт нерухомості знаходиться в задовільному стані, придатний до експлуатації, відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації та чинним будівельним нормам і правилам, що підтверджується висновком у технічному звіті за результатами технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам.

Нікому іншому вказане приміщення на праві власності не належить, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №114897304 від 22.02.2018 року.

Оскільки позивач 25.05.2000 року не уклав з СП «Турківський комбінат громадського харчування» договору купівлі-продажу вказаного приміщення, то не мав змоги виготовити свідоцтво про право власності на вказаний об'єкт нерухомості, а з моменту купівлі вказаного приміщення пройшло вже майже 18 років та технічна документація на це приміщення в СП «Турківський комбінат громадського харчування» не збереглася, що підтверджується довідкою №25 від 23.03.2018 року, виданою СП «Турківський комбінат громадського харчування», однак вказане приміщення було обліковане у Книзі «Основних засобів» цього підприємства, яка розпочата в 1994 році, змушений за захистом своїх прав та законних інтересів звернутися в суд із даним позовом.

Позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на приміщення нежитлової будівлі (магазин-бар), що знаходиться у с.Вовче, вул.Центральна, 211 А Турківського району Львівської області відповідно до технічного паспорту, виготовленого 30.06.2016 року.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять, а на рухоме майно - через пять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України, про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п.п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Таким чином, з 25.05.2000 року позивач ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно володіє приміщенням нежитлової будівлі (магазин-бар) у с.Вовче по вул.Центральна, 211 А Турківського району Львівської області і відповідно на підставі ст.344 ЦК України набув право власності на це майно в порядку набувальної давності.

Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, і підтверджені ним письмовими доказами є достовірними і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, враховуючи визнання позову відповідачем та третьою особою, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.11, 15, 16, 344 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 81, 200, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на приміщення нежитлової будівлі (магазин-бар), що знаходиться у с.Вовче, вул.Центральна, 211 А Турківського району Львівської області відповідно до технічного паспорту, виготовленого 30.06.2016 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачами заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасникам справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 20.07.2018 року.

Головуючий: