Провадження № 2/643/1649/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2018 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Погасій О.Ф.,
за участю секретаря Бровкіної М.І., Петрової О.С., Тугайбей В.В.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -
До суду 31.10.2017 року з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання його малолітньої дочки ОСОБА_1 Мірослави Олегівни, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 157, кв. 154, та притягнути відповідача до відповідальності за порушення СК України.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22.06.2016 року був зареєстрований шлюб між ним та ОСОБА_2. Від цього шлюбу вони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Фактично доглядом за дитиною він займається самотужки, відповідач від піклування за дитиною відмовлялась, вела аморальний спосіб життя, на початку грудня 2016 року залишила його одного з дитиною, а сама виїхала до м. Білгород РФ. З початку лютого 2017 року відповідач періодично зявлялась у м. Харків, вчиняла сварки, ухилялась від виконання своїх обовязків щодо піклування за їх спільною дитиною, проводила час поза родиною, погрожувала йому залишити його без дитини. 05.05.2017 року він був змушений оформити відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, оскільки відповідач відмовилась від піклування про дитину. Він дізнався, що в ОСОБА_4 Федерації відповідач подала позов до нього про розірвання шлюбу, визначення місце проживання дитини разом з нею, та стягнення з нього аліментів на утримання дитини. 11.09.2017 року він передав їх спільну дочку відповідачу, оскільки відповідач наполягала на цьому, та відповідач не повернула дочку додому, і з цього часу він не знає, де знаходиться його дочка. За цим фактом за ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова були відкриті кримінальні провадження за ознаками ч.1 ст. 135, ч.1 ст. 146, ч.1 ст. 332, ч.1 ст. 332-1 КК України. З боку відповідача порушуються його права та права малолітньої дитини, яка є громадянкою України. Відповідач приховує від нього місцезнаходження дитини, до теперішнього часу вони не дійшли згоди щодо місця проживання дочки. Йому невідоме місце та умови проживання його дочки.
Ухвалою суду від 17.11.2017 року по справі було направлено до компетентного суду ОСОБА_4 Федерації судове доручення для проведення процесуальних дій, а саме, для вручення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами, судового виклику та про допит відповідача щодо обставин справи (а.с.42).
04.05.2018 року з Головного територіального управління юстиції у Харківській області до суду надійшло повідомлення про неможливість виконання доручення Московського районного суду м. Харкова разом з складеними у звязку з цим документами (а.с.55-100).
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, зазначивши, що бажає повернути дитину, просив розглянути справу при заочному розгляді справи.
Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, поважність причин неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала, із зустрічним позовом не звернулась.
Третя особа орган опіки та піклування Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради просив прийняти рішення на розсуд суду та розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування, про що зазначив у письмовій заяві.
Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно положень ст.280 ЦПК України.
Судом встановлено, що 22 червня 2016 року був зареєстрований шлюб між громадянином України ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_2 (а.с.17).
Сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_1 Мірославу Олегівну, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилась в м. Харкові Україна, та є громадянкою України (а.с.12,13).
Згідно довідки Служби кадрової та соціальної політики Регіональної філії «Південна залізниця» від 29.09.2017 року ОСОБА_1 з 05.05.2017 року знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.18).
Позивач зареєстрований та проживає за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 157, кв. 154, та є наймачем житлової площі за вищезазначеною адресою (а.с.21).
З листа ГУ НП в Харківській області відділу міжнародного поліцейського співробітництва від 20.12.2017 р. вбачається, що НЦБ Інтерполу в ОСОБА_4 Федерації встановлено місцезнаходження ОСОБА_2 і ОСОБА_1 Мірослави Олегівни, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 під час її опиту пояснила, що з її чоловіком ОСОБА_1 часто відбувались конфлікти, та в період з червня 2016 року по вересень 2017 року ОСОБА_1 застосовував відносно неї фізичне насилля, в звязку з чим вона вирішила забрати свою дочку ОСОБА_3 та приїхати на територію ОСОБА_4 Федерації, відношення з чоловіком ОСОБА_1 підтримувати не бажає, своє місцезнаходження повідомляти відмовляється (а.с.109).
Згідно наданого позивачем ксерокопії паспорту відповідача, відповідач з 18.01.2018 р. зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.117-120).
Згідно листа прокуратури Харківської області від 20.06.2018 року, наданого позивачем, здійснюється досудове розслідування по кримінальним провадженням за ознаками ч.1 ст. 135, ч.1 ст. 146, ч.1 ст. 332, п.2 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 366 КК України, за заявою ОСОБА_1 щодо викрадення ОСОБА_2 їх спільної малолітньої дитини, нездійснення необхідного медичного обстеження дитини; незаконного переправлення ОСОБА_2 малолітньої дочки ОСОБА_3 через державний кордон України; щодо зникнення малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; щодо внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей щодо факту перетину державного кордону ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Досудове розслідування триває.
Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Відповідно до положень ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Згідно листа органу опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 27.07.2018 року, за актом обстеження умов проживання позивача, умови проживання в квартирі добрі, для дитини є окреме спальне місце, місце з іграшками, є все необхідне для проживання, розвитку та відпочинку. Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та мати дитини ОСОБА_2 проживали із батьком ОСОБА_1 без реєстрації. Згідно з інформацією КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 7» від 24.10.2017 р. та від 18.04.2018 р. за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 157, кв. 154, проживає родина у складі: ОСОБА_1 батько, ОСОБА_2 мати, та дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Останній раз малолітня дитина ОСОБА_3 в супроводі матері була оглянута в поліклініці дільничним педіатром 13.09.2017 року. За час спостереження з жовтня 2016 р. по вересень 2017 р. в поліклініку з дитиною приходили як мати так і батько. За останні шість місяців мати з дитиною до поліклініки не звертались. Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, не має можливості надати суду обґрунтований письмовий висновок щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з тим, що місцезнаходження матері дитини ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_3, невідоме.
Відомості про місце проживання та умови проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дохід відповідача, у суду відсутні.
Стаття 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми.
Як зазначено у правовій позиції Постанови пленуму ВСУ від 14.12.2016р.у справі № 6-2445цс16, у принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановляє наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доводи позивача ґрунтуються лише на його поясненнях та не підтверджені доказами, наявними у справі, та в судовому засіданні.
Суду не надано належних та достовірних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги позивача, зокрема, про ухилення відповідача від піклування за дитиною, нехтування своїми батьківськими обовязками, її аморальну поведінку.
За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.
Судові витрати, які складаються із сплаченого позивачем судового збору, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, покласти на позивача.
Керуючись ст. 161 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 90, 92, 95, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
Узадоволенні позову ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 157, кв. 154, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: ОСОБА_4 Федерація, АДРЕСА_1, про визначення місця проживання дитини, відмовити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Згідно п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.Ф. Погасій