Справа № 748/3439/17 Провадження № 22-ц/795/829/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Кузюра Л. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Онищенко О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_2;

відповідач: ОСОБА_3;

треті особи: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу ОСОБА_4;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_3;

оскаржується рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадщину,

прізвище судді: Кухта В.О.; місце та час ухвалення рішення: м. Чернігів, 15 год. 20 хв.; дата складання повного тексту рішення: 27 квітня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 02.06.2017 року померла її мати ОСОБА_5, після смерті якої залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна. За життя ОСОБА_5 мала І групу інвалідності та потребувала постійного догляду та лікування. Весь цей час позивач постійно проживала з матір'ю та самостійно здійснювала догляд за нею. Зазначала, що відповідачу будо відомо про безпорадний стан матері, але він не бажав та не мав наміру допомагати, у зв'язку з чим, відповідач має бути усунений від прийняття спадщини.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування задоволено. Усунуто ОСОБА_3 від права на спадкування за законом.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_3В просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючи на те, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що позивачем не було подано доказів про ухилення відповідача від надання за життя матері допомоги за її проханням.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2017 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 I-EL №300605, виданим Виконавчим комітетом Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 06.06.2017 року.

За довідками Вознесенської сільської ради від 06.06.2017 ОСОБА_2 на день смерті її матері ОСОБА_5 проживала разом з нею та здійснювала догляд за нею, а також здійснила її поховання (а.с. 17, 18).

Крім того, за життя ОСОБА_5 мала I групу інвалідності загального захворювання безтерміново з 30.11.2001 року, що підтверджується витягом з акту огляду МСЕК (а.с. 14).

Згідно з копією спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5, з заявами про прийняття спадщини звернулися її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_5 залишалась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме земельна ділянки площею 0,20 га на території Вознесенської сільської ради та частина спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_7, яку вона прийняла за життя.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 через похилий вік та інвалідність не могла самостійно пересуватися та доглядати за собою, відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавиці яка була у безпорадному стані, а тому усунув відповідача від спадкування її майна.

З наведеними судовими висновками не погоджується апеляційний суд, з огляду на наступне.

Статтями 202, 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Відповідно до ч.3ст.1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом, зокрема, повнолітні діти, які ухилялися від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

У відповідності до ч.5ст.1224 ЦК України, особа може бути усунена від права на спадкування за законом за рішенням суду, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Обовязковими умовами, за наявності яких спадкоємець може бути усунений від права на спадкування за законом, є: по-перше, наявність у спадкодавця тяжкої хвороби, каліцтва; по-друге, потреба стороннього догляду, допомоги та піклування у звязку з цією хворобою, каліцтвом; по-третє, ухилення спадкоємця від надання такої допомоги.

Ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві, за умови, що він такої потребував через свій безпорадний стан, повинно бути умисним, тобто спадкоємець на звернення спадкодавця чи інших осіб про надання допомоги спадкодавцеві та, маючи можливість надати таку допомогу, ухилявся від надання такої.

Згідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що ОСОБА_3 ухилявся від надання допомоги своїй покійній матері, яка потребувала допомоги, матеріали справи не містять. Спадкодавець ОСОБА_5 проживала разом зі своєю донькою - позивачем у справі. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що ОСОБА_5 сама або через інших осіб за життя зверталась до ОСОБА_3 з проханням про надання їй допомоги, водночас відповідач свідомо ухилявся від надання такої допомоги.

Суд першої інстанції, з урахуванням вищенаведених обставин, безпідставно дійшов висновку про те, що наявні підстави для задоволення позову, адже умисного ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю встановлено на підставі належних та допустимих доказів у даній справі не було, а тому підстави, прописані у ч.5ст.1224 ЦК України, для усунення спадкоємця від права спадкування відсутні.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову не ґрунтується на нормах матеріального права та доказах, наявних у матеріалах справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:Судді: