РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/304/18
Провадження № 2/327/123/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2018 року смт. Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Завіновської А.П.

при секретарі судового засідання Пригінській О.В.

за відсутністю учасників справи,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, поданою повноважним представником ОСОБА_2 Анатолієвою до територіальної громади в особі Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Розівська районна державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

20.06.2018 року ОСОБА_1, в особі повноважного представника ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до територіальної громади в особі Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Розівська районна державна нотаріальна контора Запорізької області, в обґрунтування якої зазначала наступне.

03 листопада 2005 року в с. Азов Розівського району Запорізької області у віці 64 роки помер чоловік позивачки ОСОБА_3. За життя спадкодавцем заповіт складений не був. Після його смерті позивачка стала єдиною спадкоємницею першої черги за законом, тому, що інші спадкоємці від спадщини відмовились. ОСОБА_1 звернулась до Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини, і нотаріусом було заведено спадкову справу № 25/2006 за номером у спадковому реєстрі 38952923. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.06.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 325, позивачка успадкувала земельну ділянку, розташовану на території Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,1100 га, кадастровий номер :03:003:0025, вид угідь-рілля.

Крім того, до складу спадщини увійшов і житловий будинок № 8 з надвірними будівлями по вул. Парковій в с. Азов Розівського району Запорізької області.

При зверненні до Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене вище майно, нотаріусом було винесено постанову від 12.06.2018 року про відмову у видачі такого свідоцтва, через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок, у звязку із втратою його оригінала.

На підставі викладеного, повноважний представник позивачки просила визнати за останньою, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок № 8 з надвірними будівлями, розташований по вул. Парковій в с. Азов Розівського району Запорізької області.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, при цьому надала повноваження на здійснення представництва її інтересів в суді своєму представнику ОСОБА_4 Крім того, зазначила, що повністю підтримує свої позовні вимоги, обставини викладені в позові підтверджує, у звязку з чим, просила її позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявилась без повідомлення (поважних) причин.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав клопотання, в якому просив розглядати справу у його відсутність, зазначивши, що повністю підтримує позовні вимоги, обставини викладені в позовній заяві підтверджує, у звязку з чим, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, подав клопотання, в якому просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що відповідачем у поданому до суду клопотанні повністю визнано позов, суд керуючись нормами ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за наслідками підготовчого провадження вважає можливим ухвалити рішення у справі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до частини 1 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України).

Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з норм статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року за № 1952-IV (далі Закон № 1952-IV) право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

03 листопада 2005 року у с. Азов Розівського району Запорізької області помер ОСОБА_3, який є чоловіком позивачки (а.с. 6, 7).

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_3, у звязку з чим було заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 38952923 та за номером у нотаріуса 25 (а.с. 9). Після смерті спадкодавця позивачка стала єдиною спадкоємницею першої черги за законом, тому, що інші спадкоємці: донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_5, від прийняття спадщини відмовились.

05.09.2006 року ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.06.2006 року, серії ВСТ № 074144, спадкова справа № 25 за 2006 рік, зареєстровано в реєстрі № 352, отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 311338, та отримала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,1100 га, яка розташована на території Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області (а.с. 10).

Крім того, після смерті чоловіка позивачки - ОСОБА_3 також відкрилась спадщина на житловий будинок № 8 з надвірними будівлями по вул. Парковій в с. Азов Розівського району Запорізької області.

Водночас, постановою державного нотаріуса Розівської районної державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області від 12.06.2018 року за № 443/02-31, ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 за довіреністю, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований в с. Азов Розівського району Запорізької області, вул. Паркова, 8, який залишився після померлого 03.11.2005 року ОСОБА_3, внаслідок не надання документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с. 11).

З наданої КП «Розівський комунгосп» копії архівної справи вбачається, що в даних матеріалах міститься копія договору купівлі продажу від 16.04.1992 року, посвідченого Азовською сільською радою та зареєстрованого в реєстрі за № 179, згідно до якої ОСОБА_3 придбав спірний житловий будинок в радгоспі «Азов» під номером 6 по вул. Парковій в с. Азов з надвірними будівлями до нього (а.с. 20). При цьому право власності на будинок було зареєстровано в Бердянському міжміському БТІ в реєстровій книзі № 12 під реєстрованим № 2444, у звязку з чим було виготовлено та видано технічний паспорт (а.с. 13-19).

Виходячи з довідки від 18.06.2018 року за № 305, виданої сільським головою Азовської сільської ради Розівського району Запорізької області житловому будинку, який належав ОСОБА_3, було присвоєно поштову адресу: с. Азов, вул. Паркова, буд. 8 (а.с. 21).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок № 8 по вул. Парковій с. Азов Розівського району Запорізької області спірне домоволодіння складається з житлового будинку літера «А-1», загальною площею 130,4 кв.м., житлової площі 71,8 кв.м. та господарських будівель: веранди літера «а-1», сараю з гаражем літера «Б», погребу літера «Б/п», сараю літера «В», сараю літера «Г», вигрібної ями літера «Д», колодязю літера «Е», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, а також замощення № 3 (а.с. 22-25).

Таким чином, судом встановлено, що позивачка є єдиною спадкоємницею ОСОБА_3, але враховуючи те, що останній втратив правовстановлюючий документ на зазначений будинок, позивачка у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадкування.

Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи, що у позивачка виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись ст. ст. 182, 328, 392, 1216-1218, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, ст. ст. 12, 13, 81, 200, 247 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1, подану повноважним представником ОСОБА_2 Анатолієвою, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після померлого 03.11.2005 року чоловіка ОСОБА_3, право власності на житловий будинок № 8 з надвірними будівлями, розташований по вул. Парковій в с. Азов Розівського району Запорізької області, який складається з житлового будинку літера «А-1», загальною площею 130,4 кв.м., житлової площі 71,8 кв.м. та господарських будівель: веранди літера «а-1», сараю з гаражем літера «Б», погребу літера «Б/п», сараю літера «В», сараю літера «Г», вигрібної ями літера «Д», колодязю літера «Е», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, а також замощення № 3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції, Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.П. Завіновська