З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
спр. № 336/5387/18
пр. № 2/336/2795/2018
м. Запоріжжя 7 грудня 2018 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4. померла його бабуся ОСОБА_3. Вона постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що належали їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок НОМЕР_2, виданого 21.09.1990р. міськжитлокомунуправлінням виконкому Запорізької міської ради. Право власності ОСОБА_3 на вказаний об`єкт нерухомості було зареєстроване 21.09.1990р. Запорізьким МБТІ.
Заповіту ОСОБА_3 не залишила.
З 2002р. і до смерті ОСОБА_3 позивач проживав без реєстрації разом із нею за адресою: АДРЕСА_1. Зазначає, що вони проживали з бабусею однією сім`єю за вказаною вище адресою, піклувалися один про одного, разом харчувалися, мали спільний побут. Доки позивач був неповнолітнім та навчався, бабуся утримувала його, потім, коли позивач став працювати та отримувати дохід, вони стали вести спільний бюджет, робили спільні покупки, дбали про будинок та город, вирішували інші побутові питання.
Після смерті ОСОБА_3 саме позивач здійснив її поховання.
Спадкоємець першої черги після ОСОБА_3 - її донька та матір позивача, ОСОБА_2, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, іншим чином спадщину не прийняла.
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 спадщину не прийняла, право на спадкування на підставі ст. 1264 ЦК України перейшло до позивача. Позивач спадщину прийняв відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав із спадкодавицею на час відкриття спадщини.
Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.
В липні 2018р. позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. для оформлення свого права на спадщину. Але нотаріус 06.08.2018р. надала відмову в оформленні спадкових прав, оскільки спільна реєстрація позивача із спадкодавцем на день смерті спадкодавця відсутня.
Крім того, у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, що також перешкоджає оформленню спадкових прав в нотаріальному порядку.
У зв`язку з викладеним позивач просить встановити факт його проживання однією сім`єю разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1, з 2002р. по день смерті ОСОБА_3, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4., а також визнати за ним право власності на 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.
Відповідачу була направлена судова повістка за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Проте відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, не подала відзив, а сторона позивача не заперечувала проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини, викладені в позові, позов просили задовольнити в повному обсязі.
Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_4. померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вона постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що належали їй на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок НОМЕР_2, виданого 21.09.1990р. міськжитлокомунуправлінням виконкому Запорізької міської ради. Право власності ОСОБА_3 на вказаний об`єкт нерухомості було зареєстроване 21.09.1990р. Запорізьким МБТІ.
Заповіту ОСОБА_3 не залишила, тому згідно зі ст. 1223 ЦК України спадкування відбувається за законом.
Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
Позивач є онуком померлої ОСОБА_3, що підтверджується наявними у матеріалах справи свідоцтвами про народження та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану.
З 2002р. і до смерті ОСОБА_3 позивач проживав без реєстрації разом із бабусею за адресою: АДРЕСА_1. В 2003р. він закінчив в м. Запоріжжі середню школу № 77, а в 2007р. - Вище професійне училище № 27 м. Запоріжжя. Після закінчення училища і по теперішній час позивач працював на різних підприємствах м. Запоріжжя. Після смерті ОСОБА_3 позивач продовжує проживати за вказаною адресою.
Після смерті ОСОБА_3 саме позивач здійснив її поховання, на підтвердження чого позивачем надано акт приймання-передачі виконаних робіт з ритуальною службою «Фенікс».
Допитані судом свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що дійсно позивач є єдиним онуком ОСОБА_3 З початку 2000-х років, коли позивач ще був школярем, він став постійно жити з бабусею по АДРЕСА_1. Вони жили удвох, однією сім`єю. Матір позивача - ОСОБА_2 вони знають, але пояснили, що з тих пір, як позивач став мешкати разом з бабусею, вони її жодного разу не бачили. Поховання ОСОБА_3 здійснив позивач. Відповідача на похороні не було. В теперішній час в будинку ОСОБА_3 проживає позивач.
Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.
Судом встановлено, що позивач постійно проживав з бабусею по АДРЕСА_1, вони піклувалися один про одного, мали спільний побут. Кровне споріднення позивача та ОСОБА_3, спільне проживання, наявність взаємних прав та обов`язків свідчать про те, що позивач та ОСОБА_3 складали сім`ю.
Згідно з наявним в матеріалах справи витягом із Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.
Спадкоємцем першої черги після ОСОБА_3 є її донька - ОСОБА_2. Але остання до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталася, іншим чином спадщину не прийняла.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 спадщину не прийняла, право на спадкування на підставі ст. 1264 ЦК України перейшло до позивача, який спадщину прийняв відповідно до ст. 1268 ЦК України шляхом постійного проживання із спадкодавицею на час відкриття спадщини.
06.08.2018р. приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. надала позивачу відмову в оформленні спадкових прав, оскільки його спільна реєстрація із спадкодавцем на день смерті спадкодавця відсутня. У зв`язку з цим позивачеві рекомендовано встановити факт спільного проживання та визнати право власності на спадкове майно в судовому порядку.
Крім того, у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно - свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок НОМЕР_2, виданого 21.09.1990р. міськжитлокомунуправлінням виконкому Запорізької міської ради, що також перешкоджає оформленню спадкових прав в нотаріальному порядку. В матеріалах справи міститься копія вказаного свідоцтва.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем четвертої черги та таким, що прийняв спадщину, тому спадкове майно належить йому на праві власності з часу відкриття спадщини. Захист права власності позивача на спадкове майно може бути здійснений шляхом визнання цього права рішенням суду.
Оскільки позивач проживав із ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, але не має документального підтвердження цього, цей факт підлягає встановленню в судовому порядку. Одночасно судом задовольняються вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 392, 1220, 1221, 1223, 1264, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, однією сім`єю разом з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1, з 2002р. по день смерті ОСОБА_3, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів здня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін