Справа № 686/5285/18
16 липня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:
головуючого судді Приступи Д.І.,
секретарі Стрілець С.В.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
представника третьої особи ОСОБА_4,
ЖБК «Парадіз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати недійсним п. 3.4. Договору пайової участі у будівництві №96/04 від 22 квітня 2015 року, що укладений між сторонами.
Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити.
Відповідачка та її повноважний представник в судовому засіданні та поданому відзиві на позов, проти позовних вимог заперечували, вказували на їх безпідставність та просили в задоволенні позову відмовити.
Повноважний представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала та вказувала на правомірність позовних вимог.
Суд заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необгрунтованість позову, та про те, що в його задоволенні слід відмовити.
Як обєктивно встановлено судом, 22 квітня 2015 року між ЖБК «Парадіз» та ОСОБА_2 укладено Договору пайової участі у будівництві №96/04.
Згідно умов вказаного договору, пайовик вступає, а кооператив приймає пайовика в асоційовані члени кооперативу та пайову участь по будівництву багатоповерхового житлового будинку по вул. Примакова 1/1 в м. Хмельницькому з вбудовано-прибудованими приміщеннями по обслуговуванню населення: магазинами, закладами громадського харчування та стоянкою для автомобілів (Обєкт) і реалізації статутної мети кооперативу. Пайовик зобовязується прийняти пайову участь в будівництві Обєкту та реалізації статутної мети і завдань кооперативу з метою отримання у власність 3-кімнатної квартири, будівельний номер 96, загальною проектною площею 133,48 м.кв. на 5 поверсі Обєкту (квартиру).
Відповідно до п. 3.4 договору, кооператив зобовязаний організувати і забезпечити будівництво обєкту та здачу його в експлуатацію у термін до 31 жовтня 2016 року, за умови належного виконання пайовиком своїх зобовязань щодо здійснення пайового внеску.
Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати вказаний пункт зазначеного договору недійсним.
Відтак, на думку позивача, саме Приватне підприємство «Терема» як замовник будівництва обєкта будівництва по вул. Примакова, 1/1 в м. Хмельницькому здійснює організацію і забезпечення будівництва обєкта та здачу його в експлуатацію.
Вказує, що кооператив не наділений повноваженнями організовувати і забезпечувати будівництво обєкта та здачу його в експлуатацію. Такі повноваження, відповідно до вимог Закону, належать замовнику будівництва - Приватному підприємству «Терема».
Таким чином, на думку позивача, умова п. 3.4 договору пайової участі у будівництві №96/04 від 22 квітня 2015 року, що передбачає обовязок кооперативу організувати і забезпечити будівництво обєкту та здачу його в експлуатацію у термін до 31 жовтня 2016 р. є нікчемною, оскільки: по-перше, кооператив не наділений правом в односторонньому порядку встановлювати строк здачі обєкта в експлуатацію; по-друге, не наділений повноваженнями організовувати і забезпечувати будівництво обєкта та здачу його в експлуатацію.
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини).
Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочии, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочии).
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 року судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).
Позивач як підставу нікчемності оспорюваного пункту 3.4. Договору пайової участі у будівництві №96/04 від 22 квітня 2015 року посилається на положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Закону України «Про архітектурну діяльність» щодо визначення статусу замовника будівництва та порядку введення обєктів будівництва в експлуатацію.
Однак, на думку суду, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Закон України «Про архітектурну діяльність» не містять жодної норми, яка б прямо і безпосередньо визначала недійсність будь-якого договору.
Спірний пункт 3.4. Договору пайової участі у будівництві №96/04 від 22 квітня 2015 року про зобовязання кооперативу організувати і забезпечити будівництво обєкту та здачу його в експлуатацію у термін до 31 жовтня 2016 року, на думку суду є умовою про строк виконання позивачем своїм зобовязань за Договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Також, судом береться до уваги твердження відповідача про те, що позивач фактично просить визнати недійсним весь п. 3.4. Договору пайової участі у будівництві №96/04 від 22 квітня 2015 року, який визначає взагалі всі обовязки кооперативу за цим Договором. Таким чином, позивач фактично оспорює всі свої зобовязання за цим договором, чим суперечить обгрунтуванню своє позовної заяви, так і положенням ст.509 ЦК України щодо правової сутності поняття «зобовязання» - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За таких обставин, суд рахує, що позов є не обгрунтованим та в його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 353, 354 ЦПК України,
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 26 липня 2018 року.
Суддя: Д.І. Приступа