Справа № 627/991/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Каліберди В.А.,

з участю секретаря - Вюнник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в смт. Краснокутську Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ :

До Краснокутського районного суду Харківської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, зазначаючи, що рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді ? частини всіх доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Окрім цього, рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 27 червня 2017 року з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 у вигляді 1/6 частини всіх доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Також рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 04 серпня 2017 року з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на її утримання в розмірі ? частини всіх видів доходу до досягнення сином ОСОБА_6 повноліття, а тому відповідно до судових рішень з позивача стягнуто всього аліментів в розмірі 66% всіх видів доходу, однак як відповідно до ст.70 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 50% заробітної плати. Окрім цього на підтвердження своїх вимог вказав, що він проживає по - сусідству зі своїми батьками та піклується про них і допомагає матеріально, а тому враховуючи вищевикладене та керуючись ч.2 ст. 183 СК України позивач звернувся до суду з даним позовом про зменшення розмірі аліментів на користь ОСОБА_2 з ? частини до 1/6 частини всіх видів заробітку позивача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, прохала їх задовольнити та пояснила, що на підставі рішень Краснокутського районного суду Харківської області з позивача стягуються аліменти в розмірі 66% від його доходу, що перевищує встановлений законодавством розмір усіх відрахувань, який становить 50 %. Окрім цього пояснила, що позивач також піклується про своїх батьків та допомагає їм матеріально. Також вказала, що позивачем була погашена заборгованість по аліментам на користь ОСОБА_2 після подачі нею іншого позову до суду про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, прохав відмовити в його задоволенні та пояснив, що позивач з часу винесення рішення про стягнення аліментів взагалі не сплачував аліменти на її користь, а сплатив заборгованість лише після подання відповідачем до суду іншого позову про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

В судове засідання третя особа - ОСОБА_3 не зявилася, однак надала суду заяву, в якій проти позову не заперечувала та прохала справу слухати у її відсутність.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та свідка, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено у ході розгляду справи, рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 15 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені та з позивача було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді ? частини всіх доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.01.2017 року. Як вбачається з тексту рішення відповідач не заперечував проти заявлених ОСОБА_2 позовних вимог та 27.02.2017 року рішення набрало законної сили.

Окрім цього, рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 27 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково та з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді 1/6 частини всіх доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, починаючи з 17.05.2017 року. Як вбачається з тексту рішення відповідач в попередньому судовому засіданні визнав заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги та 10.07.2017 року рішення набрало законної сили.

Також рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 04 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені та з позивача було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на її власне утримання у вигляді ? частини всіх доходів до досягнення сином ОСОБА_6 трьох років, починаючи з 12.06.2017 року. Як вбачається з тексту рішення відповідач в попередньому судовому засіданні визнав заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги та 15.08.2017 року рішення набрало законної сили.

Однак, позивач та його представник вважають, що при прийнятті рішень про стягнення аліментів на утримання дітей суд не вірно визначив частки доходів позивача на утримання дітей, оскільки відповідно до ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, натомість аліменти на двох дітей присуджені в різних частинах, а саме: на утримання ОСОБА_4 у вигляді ? частини заробітку, а на утримання ОСОБА_5 1/6 частини всіх видів заробітку, що й слугувало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, тобто позивач фактично оспорює рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 15.02.2017 року та від 27.06.2017 року в частині визначення розміру аліментів, хоча під час судового розгляду вказаних справ позивач вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів саме в розмірі ? частини та 1/6 частини визнавав, рішення суду не оскаржував.

Як вбачається з довідки розрахунку Краснокутського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області від 21.11.2017 року, розмір заборгованості ОСОБА_1 по аліментам на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 починаючи з 18.01.2017 року станом на 31.10.2017 року становить 7340, 23 грн. та згідно розрахунку позивач за весь час перебування виконавчого листа на примусовому виконанні жодного разі не сплатив аліментів на користь відповідача, а сплатив їх лише після звернення відповідача ОСОБА_2 до суду позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, що не оспорюється сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК вказаний факт не підлягає доказуванню.

Окрім цього, як вбачається з судових рішень, з позивача в сукупності на користь відповідача та третьої особи присуджено до стягнення аліменти в розмірі 66 %, однак, з наявної в матеріалах справи довідки про доходи позивача вбачається, що його заробітна плата за грудень 2017 року складає 13 121,74 грн., при цьому з позивача ОСОБА_1 утримано аліментів в розмірі 2640,75 грн., тобто лише 20 % його заробітку, а не 66% як це стверджує представник позивача.

Окрім цього, позивачем взагалі не надано документального підтвердження стягнення з нього аліментів згідно рішення суду на користь третьої особи - ОСОБА_3, а тому твердження позивача та його представника, що з позивача стягуються аліменти в розмірі 66% від його доходу не підтверджені жодними доказами та такі докази не здобуті під час судового розгляду справи.

Таким чином, зібрані по справі докази свідчать про те, що позови ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини та на утримання їх сина ОСОБА_6 були пред'явлені з метою в подальшому звернення до суду позивача ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про зменшення аліментів на доньку від першого шлюбу.

Натомість, відповідно до п.п.4, 5 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Положення цієї статті застосовуються також у разі звернення стягнення на належні боржникові стипендію та інші доходи.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: акта обстеження від 18.01.2018 року, складеного депутатом Козіївської сільської ради ОСОБА_7 та пояснень представника позивача, позивач ОСОБА_1 має батьків пенсіонерів ОСОБА_8 та ОСОБА_9, та він надає їм допомогу по господарству та матеріальну допомогу для придбання ліків та продуктів харчування.

Однак, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що до неї звернулися батьки позивача щодо складання акту умов проживання та вона зі слів батьків склала вказаний акт, натомість їй особисто не відомо чи дійсно ОСОБА_1 допомагає своїм батькам, тому до вказаного акту суд відноситься критично, оскільки він складений на прохання батьків позивача та з їх слів.

Окрім цього, судом в звязку з задоволенням клопотання представника відповідача, було зроблено запит до Богодухівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на предмет отримання батьками позивача пенсій та отримано довідки від 30.03.2018 року, з яких вбачається, що ОСОБА_8 за березень 2018 року отримала пенсію в розмірі 1700,26 грн., а ОСОБА_9 1452, 00 грн., тобто батьки позивача мають свій власний та стабільний дохід забезпечений державною.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки останнім не надано жодного документального підтвердження ні зміни його матеріального чи сімейного стані, ані погіршення його здоров'я, щоб могло б слугувати підставою для задоволення його позовних вимог відповідно до ст. 192 СК України.

Натомість, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Радою України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Окрім цього, при прийнятті рішення, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,265 ЦПК України, ст.192 СК України, п.4,5 ст.70 ЗУ Про виконавче провадження , суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3).

ОСОБА_2 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4).

ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5).

Суддя В.А.Каліберда