Справа № 2-3121/10 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/7028/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого- судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Фейір К.О.

за участю представника ОСОБА_3-ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 01 листопада 2017 року по справі у справі за заявою ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій з уточненням її представника ОСОБА_4, просить визнати виконавчий лист №2-3121/10 від 8 квітня 2011 року, виданий Сихівським районним судом м.Львова в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту №3367/Р від 20 липня 2005 року на суму 368 956,9 грн. та кредитним договором №7883/Р від 14 березня 2008 року на суму 922 947,82 грн. таким, що не підлягає виконанню, з підстав відсутності обовязку боржника.

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 01 листопада 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3. Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального права. Звертає увагу, що у мотивувальній частині рішення суд дійшов вірного висновку про те, що виконавчий лист втратив силу виконавчого документа і примусовому виконанню не підлягає, однак у резолютивній частині суд вирішив відмовити у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 01 листопада 2017 року та прийняти нову ухвалу про визнання виконавчого листа №2-31121/10 від 08.04.2011 року, виданого Сихівським районним судом м. Львова таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту №3367/Р від 20.07.2005 року на суму 368956,90 грн. та за кредитним договором №7883/Р від 14.03.2008 року на суму 922947,82 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника за участю представника ОСОБА_3-ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з тих обставин, що немає підстав в порядку ч.4 ст.369 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у зв"язку із відсутністю боржника обов"язку.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29 грудня 2010 року по справі №2-3121/10, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2011 року, ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь Львівського відділення Центральної філії публічного акціонерного товариства "Кредобанк" 368 956,90 грн. заборгованості за договором кредиту №3367/Р від 20 липня 2005 року та 922 947,82 грн. за кредитним договором №7883/Р від 14 березня 2008 року, а також 3400 грн. судового збору та 240 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На виконання згаданого рішення 08 квітня 2011 року Сихівським районним судом м.Львова видано виконавчий лист №2-3121/10.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 14 лютого 2012 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-3121/10 за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29 грудня 2010 року з Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 06 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2014 року, замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-3121/10 за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29 грудня 2010 року з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Омега".

Згідно ч.2 ст.369 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у ч.4 ст.369 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали), де вказано, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

У порядку ч.3 ст.369 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) судом витребувано у товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Омега" оригінал виконавчого листа №2-3121/10, виданого 08 квітня 2011 року, а також суду надано постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28 травня 2014 року та супровідний лист від 28 травня 2014 року.

Згідно ст.432 ЦПК України в чинній редакції, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом встановлено, що виконавчий лист №2-3121/10, що виданий 08 квітня 2011 року Сихівським районним судом м.Львова щодо боржника ОСОБА_3, предявлявся до виконання та постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні ВП №26947344 від 28 травня 2014 року такий повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного на той час) (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними). Також зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред"явлений для виконання в строк до 28 травня 2015 року. У супровідному листі від 28 травня 2014 року стягувачеві повідомлено, що відповідно до вимог ч.5 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного на той час) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред"явити виконавчий документ протягом строків, встановлених ст.22 цього Закону.

За умовами ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного на той час) виконавчий лист може бути пред"явлений до виконання протягом року. У ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02 червня 2016 року виконавчий лист може бути пред"явлений до виконання протягом трьох років.

Виходячи з приписів ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо пропущений встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на наведене на даний час пропущено строк предявлення до виконання виконавчого листа №2-3121/10, виданого 08 квітня 2011 року Сихівським районним судом м.Львова щодо боржника ОСОБА_3, такий строк не поновлювався, а відтак виконавчий лист втратив силу виконавчого документа і примусовому виконанню не підлягає. Отже немає підстав в порядку ч.4 ст.369 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у звязку із відсутністю боржника обовязку, так як згаданий виконавчий лист не було видано помилково, у боржника відсутній повністю чи частково обов"язок у зв'язку з його припиненням - добровільним виконанням.

Іншою інших причиною в розумінні статті 369 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково не є пропущення строків пред"явлення його до виконання або прощення боргу боржнику стягувачем.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів не знаходить підстав вважати, що виконавчий лист №2-3121/10 за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29 грудня 2010 року таким, що не підлягає виконанню, та вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 01 листопада 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду міста Львова від 01 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2