ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді - Соловей Г.В.,

з участю секретаря - Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

06.02.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 13.04.2017 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 13.04.2017-000001195. Відповідно до п.1.3. підтвердження заявки від 06.06.2017 року до кредитного договору кредитор зобовязався надати позичальнику транш у розмірі 3000 грн. на 14 календарних днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 19.06.2017 року та оплатою за користування кредитом у розмірі 840 грн. 06.06.2017 року позивач видав відповідачу кредит у розмірі 3000 грн., чим виконав свої зобовязання своєчасно та в повному обсязі. В подальшому позивач дозволив перенесення строків повернення кредиту до 14.11.2017 року, за що відповідач сплатив додаткову плату за користування кредитом у розмірі 5864,08 грн., чим підтвердив свою згоду на перенесення таких строків. Однак, у порушення зазначених умов договору відповідач до теперішнього часу не сплатила позивачу заборгованість, чим порушила свої зобовязання, встановленні договором, через що позивач змушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.02.2018 року позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» залишено без руху.

13.03.2018 року через канцелярію суду надійшла письмова заява від представника позивача на виконання вимог ухвали суду, які були підставою для залишення заяви без руху.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018 року дана справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

12.04.2018 року від відповідача, через канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву в якому вона позовні вимоги визнає частково, визнаючи заборгованість у розмірі 3803,52 грн. та не погоджується з розміром пені в сумі 2559,94 грн., вважаючи вказану вимогу несправедливою та просить відмовити в цій частині.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності зі ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 квітня 2017 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №13.04.2017-000001195, за умовами якого кредитодавець зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до підтвердження заявки до кредитного договору від 06.06.2017 року кредитор зобовязався надати позичальнику транш у розмірі 3000 грн. на 14 календарних днів з кінцевим терміном його повернення до 19.06.2017 року та платою за користування траншем у розмірі 840 грн.

За приписами ч. 1,2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ТОВ "Споживчий центр" належно виконало умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 3000,00 грн. Наведені обставини підтверджуються видатковим касовим ордером від 06.06.2017 року за № 815 та не заперечується відповідачем.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з п. 1.4 Кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредит протягом 14 днів з дати видачі кредиту.

Згідно з п. 5.4. кредитного договору від 13 квітня 2017 року №13.04.2017-000001195 за порушення строків повернення кредиту та плати за користування ним позичальник сплачує кредитору додатково до встановленої плати за користування кредитом пеню у розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу.

ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе за кредитним договором від 13 квітня 2017 року №13.04.2017-000001195 зобов'язання, своєчасно не повернула кредит, не сплатила обумовлену у договорі плату за користування кредитними коштами у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 6363,46 грн., яка складається з: 3803,52 грн. - розмір траншу 3000 грн. 00 коп. + 3 грн. 52 коп. - плата за користування траншем, 2559 грн. 94 коп. - розмір пені за весь період прострочення, що підтверджується розрахунком заборгованості за користування кредитом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Що стосується поданої відповідачем заяви про зменшення розміру неустойки застосувавши до даних правовідносин ч.3 ст.551 ЦК України, якою вона просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені, слід зазначити наступне.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Частиною першою ст. 550 ЦК України, визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пеня за неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором складає 2559,94 грн, яка нарахована ТОВ "Споживчий центр" у межах річного строку до моменту пред'явлення ним позову.

У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 2559,94 грн. не перевищує розмір основної заборгованості за кредитом в сумі 3803,52 грн. Обставини, на які посилається відповідач є безпідставними та ніякими належними доказами не підтверджені.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, з огляду на викладене, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору № 13.04.2017-000001195 від 13.04.2017 року, який укладено між нею та ТОВ «Споживчий Центр», розмір утвореної нею заборгованості підтверджений документально, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі .

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1762 грн.

Керуючись ст.ст.4,12,81,89,141,265,268 ЦПК України, на підставі ст.ст.526,551,610,611,625,1049,1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер-НОМЕР_1, прож.: АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» (м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А, рах. 7301 в ПАТ «Альфа банк» у м. Києві, МФО 300346, заборгованість по кредитному договору № 13.04.2017-000001195 від 13.04.2017 року в розмірі 6363,46 грн. та судові витрати в сумі 1762 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей