Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 212/7859/15-ц

провадження № 61-5178св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року у складі судді Тимошенко Т. І. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року у складі суддів: Ляховської І. Є., Барильської А. П., Михайлів Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 02 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 000 дол. США зі сплатою 11,90 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення в строк до 01 липня 2028 року.

02 липня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договори поруки відповідно, згідно з умовами яких останні зобов'язались перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором від 02 липня 2008 року.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, в тому числі і за вказаним кредитним договором від 02 липня 2008 року.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, на вимоги не реагувала, унаслідок чого станом на 28 липня

2015 року виникла заборгованість у розмірі 16 619 дол. США, з яких: за тілом кредиту - 16 197,57 дол. США, що в еквіваленті складає

357 355,29 грн; відсотки 421,43 дол. США, що в еквіваленті складає

9 297,71 грн; з них прострочена заборгованість за відсотками

278,85 дол. США, що в еквіваленті складає 6 152,07 грн.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 366 653,00 грн, з яких: тіло кредиту - 357 355,29 грн, відсотки - 9 297,71 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач звернувся до суду не маючи на це достатніх підстав, оскільки з моменту направлення досудової вимоги позивач через три календарні дні направив до суду позовну заяву про дострокове стягнення з відповідачів усієї суми за кредитним договором, тим самим не надавши відповідачу строк на добровільне досудове врегулювання спору, який виник з приводу суми простроченої заборгованості, яка останньою була сплачена одразу після отримання вимоги позивача. Тому відсутні законні підстави для дострокового стягнення заборгованості за кредитом, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого доказового підтвердження порушення умов кредитного договору відповідачем.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, щобанком пред'явлені позовні вимоги до відповідачів 29 серпня 2015 року через три дні після направлення досудової вимоги від 26 серпня 2015 року, що є порушенням порядку, передбаченого пунктом 3.10 кредитного договору. Крім того, вимоги банку виконані відповідачем протягом 30 днів з дня отримання зазначеного листа шляхом перерахування коштів в сумі 115 дол. США від 28 вересня 2015 року та 377 дол. США від 30 вересня 2015 року, тому відсутні підстави для дострокового стягнення заборгованості за кредитом.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що безпідставним є посилання суду першої інстанції на положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу відмови у задоволенні позову, оскільки кредитодавцем не надано достатнього строку на дострокове повернення споживчого кредиту. ПАТ «Дельта Банк» зазначає, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що відповідач виконала вимоги банку протягом 30 днів з дня отримання зазначеного листа шляхом перерахування коштів в сумі 115 дол. США та 377 дол. США за меморіальними ордерами від 28 вересня 2015 року та від 30 вересня 2015 року. Висновок судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для дострокового стягнення кредиту є правильним, оскільки умовою дострокового стягнення за кредитом є невиконання вимоги про усунення порушень договору, що полягало в простроченні сплати поточних відсотків за кредитом, проте така вимога банку була виконана в спосіб та строки, визначені договором.

01 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 02 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 000 дол. США зі сплатою 11,90 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення в строк до 01 липня 2028 року.

02 липня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договори поруки, згідно з умовами яких останні зобов'язались перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором від 02 липня 2008 року.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, в тому числі і за вказаним кредитним договором від 02 липня 2008 року.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконала, на вимоги не реагувала, унаслідок чого станом на 28 липня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 16 619 дол. США, з яких: за тілом кредиту - 16 197,57 дол. США, що в еквіваленті складає 357 355,29 грн; відсотки 421,43 дол. США, що в еквіваленті складає 9 297,71 грн; з них прострочена заборгованість за відсотками -

278,85 дол. США, що в еквіваленті складає 6 152,07 грн.

Установлено, що згідно з реєстром поштових відправлень 26 серпня 2015/02, зданих через Київ-014-26.08.2015, 26 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» направив відповідачам досудові вимоги про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором від 02 липня 2008 року станом на 28 липня 2015 року в сумі 278,85 дол. США, яка складається із заборгованості за відсотками, у строки, передбачені законодавством та договором.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, виходили з того, що вимоги банку виконані відповідачем протягом 30 днів з дня отримання зазначеного листа шляхом перерахування коштів в сумі 115 дол. США та 377 дол. США за меморіальними ордерами від 28 вересня 2015 року та від 30 вересня 2015 року. Оскільки банком пред'явлені позовні вимоги до відповідачів 29 серпня 2015 року, через три дні після направлення досудової вимоги від 26 серпня 2015 року, що є порушенням порядку, передбаченого пункту 3.10 кредитного договору, суди дійшли правомірного висновку про відсутність підстав для дострокового стягнення заборгованості за кредитом.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Установлено, що згідно з довідкою ПАТ «Дельта Банк» поточна заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2008 року № 0308/0708/71-185 станом на 28 липня 2015 року складає 278,85 дол. США, з яких: заборгованість за відсотками - 278,85 дол. США.

Положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Вимоги банку виконані ОСОБА_2 протягом 30 днів з дня отримання зазначеного листа шляхом перерахування коштів в сумі 115 дол. США та 377 дол. США за меморіальними ордерами від 28 вересня 2015 року та від 30 вересня 2015 року.

На підставі вищевикладеного, місцевий суд, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для дострокового стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, оскільки сторонами погоджено певний порядок реалізації банком права дострокової вимоги виконання кредитних зобов'язань, проте позивачем порушено цей порядок пред'явленням даного позову до відповідачів.

Доводи касаційної скарги про те, що обов'язкове досудове врегулювання спорів порушує права особи на судовий захист, не заслуговують на увагу, оскільки позовна заява банку була прийнята до розгляду судом першої інстанції, розглянута та у справі ухвалено рішення по суті спору.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій містять вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення місцевого та апеляційного судів ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому ці рішення відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

І.М. Фаловська

С. П.Штелик