Ухвала

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 175/4697/16-ц

провадження № 61-15865ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року у складі судді: Шабанова А. М., та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року у складі суддів: Єлазаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В., у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинська Марина Миколаївна, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на дії та рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із скаргою на дії та рішення державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинської М. М.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем Ващинською М. М. 02 червня 2017 року було відкрито виконавче провадження № 54066737 щодо виконання судового рішення - ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року у справі № 2-175/4697/16-ц, за яким боржником є ОСОБА_4, а стягувачем - ОСОБА_7 Ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області № 2-175/4697/16-ц від 21 квітня 2017 року, як виконавчий документ не відповідає вимогам частини першої статті. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутнє ім'я та по батькові посадової особи, яка його видала, а лише ініціали судді; відсутнє правильне «по батькові» боржника (по батькові боржника: «ОСОБА_4», а не «ОСОБА_4»); відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб - платників податків); відсутня дата народження боржника. В постанові про відкриття виконавчого провадження вказано невірне «по батькові» боржника - «ОСОБА_4», аналогічно невірно державний виконавець Ващинська М. М. вказала у всіх інших документах виконавчого провадження № 54066737 невірне «по батькові» боржника, а саме - «ОСОБА_4». Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, порушує права заявника, оскільки прийнята безпідставно, з порушенням норм матеріального права та Закону України «Про виконавче провадження», тому підлягає скасуванню. На підставі викладеного, просила суд визнати дії державного виконавця Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Ващинської М. М. щодо відкриття виконавчого провадження № 54066737 та складення виконавчих документів протиправними, а також скасувати документи виконавчого провадження № 54066737.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано дії державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинської М. М. щодо відкриття виконавчого провадження № 54066737 та складення виконавчих документів протиправними, а також постанову про відкриття виконавчого провадження від 02 червня 2017 року та інші заходи виконавчого провадження.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та призвели до порушення прав боржника, відповідно до якого виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад справедливості, неупередженості та об'єктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року скасовано. У задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що на момент вчинення державним виконавцем виконавчих дій ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року про забезпечення позову була чинною, та державним виконавцем вчинялися дії, спрямовані на примусове виконання судового рішення - ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року про забезпечення позову у справі № 2-175/4697/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя, з підстав, у межах наданих повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України. Будь-яких протиправних дій, рішень державних виконавців під час виконання виконавчих дій у виконання вказаної ухвали суду про забезпечення позову судом не встановлено. Крім того, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції частково задовольняючи скаргу ОСОБА_4, порушив принцип рівності сторін та змагальності цивільного судочинства, оскільки не залучив до участі у даній справі в якості заінтересованої особи, як сторону виконавчого провадження - ОСОБА_7, чим не забезпечив право на судовий захист всіх сторін виконавчого провадження, так як рішення суду може вплинути на його права та обов'язки.

27 лютого 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року. При цьому, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_4 просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки повний текст оскарженої постанови суду апеляційної інстанції отримала її представник 30 січня 2018 року. На підтвердження вказаних обставин надає копію заяви адвоката ОСОБА_5, зареєстрованої апеляційним судом Дніпропетровської області 23 січня 2018 року з розпискою про отримання копії постанови 30 січня 2018 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд вважає за можливе на підставі статті 390 ЦПК України поновити його.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року як виконавчий документ не відповідає вимогам частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази отримання повідомлення про вручення ОСОБА_4 постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не повідомила боржника про примусові виконавчі дії, виконавчий документ - ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року була скасована ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2017 року .

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GУMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Встановивши, що на момент проведення державним виконавцем виконавчих дій у червні 2017 року ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року про забезпечення позову не була скасована та державним виконавцем вчинялися дії щодо виконання цієї ухвали у межах наданих повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством України, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року не підлягає перегляду, оскільки скасована постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року.

З урахуванням того, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинська Марина Миколаївна, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_7, на дії та рішення державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель