СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/431/18
Провадження №2/547/264/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання О.В.Постолюк,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Семенівка Полтавської області у залі судових засідань № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягнення половини витрат з оплати навчання повнолітнього сина,

встановив:

24.04.2018 позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина сторін ОСОБА_3, який продовжує навчання в Полтавському юридичному коледжі Національного університету ім. Ярослава Мудрого, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до закінчення сином навчання та додаткові витрати в розмірі 1/2 витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач є його батьком, син навчається на денному відділенні вказаного університету, потребує матеріальної допомоги батька. Відповідач добровільно допомоги не надає.

Позивач позов підтримала, вказала, що відповідач не постійно надає допомогу синові, який продовжує навчання, має також відшкодувати їй половину вартості навчання. Допомога є періодичною, задля забезпечення стабільності утримання сина необхідне рішення суду. Позивач вказала, що наразі не проживає за зареєстрованим місцем проживання, проживає з батьками, власного окремого житла не має. Позивач і її батьки підтримують матеріально сина. Відповідач повинен платити на утримання сина не менше 2000,00 грн на місяць.

Відповідач заперечував проти позову, вказав, що син проживає з ним, відповідач повністю забезпечує його у звязку із навчанням, надавав і надає синові значно більшу допомогу, аніж ту, на яку вказує позов, сплачує на за найм квартири у м. Полтава, забезпечує синами коштами на проїзд харчування, інші окремі витрати. Син проживає не навчальний час із позивачем.

Третя особа вказала, що дійсно проживає з батьком (відповідачем), який надає йому достатню допомогу. Повністю підтверджує пояснення відповідача, йому достатньо допомоги від матері і батька. Третя особа не вважає, що позов має бути задоволений. Мати також йому допомагає.

Виконуючи приписи ст.ст. 264, 265 ЦПК України суд зазначає таке.

Третя особа ОСОБА_3, який народився 12.03.2000, є сином сторін, вже досяг повноліття (а.с. 10).

Відповідно до договору про надання освітніх послуг від 12.08.2016 № МСД-9-2016-30 (а.с. 11) Національний юридичний університет ім. Ярослава Мудрого в особі т.в.о. директора Полтавського юридичного коледжу взяв зобовязання із навчання ОСОБА_3 строком 4 роки на денній формі навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста за спеціальністю «Право»; загальна вартість освітньої послуги складає 34800,00 грн, за один навчальний рік 8700,00 грн. Пунктом 10 договору визначено плату за отриману освітню послугу щосеместрово двома рівними частками у розмірі 4350 грн.

ОСОБА_3 є студентом 2 курсу денного відділення Полтавського юридичного коледжу Національного університету ім. Ярослава Мудрого, навчається за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб, навчається з 01.09.2016, закінчує навчання 30.06.2020 (а.с. 7).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 201 СК передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК).

Відповідно до ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно судового наказу Семенівського районного суду Полтавської області від 11.12.2017 № 547/1334/17 з відповідача на користь позивача з 23.11.2017 стягуються аліменти на утримання дочки сторін ОСОБА_4, 12.08.2011 народження (а.с. 6).

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191, ст. 201 СК).

За вказаних обставин суд робить висновок, що повнолітній син сторін (третя особа) продовжує навчання, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання відповідачем обовязку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Проте син (третя особа) ствердив, що його батько (відповідач) відповідну допомогу надає постійно, добровільно і у достатній кількості. Потреба у примусовому стягненні аліментів відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5 ЦПК України судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси. Саме порушення останніх є підставою для застосування судом конкретного способу захисту цивільних прав та інтересів, передбаченого законом.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Тобто суд повинен встановити, чи дійсно порушує право позивача та або третьої особи дії (бездіяльність) відповідача. Суд повинен з'ясувати у чому саме полягає порушення законних прав позивача та/або третьої особи.

Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відтак достатні правові підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів як аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дати звернення до суду на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відсутні.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату навчання повнолітнього сина у Полтавському юридичному коледжі Національного університету ім. Ярослава Мудрого у розмірі 1/2 витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення сином 23-річного віку, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Статтею 201 СК "Застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина" передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Суд наголошує, що ст. 185 СК у ст. 201 СК відсутня, тобто не застосовується щодо повнолітніх дітей.

Правила ст. 185 СК поширюються на правовідносини щодо обовязку батьків по утриманню неповнолітніх дітей. Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, передбачений главою 16 СК, однак норми цієї глави не поширюють дію положень ст. 185 СК на правовідносини, які виникають між батьками з приводу їх участі в утриманні повнолітніх дочки, сина.

Зазначений висновок щодо застосування норм статей 185, 199 СК сформульовано у постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 № 6-186ц14, який, відповідно до приписів ст. 3607 ЦПК України і ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховується судом при застосуванні зазначених норм права.

Ураховуючи зазначене у суду відсутні правові підстави для задоволення вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату навчання повнолітнього сина ОСОБА_3 у Полтавському юридичному коледжі Національного університету ім. Ярослава Мудрого у розмірі 1/2 витрат на навчання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 351, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст.ст. 351, 352, 354, 355, п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (через Семенівський районний суд Полтавської області).

Позивач ОСОБА_1, 22.08.1981 народження, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, 19.08.1977 народження, зареєстроване і фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_2, 12.03.2000 народження, зареєстроване і фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суддя В.Ф.Харченко