Апеляційне провадження № 22-ц/796/2801/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2018 року м. Київ

Унікальний номер 761/15902/17

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Головачова Я.В., Вербової І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року, постановлену 14 грудня 2017 року під головуванням судді Макаренко І.О. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 звернулися до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року позовні вимоги роз'єднано в окремі провадження, зокрема в окреме провадження виділено позов ОСОБА_4 до ФГВФО, третя особа ПАТ «Банк Форум» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху в зв'язку з несплатою судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року позовну заяву залишено без руху в зв'язку з несплатою судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_4- ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції наявним доказам доданим до заяви, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що позивач є споживачем фінансових послуг відповідно до укладеного договору банківського вкладу, а тому на ці правовідносини поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів».

Зауважує, що після початку процедури виведення банку з ринку (визнання його неплатоспроможним, ліквідації) вкладник не втрачає статус вкладника, тому захист його прав регламентується, зокрема, ЗУ «Про захист прав споживачів», яким в свою чергу, передбачені пільги по сплаті судового збору.

Справу розглянуто в порядку ст.369 ЦПК України без виклику сторін.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Розглянувши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається,що ОСОБА_4 звернувся з позовом до ФГВФО, третя особа ПАТ «Банк Форум» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, в якому посилався на те, що між ним та ПАТ «Банк Форум» укладені Договори банківського вкладу. Постановою Правління НБУ №355 від 13.06.2014 року ухвалено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Банк Форум» з 13.06.2014 року та рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №49 від 16.06.2014 року вирішено розпочати ліквідацію банку, тому відповідачем є ФГВФО, оскільки він здійснює повне управління банком та розпорядження його майном.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є правовідносини щодо виплати Фондом відшкодування за вкладом, які регулюються ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не ЗУ «Про захист прав споживачів». Враховуючи те, що ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, тому надано строк для сплати судового збору (а.с.65-66).

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції вважав також, що ухвалу про залишення позовної заяви без руху отримано представником позивача 05 грудня 2017 року, проте станом на 14 грудня 2017, недоліки позивачем та його представником не усунуті, судовий збір не сплачено (а.с.70).

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Згідно з преамбулою ЗУ «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п.п.3, 17, 19, 22 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, тому на такі правовідносини поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів».

У вказаній справі спірні правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди.

Отже, після початку процедури виведення банку з ринку (визнання його неплатоспроможним, ліквідації) вкладник не втратив статус вкладника, тому захист його прав регламентується, безпосередньо, ЗУ «Про захист прав споживачів», яким в свою чергу, передбачені пільги по сплаті судового збору.

Частина 3 статті 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», який є спеціальним законом саме в цій сфері захисту прав споживачів, звільняє споживачів від сплати судового збору за подання позову на захист своїх порушених прав.

У постановах Верховного Суду України від 6.09.2017 у справі № 6-185цс17 та від 11.10.2017 у справі № 6-916цс17 висловлена правова позиція про те, що споживач звільняється від сплати судового збору лише при поданні позовної заяви і має сплатити судовий збір за подання до суду, зокрема апеляційної скарги.

Як вбачається з Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №14-57цс18, при прийнятті ЗУ «про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Відступаючи від практики ВСУ, колегія суддів Великої палати Верховного Суду у вищевказаній Постанові вважала, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (ст.. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.1 ЦПК України у редакції на час постановлення оскарженої ухвали, ст. 2 ЦПК України у редакції на час розгляду справи Верховним судом).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність посилання суду першої інстанції на те, що на правовідносини між позивачем та Фондом щодо стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу не поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів».

Залишаючи позовну заяву без руху та в подальшому визнаючи її неподаною і повертаючи, суд не звернув уваги на вищезазначене та повернув заяву з підстав несплати судового збору, в той час як ОСОБА_4 є вкладником і споживачем послуг та відповідно до положень ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору за подання позову на захист своїх порушених прав.

Відповідно до ч.6 ст.374, ст.379 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 379 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного суду не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді: