Справа № 587/585/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А. при секретарі Токаревій В.М., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім*ї, оскільки між сторонами спільного життя не існує, сім*я фактично розпалася і поновити її неможливо. Підставою розлучення є подружня зрада відповідачки, яка стала відома йому після приїзду з заробітків з РФ, тому просив розірвати шлюб.
ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має двох синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Тому після розірвання шлюбу просить дітей залишити проживати разом з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку(доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
В судове засідання ОСОБА_3 не з*явився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, в попередніх судових засіданнях ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, проти зустрічного позову не заперечували.
ОСОБА_4 в судове засідання не з*явилася, в попередніх судових засіданнях ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 проти розірвання шлюбу не заперечували, позовні вимоги про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів підтримали, однак не погодилися з мотивами розірвання шлюбу, пославшись на те, що ОСОБА_3 не надав суду належних доказів на підтвердження подружньої зради з її боку.
Представник Служби у справах дітей Сумської РДА в судове засідання не з»явився, в своїй заяві просив слухати справу у його відсутність.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає вимоги сторін обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності з статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Частина 3 ст. 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права, а також права їх дітей.
Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
У відповідності з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що сторони вступили в зареєстрований шлюб 18 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб( арк.с.7).
Сімейні відносини припинені. Сторони сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. ОСОБА_3 категорично наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечує інша сторона.
Відповідно до положень ст. 111 СК України суд вживав заходи для примирення сторін у справі. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 29 травня 2018 року сторонам по справі надавався строк на примирення, після спливу визначеного судом місячного терміну позиції сторін не змінилися, примирення не відбулось.
ОСОБА_3 категорично наполягає на розірванні шлюбу, мотивуючи свої вимоги подружньою зразою відповідачки ОСОБА_4, яка, не погоджуючись з мотивами розірвання шлюбу, також наполягає на розірванні шлюбу.
За таких обставин суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати.
Крім того, судом встановлено, що сторони від шлюбу мають ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на даний час знаходяться на утриманні ОСОБА_4
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Сторони не заперечували щодо визначення місця проживання дітей разом з матір*ю - ОСОБА_4, тому суд вважає вимоги ОСОБА_4 в цій частині обгрунтоавними і такими, що підлягають задоволенню.
У відповідності з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стаття 184 Сімейного кодексу передбачає можливість стягнення аліментів в твердій грошовій сумі за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливих дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров*я та матеріальне становище дитини, стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.( ст. 182 Сімейного кодексу України).
Оскільки відповідач є батьком дітей і відповідно до законодавства повинен надавати кошти на утримання дітей, які знаходяться на вихованні матері, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку(доходів) відповідача ОСОБА_3 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.
На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст.263, 264, 265, 430 ЦПК України, ст. ст. 105,109, 110, 112, 160, 161, 180, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України, суд
Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрований 18 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис №1362.
Визначити місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матірю ОСОБА_4.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, аліменти на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від заробітку(доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, сплачуючи аліменти матері ОСОБА_4, мешканці с.В. Сироватка, вул. Сумська,23, Сумського району Сумської області, ІПН НОМЕР_2, починаючи стягнення з 04 квітня 2018 року і до повноліття дітей.
В порядку ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_3 704 гривень 80 копійок судового збору в доход держави.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя