Справа № 640/5052/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.,

при секретарі Балан Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) до Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7) про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

02.04.2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Харківської міської ради, в якій позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 81,1 кв.м., житлова 44,6 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті батька, ОСОБА_2, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на підставі ст.ст. 392, 1268 ЦК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.04.2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні в загальному позовному провадженні.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.04.2018 року задоволена заява про забезпечення доказів та зобов'язано приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Рєзнік Анастасію Олегівну, що знаходиться за адресою: 61027, АДРЕСА_1, надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи №10/2016, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_2.

26.06.2018 ухвалою суду було закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Харків на території Київського району, помер ОСОБА_2 - батько позивача, у віці 70 років, про що в книзі реєстрації смерті 3 січня 1995 року був зроблений відповідний запис про смерть за № 161. Власником житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 є батько позивача - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності від 03.09.1992 року, виданого на підставі рішення виконкому Київської районної ради народних депутатів № 15-9 від 05.01.1982року. Позивач ОСОБА_1 - син померлого, був зареєстрований та проживав на час смерті батька з ним. Станом на сьогоднішній день позивач також зареєстрований та проживає за тією ж адресою: АДРЕСА_2.

02 серпня 2016 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Рєзнік А.О. завела спадкову справу № 10/2016 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року та проживав до дня смерті за адресою: АДРЕСА_2, за зверненням сина померлого ОСОБА_1,який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого за адресою : АДРЕСА_2.

24.07.2017 року приватним нотаріусом ХМНО Рєзнік А.О. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованому в АДРЕСА_2. Фактичною підставою відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом слугувала «наявність суперечок між документом, підтверджуючих право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок та факту його державної реєстрації.»

Крім того, 10 липня 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Тертишник Д.О. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, подану ОСОБА_1, який діяв на підставі листа, виданого приватним нотаріусом, відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 за суб'єктом: ОСОБА_2. В рішенні державного реєстратора прав на нерухоме майно вказано про відсутність відомостей про зареєстровані за вказаною адресою права ОСОБА_2 на житловий будинок на паперових носіях, про наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами. Враховуючи, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, та державним реєстратором - у державній реєстрації права власності за померлим, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом за захистом своїх прав.

В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача - адвокат ОСОБА_5 подала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати за їх відсутності та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, копію якого направити на їх адресу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 21.04.1958 року.(а.с. 20)

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 03.01.1995, актовий запис 161 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.(а.с. 18)

Судом встановлено, що документом, що підтверджує право власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 ОСОБА_2 є свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок в АДРЕСА_2, видане виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів м. Харкова 03 вересня 1992 року, б/н на підставі рішення виконкому Київської районної Ради народних депутатів № 15-9 від 05 січня 1982 року у зв'язку з поділом домоволодіння на два самостійних будинку, запис в реєстрову книгу № 6 за реєстровим № 843/6. (а.с.11)

Відповідно до технічного паспорту, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 01.04.2014 власник житлового будинку «Б-1» з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_2 загальною площею 81,1кв.м. - ОСОБА_2.(а.с. 14-17)

Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризацію від 27.09.2016 року № 1009848 вбачаються наступні характеристики житлового будинку «Б-1» з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_2: загальна площа житлового будинку - 81,1 кв.м.; житлова -44,6 кв.м.; рік побудови житлового будинку - 1982; власник житлового будинку - ОСОБА_2; право власності не зареєстровано.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Згідно копії заяви, що надана разом із копією спадкової справи на виконання ухвали суду приватним нотаріусом ХМНО Рєзнік А.О., позивач ОСОБА_1 звернувся 02.08.2016 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, якою повідомляє, що фактично прийняв спадщину, проживаючи разом зі спадкодавцем на день його смерті та просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом.(а.с. 45)

Згідно Інформаційної довідки із спадкового реєстру від 02.08.2016 відомості про наявні заповіти чи спадкові договори за участі спадкодавця в спадковому реєстрі відсутні.(а.с. 49)

Відповідно до відповіді, наданої приватному нотаріусу ХМНО Рєзнік А.О. Восьмою ХДНК 12.07.2016 №3464/01-16, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкові справи не заводилися.(а.с. 54)

Згідно відповіді, наданої приватному нотаріусу ХМНО Рєзнік А.О. Харківським обласним державним нотаріальним архівом 21.09.2016 №2881/01-20, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 заяви про прийняття спадщини та про відмову від спадщини та про видачу свідоцтв від спадкоємців не надходила, спадкові справи не заводилися, заведені спадкові справи відсутні.(а.с. 58)

Згідно відповіді, наданої нотаріусу Відділом реєстрації місця проживання у Київському районі м.Харкова №3006 від 21.09.2016 станом на момент відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2, разом із спадкодавцем ОСОБА_2 зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с. 56)

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 виданого Київським Відділом РАЦС м.Харків 26.06.1982 ОСОБА_7 є дружиною позивача.(а.с.89)

З постанови вих.№152/02-31 від 24.07.2017 про відмову у вчинені нотаріальної дії вбачається, що 24.07.2017 року позивач звернувся до ПН ХМНО Рєзнік А.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2. Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріуса не надходило. У зв'язку із тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за іншою особою та на підставі постанови державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстрації Харківської міської ради Тертишник Д.О. від 10.07.2017, яким зазначено про невідповідність поданих документів заявленим правам та «наявності суперечок між документами, підтверджуючих право власності ОСОБА_8 на вказаний житловий будинок та факту його державної реєстрації житловий будинок не входить до складу спадщини і на нього неможливо видати свідоцтво про право на спадщину» приватним нотаріусом ХМНО Рєзнік А.О. відмовлено позивачу у вчинені нотаріальної - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с. 63)

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права судом.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно дост.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.ст.1217,1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають зокрема діти спадкодавця.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України).

Згідно зі ст.1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Щодо необхідності оформлення права власності на своє ім'я спадкодавцем, слід зазначити наступне.

ВССУ Листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 надав витяг із узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, з якого вбачається:

Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень "права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Вивчивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність законних підстав у позивача ОСОБА_1 у визнанні його права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2, оскільки його батько ОСОБА_2 набув право власності на даний будинок з надвірними будівлями на підставі свідоцтва про право власності, видане виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів м. Харкова 03 вересня 1992 року, б/н на підставі рішення виконкому Київської районної Ради народних депутатів № 15-9 від 05 січня 1982 року у зв'язку з поділом домоволодіння на два самостійних будинку, запис в реєстрову книгу № 6 за реєстровим № 843/6.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81ЦПК України докази в їх сукупності суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Порушень прав та інтересів інших осіб судом під час розгляду справи встановлено не було.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.120,122 1270, 1272ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 81,1 кв.м., житлова 44,6 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті батька, ОСОБА_2, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя :