Справа № 751/7486/17 Провадження № 22-ц/795/416/2018 Головуючий у I інстанції - Цибенко І. В. Доповідач - Бечко Є. М.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Бечка Є.М.,

суддів - Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

позивач - ОСОБА_1

відповідач -ПАТ «Облтеплокомуненерго»

особа, яка подала апеляційну скаргу - ПАТ «Облтеплокомуненерго»,

Оскаржується рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26 січня 2018 року, ухваленого у складі судді Цибенко І.В., вступну та резолютивну частини якого проголошено 26.01.2018 року о 14 год. 03 хв., повний текст складено 02.02.2018 року

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просила визнати неправомірними дії ПАТ «Облтеплокомуненерго» щодо нарахування їй суми до сплати за надані послуги в розмірі 2696 грн. 41 коп. за опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року, зобов'язавши відповідача скасувати безпідставно нараховану заборгованість шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 січня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірними дії ПАТ "Облтеплокомуненерго" щодо нарахування ОСОБА_1 витрат на оплату за опалення місць загального користування по квартирі АДРЕСА_1 за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року в сумі 2696 грн. 41 коп., зобов'язано ПАТ "Облтеплокомуненерго" скасувати нараховану ОСОБА_1 заборгованість за опалення місць загального користування згідно будинкового лічильника по квартирі АДРЕСА_2 за період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року та провести відповідне коригування по особовому рахунку НОМЕР_1, вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ „Облтеплокомуненерго" просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, вважаючи, що судом невірно застосовано норми матеріального права. Відповідач зазначає, що висновок суду про те, що позивач взагалі не повинен оплачувати опалення місць загального користування, при тому, що опалення місць загального користування відсутнє частково, є помилковим та таким, що суперечить ст.ст. 319, 360 ЦК України, ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до положень ст. 369 ЦПК України справа розглядається в порядку скороченого письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що по-перше, відповідачем при розрахунку витрат на опалу місць загального користування безпідставно був заснований п. 1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31 жовтня 2006 року № 359, а положення п.п. 2.1 та 2.1.4 Методики відповідачем застосовані не були, що виключає можливість застосування в подальшому п.2.2.1 та 2.2.2. цієї ж Методики; а по-друге, що у будинку №180а по пр-ту Миру в м.Чернігові частково відсутнє опалення місць загального користування, позивач не отримує послуги з опалення місць загального користування.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3. Вказаний будинок обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії. Між сторонами укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та водонагрівання, відповідно до якого позивач є споживачем послуг, які надає ПАТ „Облтеплокомуненерго".

Квартира АДРЕСА_4 обладнана квартирним лічильником обліку теплової енергії, що не заперечується сторонами.

Порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення визначений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно п. 28 Правил споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Проте, як вірно зазначив суд в своєму рішенні, вказані положення при вирішення даного спору не можуть бути застосовані, оскільки містять певні умови, наявність яких судом не досліджувалась і формули розрахунків вони не містять.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення МЗК у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлений Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі Методика).

Згідно п. 1.4 Методики кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої для плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Судом першої інстанції було встановлено і не заперечувалось сторонами у справі, що в будинку №28 по пр-ту Миру, 180а в м. Чернігові лише певна кількість квартир, в тому числі і квартира позивача, обладнано приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Зазначена обставина повністю виключає можливість застосування вказаного вище п. 1.4 Методики при розрахунку витрат на опалення місць загального користування.

ПАТ „Облтеплокомуненерго", визначаючи ОСОБА_1 кількість теплової енергії на опалення місць загального користування та розраховуючи розмір оплати, керувалось п.п. 2.1.4., 2.2.1, 2.2.2 Методики, про що зазначалось стороною відповідача і підтверджується письмовими доказами (а.с.55-57).

Проте п.п. 2.2.1, 2.2.2 Методики не можуть бути застосовані при розгляді позову ОСОБА_1, оскільки вони містять формули розрахунку витрат теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування між окремими помешканнями будинку. В той же час, в п. 2.1.4 Методики визначено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення місць загального користування визначаються розрахунком за формулами, наведеними в п. 2.1 Методики.

Рекомендації щодо застосування Методики, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 22 лютого 2008 року № 47, також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач визначив одну з вихідних даних не у відповідності із зазначеною у Методиці формулою, а отже і подальше застосування ним інших пунктів Методики при розрахунку витрат теплової енергії на опалення місць загального користування не є правомірним, підтверджено матеріалами справи і не спростовується доводами апеляційної скарги.

Крім того, судом достовірно встановлено, що у будинку №180а по пр-ту Миру в м. Чернігові частково відсутнє опалення місць загального користування, що підтверджується листом КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради №1259 від 20.12.2017 року та актом КП «ЖЕК-13» від 28.02.2017 року.

Відповідач, в апеляційній скарзі не заперечує вказану обставину, однак, не наводячи будь-якого обґрунтування, вважає що сплачувати за опалення місць загального користування позивач повинен повністю, а суд, безпідставно, фактично звільнив позивача від сплати вартості спожитих послуг з опалення місць загального користування.

Колегія відхиляє даний довід апеляційної скарги, як необґрунтований.

Згідно п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Також відповідно до п.9 ст.29 Правил споживач має право на звільнення від плати за послуги у разі їх ненадання.

За вказаних обставин відповідачем не доведено у належний спосіб обов'язку позивача оплачувати неотримані послуги з опалення місць загального користування.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірного по суті рішення, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Облтеплокомуненерго" залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26 січня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Повний текст складено 13.04.2018 року

Головуючий:Судді: