Справа № 541/1255/18
Провадження №2/541/760/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 липня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Ю.В.,

з участю: секретаря судового засідання Олешко Н.А.

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок№ 1 по вулиці Вербова в місті Миргороді Полтавської області. В позові посилається на те, що з 16 липня 2011 року по 02 березня 2018 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. За час спільного проживання, подружжям було збудовано житловий будинок№ 1 по вулиці Вербова в місті Миргороді Полтавської області, право власності на який, було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 З метою поділу вказаного майна, позивач зазначає, що неодноразово зверталася в позасудовому порядку до відповідача для врегулювання даного спору, однак він уникає від його вирішення. У звязку з цим змушена була звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею та відповідачем право спільної власності на житловий будинок, що розташований по вул.Вербовій, 1 в м.Миргороді Полтавської області, в рівних частинах по 1/2 частки за кожним.

У підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлено, що 16 липня 2011 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 170. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 30 січня 2018 року, яке набрало законної сили 02 березня 2018 року, даний шлюб було розірвано (а.с.16).

За час перебування у зареєстрованому шлюбі, сторонами було збудовано житловий будинок № 1 по вулиці Вербова в місті Миргороді Полтавської області, що підтверджується копією технічного паспорту на даний будинок (а.с.7-12).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія СТА №007927, право власності на вищевказаний будинок було зареєстровано 11.03.2015 Реєстраційною службою Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, за ОСОБА_3 (а.с. 17-19).

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки право власності на спірний житловий будинок було набуто відповідачем в період перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем, тож відповідно до положень Сімейного кодексу України, даний житловий будинок є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно зі ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності з ч.1, 3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки право власності на спірний житловий будинок зареєстровано лише за відповідачем, котрий в позасудовому порядку уникає від вирішення даного майнового спору, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати право власності на вказаний будинок в рівних частинах по 1/2 частки за кожним з подружжя.

При здійснені розподілу судових витрат між сторонами, суд керується положеннями ст. ст. 141, 142 ЦПК України. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 8810,00 грн. Зважаючи, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що судовий збір, сплачений при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету у розмірі 50 відсотків, на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги судом задоволені в повному обсязі, судовий збір сплачений при зверненні (з вирахуванням суми судового збору, яка підлягає поверненню позивачу на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України) до суду у розмірі 4405,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 141, 142, 200, 206, 258, 263, 264, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 372, 356, 392 ЦК України, ст.ст. 60, 68, 69, 70 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, до ОСОБА_3, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, про визнання права власності на житловий будинок.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, право спільної часткової власності на житловий будинок, що розташований по вул.Вербовій, 1 в м.Миргороді Полтавської області, в рівних частинах по 1/2 частки за кожним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4405,00 грн. (Чотири тисячі чотириста пять гривень 00 коп.) у відшкодування витрат на сплату судового збору.

Повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого за квитанцією Миргородського відділення Полтавського ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 12.06.2018 в розмірі 8810,00 грн., що становить 4405,00 грн. (Чотири тисячі чотириста пять гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_4

Повне судове рішення складене 11 липня 2018 року