Постанова

Іменем України

19 липня 2018 року

м. Харків

справа № 620/820/17

провадження № 22-ц/790/2909/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року, ухвалене у складі судді Яценка Є.І., -

встановив:

У грудні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 30.08.2012 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за вищевказаним кредитним договором зобов'язань належним чином не виконала, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 59368 грн 37 коп., яка станом на 31.08.2017 року складається з: 2443 грн 85 коп. заборгованості за кредитом, 49696 грн 76 коп. заборгованості за процентам за користування кредитом, 3924 грн 50 коп. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів: 500 грн - фіксована частина та 2803 грн 26 коп. - процентна складова.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позов подано ПАТ КБ «ПриватБанк» зі спливом позовної давності.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 13 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги зазначив, що пунктом 1.1.7.3.1 Умов та Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, встановлений строк позовної давності у 50 років, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про сплив позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 30.08.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 2500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань належним чином не виконала, разом з тим, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду зі спливом позовної давності, що є окремою самостійною підставою для відмови у задоволенні заявленого позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Встановлено, що ОСОБА_1 не виконала своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого у неї перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість.

Матеріали справи містять заяву відповідача про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки.

Жодних даних щодо строку дії картки, яка видавалась відповідачу, позивачем не надано і матеріали справи не містять.

Оскільки останній платіж на погашення заборгованості здійснено ОСОБА_1 у червні 2014 року, а з позовом про захист свого порушеного права ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду у грудні 2017 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову у зв'язку зі спливом позовної давності.

Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що п. 1.1.7.3.1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено строк позовної давності у 50 років, висновків суду не спростовують, оскільки вказані Умови, в яких установлено збільшену позовну давність, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 липня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова