Справа № 160/234/18
Провадження № 2/160/134/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Корнелюка В. С.

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах

цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

10.05.2018 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 03.08.2010 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

ОСОБА_1 зобовязання перед банком не виконала внаслідок чого станом на 31.03.2018 року виникла заборгованість в сумі 15730,93 грн. З даної суми: 1196,50 грн. - заборгованість за кредитом, 9939,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3369,86 грн. - заборгованість за комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - 725,28 грн.

Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1762 грн.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позов визнає повністю.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідно до заяви від 03.08.2010 року ОСОБА_1 погодилась з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась і погодилась з умовами та правилами надання банківських послуг, а також з тарифами, які були їй надані для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 8-33).

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із розрахунку заборгованоті за договором № б/н від 03.08.2010 року вбачається, що заборгованість відповідача по кредиту станом на 31.03.2018 року становить 15730,93 грн. З даної суми: 1196,50 грн. - заборгованість за кредитом, 9939,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3369,86 грн. - заборгованість за комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - 725,28 грн. (а.с. 5-7).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у випадку виникнення прострочених зобов'язань більше ніж на 30 днів, клієнт оплачує банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.

Пунктом 1.1.7.12 передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 порушила умови даного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, тому її разом із процентами за користування кредитом, комісією та штрафом (процентна складова), слід стягнути з відповідача.

Однак, судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості позивач також просить стягнути з відповідача штраф (фіксована частина).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6 - 2003 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача фіксованого штрафу в розмірі 500 грн. не відповідає визначеному законом змісту цього поняття та його правовій природі як грошової суми, що обчислюється відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України та носить імперативний характер, у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому підстав для її стягнення немає, оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі законом не передбачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 550 ЦК України, проценти на неустойку не нараховуються.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість в сумі 15062,44 грн. З даної суми: 1196,50 грн. - заборгованість за кредитом, 9939,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3369,86 грн. - заборгованість за комісією, а також штраф (процентна складова) - 556,79 грн., який обчислюється з наступного (1196,50+9939,29=11135,79 - заборгованість за кредитом, 11135,79*5%=556,79грн. - 5% від суми заборгованості).

Отже, позов слід задовольнити частково.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77, 81, 141, 142, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 549, 551,610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.08.2010 року в розмірі 15062,44 грн. З даної суми: 1196,50 грн. - заборгованість за кредитом, 9939,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3369,86 грн. - заборгованість за комісією, а також штраф (процентна складова) - 556,79 грн. та судовий збір в сумі 881 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Зобов'язати повернути з Державного бюджету України в особі Управління Державної казначейської служби України у Локачинському районі Волинської області судовий збір в сумі 881 грн. ПАТ КБ "ПриватБанк", , сплачений відповідно до платіжного доручення № PROM8BHF1M від 18.04.2018 року на рахунок Локачинського районного суду № 0187, код 37986430, МФО 803014. .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Локачинського районного суду Корнелюк В. С.