Справа № 161/9231/18
Провадження № 2/161/2751/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудська С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого вказала, що 09.04.2004 року помер її батько ОСОБА_5 Після смерті батька залишилася спадщина, яка складається з 2/3 частки житлового будинку за адресою: м. Луцьк, вул. Рилєєва, 18 (далі Спадщина), яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.1960 року. ОСОБА_5 залишив заповіт від 18.04.1995 року, відповідно до якого вищевказану частину будинку заповів їй. Спадщину вона прийняла шляхом спільного проживання з батьком на момент його смерті, проте в травні 2018 року, звернувшись до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, їй було відмовлено, у звязку з пропуском 6-тимісячного терміну звернення з заявою про прийняття спадщини. Крім того, нотаріус повідомив, що у неї відсутній договір купівлі-продажу 2/3 частки житлового будинку за адресою: м. Луцьк, вул. Рилєєва, 18, а тому вирішення даного спору можливе лише у судовому порядку. Вважає, що спадщину вона прийняла шляхом спільного проживання з батьком на час його смерті. Інші спадкоємці, які претендують на спадщину після смерті ОСОБА_5 відсутні. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт, що вона постійно проживала разом з батьком ОСОБА_5 на день його смерті 09.04.2004 року за адресою: Волинська обл., смт. Іваничі, вул. Львівська, 75, а також визнати за нею право власності на 2/3 частки житлового будинку № 18 по вул. Рилєєва в м. Луцьку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька.

13.08.2018 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 він визнає у повному обсязі. На спадкове майно він не претендує та про наявність заповіту йому відомо. Підтвердив той факт, що позивачка на час смерті їх батька ОСОБА_5 постійно проживала разом з померлим в одному будинку.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.10.2018 року було задоволено клопотання представника позивача, до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали, наддали пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, прсоили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову (а.с. 47).

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. В матеріалах справи міститься заява останнього, посвідчена приватним нотаріусом Іваничівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6, відповідно до якої ОСОБА_4 заявлені вимоги визнає у повному обсязі, позгляд справи просить проводити у його відсутності (а.с. 68).

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення свідків, дослідивши інші письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.04.2004 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-ЕГ № 143592 (а.с. 6).

Померлому ОСОБА_5 за життя належало 2/3 частки житлового будинку № 18 по вул. Рилєєва в м. Луцьку (далі Спадкове майно). Дана обставина підтверджується договором купівлі-продажу від 25.05.1960 року (а.с. 9-10).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на Спадкове майно.

Згідно ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 залишив заповіт від 18.04.1995 року, у якому зазначив, що житловий будинок, належний йому на праві власності та знаходиться в м. Луцьку по вул. Рилєєва під номером 18, Волинської області, він заповів дочці ОСОБА_1 (а.с. 8).

Факт спорідненості ОСОБА_1 та ОСОБА_5, як доньки та батька, підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 370255 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕГ № 308492 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом встановлено, що іншими спадкоємцями першої черги, після смерті ОСОБА_5, окрім позивачки ОСОБА_1, є відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_5 та рідним братом позивачки. Дана обставина підтверджуються поясненням позивачки, а також відзивом на позовну заяву.

ОСОБА_7 була дружиною померлого ОСОБА_5, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії І-ЕГ № 073724 (а.с. 59). Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 був укладений 10.03.2004 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Іваничівського РУЮ (а.с. 59).

На момент смерті ОСОБА_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до пенсійного законодавства та Законів України була «непрацездатною», а тому після смерті її чоловіка мала право на обовязкову частку в спадковому майні.

Однак, як вбачається з заяви від 09.03.2011 року № 106 та свідоцтва про право на спадщину за законом № 430, ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 в частині, яка складається з грошових заощаджень, що знаходяться в Нововолинському відділенні ощадного банку № 6519/038 на рахунках № 315517569, № 915513155, та у Іваничівському відділенні ощадного банку № 7938 на рахунках № 29345, № Д-0437, разом з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що належали померлому на підставі ощадних книжок (а.с. 57, 60).

Разом з тим, як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 101090, 12.10.2010 року ОСОБА_7 померла (а.с. 85).

Залучений у якості співвідповідача ОСОБА_4 є сином померлої 12.10.2010 року ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-ЯР № 389805 та копією свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯК № 0061897 (а.с. 88-89).

Після смерті ОСОБА_7 її син - ОСОБА_4 своєю заявою прийняв всю спадщину після смерті матері, що підтверджується його заявою від 04.11.2011 року № 176, що міститься в спадковій справі до майна померлої 12.10.2010 року ОСОБА_7 (а.с. 84).

Таким чином, ОСОБА_4 є спадкоємцем усіх прав та обовязків після смерті ОСОБА_7

Так, у своїй нотаріально посвідченій заяві, яка подана до суду, ОСОБА_4 зазначив, що на частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Рилєєва, 18, він не претендує і не заперечує щодо оформлення спадкових прав на будинок за ОСОБА_1 (а.с. 68).

Отже, позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 яка спадкує майно останнього за заповітом.

Судом встановлено, що позивачка звернулася до державного нотаріуса Іваничівського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_8 з метою прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті батька ОСОБА_5

Постановою нотаріуса від 29.05.2018 року у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на Спадкове майно було відмовлено, в зв'язку з пропуском строку звернення з заявою п ро прийняття спадщини (а.с. 19).

У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що вона постійно проживала разом з батьком на день його смерті, тим самим належним чином прийняла спадщину.

Згідно ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Разом з тим, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_5 на день смерті останнього 09.04.2004 року підтверджується наступними доказами, дослідженими судом.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9, пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Померлого ОСОБА_5 знала досить тривалий час. Останній довгий час хворів, а тому ОСОБА_1 доглядала за ним, неодноразово привозила його в лікарню. Ствердила, що позивачка постійно проживала разом з своїм батьком до моменту його смерті.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що позивачку вона знає тривалий час, оскільки вони разом працювали. У звязку з хворобою батька ОСОБА_1, остання постійно проживала у Іваничах разом з ним (ОСОБА_5Й.) до моменту його смерті.

Вищевказаних свідків було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України та приведено їх до присяги (а.с. 62-63).

Відповідач ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву також підтвердив той факт, що позивачка доглядала батька ОСОБА_5, постійно проживала з ним в одному будинку в смт. Іваничі на день його смерті (а.с. 44).

Крім того, у своїй заяві, посвідченій приватним нотаріусом Іваничівського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6, співвідповідач ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_5 доглядала його дочка ОСОБА_1, так як 14 років він був лежачим після перенесеного інсульту і потребував постійного догляду (а.с. 68).

Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з її батьком ОСОБА_5 на момент його смерті 09.04.2004 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкування, за нормами ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного Кодексу України, перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що відкривається внаслідок смерті особи, і до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року визначено, що згідно з правилами статті 1220 ЦК часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті спадкодавця шляхом спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

Отже, позивачці як спадкоємиці ОСОБА_5 належить майно - житловий будинок, що знаходиться по вул. Рилєєва, 18, в м. Луцьку Волинської області.

Наявність спадкового майна в натурі підтверджуються: технічним паспортом на обєкт нерухомого майна за адресою: м. Луцьк, вул. Рилєєва, 18 (а.с. 11-15), а також будинковою книгою А № 15181 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають ІНФОРМАЦІЯ_2 кв. № 1 по вул. Рилєєва в м. Луцьку (а.с. 16-18).

Оскільки, позивач позбавлена можливості оформити спадкові права через нотаріальну контору, у звязку з тим, що їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також вона (позивачка) позбавлена можливості в інший спосіб реалізувати своє право, в частині успадкування майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1233, 1234, 1241, 1261, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на день його смерті та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом з батьком ОСОБА_5 на день його смерті 09.04.2004 року за адресою: Волинська обл., смт. Іваничі, вул. Львівська, 75.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки житлового будинку № 18 по вул. Рилєєва в м. Луцьку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер 09.04.2004 року

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 03 грудня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_11