Справа № 308/7577/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 березня 2018 року року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Леміш О.М

секретар судового засідання Химинець О.Я

розглянувши в спрощеному позовному провадженні в м.Ужгород цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач - представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку мотивував тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банковських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 01.11.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 32900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок .

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, між ним та банком складає Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов»язання за договором виконав, однак відповідач у порушення вимог договору свої зобов»язання не виконує, у звязку з чим у нього виникла заборгованість , яку позивач просить суд стягнути з нього та судові витрати по справі .

Позивач - представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банковських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 01.11.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 32900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок .

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, між ним та банком складає Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Наведене відповідає положеннями частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі укладеного між сторонами виникли кредитні правовідносини та, відповідно, зобов'язання, які останній мав виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших нормативних актів, зокрема, виконувати в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування коштами, однак зобов'язання порушив невиконанням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно до розрахунку заборгованості у відповідача виникла заборгованість в розмірі 105783,11 грн.

Відповідно до п. 1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина 1 стаття 626 Цивільно кодексу України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині 1 статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У відповідності до статті 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 546 та статті 549 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (пункт 3 частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України).

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем , а останній належним чином не виконав умови договору , а тому позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача на користь Банку.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, ст.ст.509, 525, 526, 546, 549, 610, 611, 612,625, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження 12.06.1981) на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.11.2011 року у розмірі 105783.11 грн. станом на 27.04.2017, яка складається з наступного: 31577.72 грн. - заборгованість за кредитом; 74205,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також судові витрати у розмірі 1600.00 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий О.М Леміш