ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/615/18 Справа № 184/942/17 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В.І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року, яке ухвалене суддею Томаш В.І. у м. Покров Дніпропетровської області , -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про припинення права спільної сумісної власності та визнання права особистої приватної власності посилаючись на те, що з 14 лютого 2013 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі.

У лютому 2007 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики від 15 лютого 2007 року, згідно якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 300 000 грн. в якості безпроцентної позики, яку останній повинен був повернути у повному обсязі до 15 лютого 2017 року.

Згідно із розпискою від 15 лютого 2007 року позичальник отримав від ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 300 000 грн.

01 лютого 2016 року позивач письмово звернувся до позичальника з проханням повернути гроші з метою придбання житлового будинку та земельної ділянки та 03 лютого 2016 року позичальником було здійснено повернення позики, що підтверджується відповідною розпискою позивача.

15 березня 2016 року за договором купівлі - продажу від 15.03.2016 року відповідач придбала за особисті кошти позивача, які були набуті ним до шлюбу, у власність житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку розміром 0,0893 га, надану у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер НОМЕР_1, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Згідно з пунктом 3 договору купівлі - продажу від 15.03.2016 року продаж житлового будинку з надвірними будівлями та приватизованою земельною ділянкою було здійснено за ціною 259 000 грн.

Позивач та відповідач не ведуть спільного сімейного господарства та не проживають разом однією сім'єю з січня 2017 року, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивач зауважує, що відповідач, як протягом періоду браку, так і до нього, не мала відповідного доходу та заощаджень, що надавали можливість придбати вищевказану нерухомість. Разом з тим, купівлю нерухомості згідно договору купівлі - продажу від 15.03.2016 року було здійснено виключно за кошти позивача, які є особистою приватною власністю останнього.

На підставі наведеного вище позивач просив припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку розміром 0,0893 га, надану у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1, що виникло на підставі Договору купівлі-продажу від 15.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Припинити право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку, надану у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку, надану у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року позивачу відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи.

Так, судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що кошти, за які був придбаний спірний будинок та земельна ділянка, є особистими коштами позивача по справі, при цьому суд не надав належної оцінки поясненням свідка ОСОБА_4, який зазначав, що кошти, які він брав у позивача у позику, є особистою приватною власністю позивача.

Представник позивача зауважує на тому, що хоч майно й було придбано в період шлюбу, але воно було придбано за особисті кошти позивача, тому таке майно вважається його особистою приватною власністю.

Також зауважує на тому, що відповідач, як протягом періоду браку, так і до нього, не мала відповідного доходу та заощаджень, що надавали можливість придбати вищевказану нерухомість. Разом з тим, купівлю нерухомості згідно договору купівлі - продажу від 15.03.2016 року було здійснено виключно за кошти позивача, які є особистою приватною власністю останнього.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на її думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження по справі, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 14.02.2013 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 (а.с.16).

Згідно договору купівлі- продажу, укладеного 15.03.2016 року, відповідач ОСОБА_2 придбала у власність житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку розміром 0,0893 га, надану у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер НОМЕР_1, які знаходяться по АДРЕСА_1 Дані відомості підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с.10-11).

Згідно договору безвідсоткової позики та розписці від 15.02.2007 року ОСОБА_4 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 300 000 грн. в якості безпроцентної позики, яку зобов'язався повернути у повному обсязі до 15.02.2017 року. Згідно розписки ОСОБА_1 від 03.02.2016 року позичальником ОСОБА_4 повернуто позику в повному обсязі ( а.с.12-15).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, в лютому 2017 року ОСОБА_1. звертався до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2, треті особи Реєстраційний відділ Покровської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_8, про припинення права спільної сумісної власності відповідача на житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку розміром 0,0893 га, надану у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1, що виникло на підставі Договору купівлі-продажу від 15.03.2016 року, визнання права особистої приватної власності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 14 лютого 2013 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб.

Вказував, що 15 березня 2016 року за договором купівлі-продажу відповідач, за особисті кошті позивача, набуті ним у власність до шлюбу, придбала житловий будинок що розташований на земельній ділянці розміром 0,0893 га по АДРЕСА_1 При цьому позивач посилався на те, що відповідач, ні до шлюбу, ні у період спільного проживання, не мала відповідного доходу для придбання нерухомості, шлюбні відносини припинено між сторонами у січні 2016 року та будинок придбаний за особисті його заощадження.

Позивач просив припинити право спільної сумісної власності відповідача на житловий будинок з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку розміром 0,0893 га, надану у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер НОМЕР_1, які знаходяться по АДРЕСА_1, що виникло на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2016 року та визнати за ним право особистої приватної власності на зазначену нерухомість.

Заочним рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року, ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог (а.с.92-93).

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Реєстраційний відділ Покровської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_8 про припинення права спільної сумісної власності та визнання права особистої приватної власності з тих підстав, що в даному спорі вирішуються інтереси третіх осіб, які не були зазначені та залучені до участі у справі при її попередньому розгляді, що виключає можливість в даному випадку застосування судом вимог ст. 207 ч. 1 п. 4 ЦПК України (в редакції 2004 року).

Однак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, в даному випадку виключається можливість застосування судом вимог ст. 207 ч. 1 п. 4 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення ухвали), п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (в редакції 2017 року, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції), оскільки, відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України (в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення ухвали) та ч. 1 ст. 48 ЦПК України (в редакції 2017 року, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції), сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Треті особи не є сторонами по справі, тому відмінність третіх осіб у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тими самими вимогами, не є підставою для повторного розгляду такого спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тими самими вимогами, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 цього ж Кодексу судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, встановивши під час розгляду справи, що існує рішення, яке набрало законної сили, ухвалене у справі з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи реєстраційний відділ Покровської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_8, приватний нотаріус Покровського нотаріального округу ОСОБА_5, про припинення права спільної сумісної власності та визнання права особистої приватної власності.

Колегія суддів наголошує на тому, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Підставами для закриття провадження у справі є обставини, які підтверджують: неправомірність виникнення процесу (п.п.1,2,5 ст.255 ЦПК України); неможливість його подальшого продовження (п.п.6,7 ст.255 ЦПК України); недоцільність його продовження (п.п.3,4 ст.255 ЦПК України).

Пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 передбачено, що суд закриває провадження у справі з підстав, передбачених ст.205 ЦПК України, перелік якої є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку провадження у справі підлягає закриттю відповідно до положень п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.255, 367,374,377,381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи реєстраційний відділ Покровської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_8, приватний нотаріус Покровського нотаріального округу ОСОБА_5, про припинення права спільної сумісної власності та визнання права особистої приватної власності - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: