Справа №443/535/18
Провадження №2/443/711/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4, який помер 11 лютого 2017 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Журавнівської селищної ради, площею 1,40 га (0,8847 га рілля, кадастровий номер :01:000:0045 та 0,5295 га сіножать, кадастровий номер :02:000:0058), які успадковані померлим після смерті ОСОБА_5, які належали останньому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №091488 від 11 квітня 2000 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 28 січня 2001 року помер його дідусь ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина, яка серед іншого складалась з спірної земельної ділянки. Вказане майно прийняв у спадок син померлого та відповідно його батько - ОСОБА_4, що стверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом.Проте, 11 лютого 2017 року помер і його батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входитьземельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Журавнівської селищної ради, площею 1,40 га (0,8847 га рілля, кадастровий номер :01:000:0045 та 0,5295 га сіножать, кадастровий номер :02:000:0058), які успадковані померлим після смерті ОСОБА_5, які належали останньому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №091488 від 11 квітня 2000 року. За життя батько заповіту не склав, відтак спадкування відбувалось за законом. Він, як син померлого входить до спадкоємців першої черги. Іншим спадкоємцем вказаної черги є його брат та відповідно син померлого ОСОБА_3, проте останній від своєї частки у спадковому майні відмовляється на його користь. Відтак, він як єдиний спадкоємець, що виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняв, оскільки на момент її відкриття постійно проживав із спадкодавцем, звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримав відмову у видачі такого, у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлому і є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Так, з долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про право на спадщину від 11 березня 2003 року, вбачається, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5, який помер 23 січня 2001 року та отримав свідоцтво на спадкове майно, яке зокрема складається із спірної земельної ділянки /а.с. 18/.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 11 лютого 2017 року, в смт. Журавно Жидачівського району Львівської області, помер ОСОБА_4, про що 11 лютого 2017 року зроблено відповідний актовий запис №06 та виконавчим комітетом Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, від 11 лютого 2017 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №453435 /а.с. 3/.

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадщина померлого складається ізземельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Журавнівської селищної ради, площею 1,40 га (0,8847 га рілля, кадастровий номер :01:000:0045 та 0,5295 га сіножать, кадастровий номер :02:000:0058), які успадковані померлим після смерті ОСОБА_5, які належали останньому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №091488 від 11 квітня 2000 року. Судом встановлено, що заповіту спадкодавець ОСОБА_4 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав/а.с. 12-17/.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що позивач є рідним сином ОСОБА_4М.(спадкодавця). Відтак, ОСОБА_2 відноситься до спадкоємців першої черги спадкування. Іншими членами вказаної черги є відповідно син спадкодавця та рідний брат позивача ОСОБА_3 /а.с. 6-9/.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З долученої до матеріалів справи заяви ОСОБА_3 від 07 травня 2018 року вбачається, що останньому відомо про відкриття спадщини після смерті його батька. Вимоги позивача ним визнаються, а тому суд приходить до висновку, що від прийняття такої від відмовляється, а тому враховуючи визнання відповідачем позовних вимог позивача, вказана відмова є на користь позивача.

Окрім того, з наявної в матеріалах справи довідки №1185 виданої виконавчим комітетом Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області від 08 червня 2018 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 з ним проживав та був прописаний його син ОСОБА_2.

За таких обставин, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька, як такий, що виявив бажання прийняти спадщину та фактично її прийняв, оскільки на момент її відкриття проживав із спадкодавцем, та в законодавчо визначений строк не відмовився від неї та звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.

Разом з тим, згідно постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 957/02-31 виданою завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою від 14 грудня 2017 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_4, який помер 11 лютого 2017 року, у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Журавнівської селищної ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій і є спадковим майном /а.с. 10/.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спадкове майно(земельні ділянки), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4 який помер 11 лютого 2017 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Журавнівської селищної ради, площею 1,40 га (0,8847 га рілля, кадастровий номер :01:000:0045 та 0,5295 га сіножать, кадастровий номер :02:000:0058), які успадковані померлим після смерті ОСОБА_5, які належали останньому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №091488 від 11 квітня 2000 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко