РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19334/17

пр. № 2/759/3274/18

22 листопада 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді П'ятничук І.В.,

за участі секретаря Медвідчук В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача Демченко Л.П., Шварьова Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_5 до Державного підприємства «Антонов»

3-я особа: Правобережне об'єднане управління пенсійного фону України в м.Києві

про стягнення недорахованої надбавки за стаж наукової роботи, недорахованої доплати за науковий ступінь, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, моральної шкоди, витрат на правову допомогу та зобов'язання подати скориговані дані до системи персоніфікованого обліку Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з липня 1999 р. по травень 2016 р., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 20.12.2017 р. звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Антонов» та з урахуванням збільшених позовних вимог просив суд постановити рішення, яким стягнути з Державного Підприємства «Антонов» () на користь ОСОБА_5 суму в розмірі 602239,36 грн. яка складається з: - недорахованої надбавки за стаж наукової роботи за період з липня 1999 року по травень 2016 року у сумі 155782,47 грн., - доплати за науковий ступінь за період з січня 2003 року по травень 2016 року у 30 317,91 грн. - грошової допомоги при звільненні згідно ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» у розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат у сумі 58 977,30 грн. - суми компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх оплати у сумі 342161,68 грн., моральної шкоди у сумі 10 000 грн. Стягнути понесені ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у сумі 5 000,00 грн. Зобов'язати відповідача - ДП «Антонов» надати скориговані дані до системи персоніфікованого обліку Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з липня 1999 року по травень 2016 року.

В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що позивач ОСОБА_5 працював у Державному підприємстві «Антонов» з 01.08.1966р. по 28.09.1968р. та з 23.10.1970р. по 16.05.2016 р. Протягом зазначеного періоду ОСОБА_5 працював за спеціальністю «Міцність літальних апаратів» - 05.07.03 (код професії) відповідно до групи спеціальностей «Авіаційна та ракетно-космічна техніка» галузі науки «Технічні науки», за якою присуджено науковий ступінь кандидата наук, про що вказано в довідці відповідача № 19/6777 від 22.06.2016 року. Також відповідач в довідках № 19/6777, № 19/6778, № 19/6779, № 19/6780 від 22.06.2016 року виданих позивачу, зазначає, що основним напрямком діяльності ДП «Антонов» є створення та виробництво нових зразків авіаційної техніки. Відділ РДВ-1, в якому безпосередньо працював позивач, є науковим структурним підрозділом ДП «Антонов». Науково-технічна діяльність вказаного структурного підрозділу є основною. Позивачу була призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Однак, всупереч діючому законодавству України, відповідач не виплачував ОСОБА_5 у повному обсязі заробітну плату (не нараховував та не виплачував надбавку за стаж наукової роботи та доплату за науковий ступінь), внаслідок чого позивач позбавлений права отримувати в повному обсязі пенсію наукового працівника згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Відповідач - ДП «Антонов» з IV кварталу 1986 року є державним госпрозрахунковим підприємством та атестоване, як наукова установа в 2002 році та у 2007 році, про що йому було видано Свідоцтва про атестацію наукової установи № 003 від 26.11.2002 та №1 від 19.10.2007, що підтверджується довідками Відповідача № 19/6777, № 19/6778, № 19/6779, № 19/6780 від 22.06.2016 року. При цьому, на підставі висновку Міністерства освіти і науки України № 1/12.138 від 17.02.2000 року основна діяльність ДП «Антонов» протягом усього часу його існування, незалежно від зміни його найменування, класифікована, як наукова діяльність, що вказано відповідачем у вищезазначених довідках. Крім того, відповідно до наказу Відповідача від 14.04.1993 року № 224 «Щодо Положення про Головну наукову організацію» (додається), в якому вказано, що згідно наказу Мінмашпрома від 31.07.1992 року № 98 (наказ по ДП «Антонов» № 577 від 16.09.1992р.) на Відповідача покладені обов'язки Головної наукової організації Мінмашпрома України з авіаційної техніки та відповідальність за організацію та координацію науково-технічної діяльності головних та базових організацій України щодо різних напрямків авіаційної науки.Також позивачу ОСОБА_5 рішенням президії Вищої атестаційної комісії України від 15.01.2003 року (протокол № 16-08/1) на підставі рішення спеціалізованої вченої ради Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського Харківський авіаційний інститут» Міністерства освіти і науки України присуджено науковий ступінь кандидата технічних наук зі спеціальності «міцність літальних апаратів».У довідці № 19/6777 від 22.06.2016 року про підтвердження стажу наукової роботи для призначення пенсії особам, які мають науковий ступінь і працюють на посадах за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, що видана ним, підтверджує те, що ОСОБА_5 працював за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, за якою присуджено науковий ступінь кандидата наук.При цьому, починаючи з вересня 2009 року відповідач розпочав виплату позивачу доплати за науковий ступінь, однак не в повному обсязі, оскільки згідно вище зазначеного законодавства така доплата за вчений ступінь кандидата наук здійснюється у граничному розмірі 15 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). Тобто, при незмінності суми посадового окладу - і доплата має бути сталою сумою, а як вбачається з розрахунків, наведених у розрахункових листках, виданих Відповідачем, останній рахував такий відсоток пропорційно відпрацьованому часу, що є невірним та суперечить законодавству. Враховуючи наведене вважали заявлені позовні вимоги обґрунтованими. Крім іншого просили стягнути з відповідача на користь позивача і моральну шкоду. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що позивач ОСОБА_5 шанована та поважна людина, гідно присвятив своє життя підприємству та розвитку авіаційної галузі, працював на підприємстві з 31.08.1966р., тобто майже 48 років своєї діяльності присвятив саме розвитку авіаційної галузі на ДП «Антонов», має вчений ступінь кандидата наук, має З авторські свідоцтва на винахід, 4 посвідчення на раціоналізаторські пропозиції, які були введені в дію на ДП «Антонов» та ефективно використовувалися останнім, про що зазначено в Переліку науково-прикладних результатів науково-технічної діяльності ОСОБА_5 (додається), має науково-технічні публікації з тематики діяльності ДП Антонов», 158 звітів про науково-дослідну роботу та безліч інших, не менш важливих, публікацій та заключень. неправомірні дії адміністрації ДП «Антонов» щодо ненарахування та невиплати позивачу надбавки за стаж наукової роботи та доплати за вчений ступінь принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5, які захищає Конституція України, перед іншими працівниками підприємства завдають позивачу моральної (немайнової) шкоди. Посилаючись на викладене та керуючись вказаними в позовній заяві вимогами просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 11 січня 2018 р. відкрито провадження поданій справі.

15.02.2018 р. представником відповідача ДП «Антонов» до суду подано відзив з приводу заявлених позовних.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18.05.2018 р. підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги з урахуванням їх збільшення та просили їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечували, вказуючи на обставини викладені в відзиві на заявлені позовні вимоги, а також на правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати надбавок позивачу.

Представник третьої особи Правобережного об»єднаного управління пенсійного фону України в м.Києві в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому є можливим розгляд справи в його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, вивчивши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 працював у Державному підприємстві «Антонов» з 01.08.1966р. по 28.09.1968р. та з 23.10.1970р. по 16.05.2016 р. Протягом зазначеного періоду ОСОБА_5 працював за спеціальністю «Міцність літальних апаратів» - 05.07.03 (код професії) відповідно до групи спеціальностей «Авіаційна та ракетно-космічна техніка» галузі науки «Технічні науки», за якою присуджено науковий ступінь кандидата наук, про що вказано в довідці відповідача № 19/6777 від 22.06.2016 року. ( а.с. 35-42)

Відповідно до довідок № 19/6777, № 19/6778, № 19/6779, № 19/6780 від 22.06.2016 року вбачається що основним напрямком діяльності ДП «Антонов» є створення та виробництво нових зразків авіаційної техніки. ( а.с. 35-38).

Відділ РДВ-1, в якому безпосередньо працював позивач, є науковим структурним підрозділом ДП «Антонов». Науково-технічна діяльність вказаного структурного підрозділу є основною. Позивачу була призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Відповідно до листа Міністерства промислової політики України від 09.08.2013 № 24/1-112 рішенням Колегії Мінпромполітики України від 26.11.2002 р. №12 та рішенням від 19.10.2007 №10/4/1 ДП «Авіаційний науково-технічний комплекс ім. О.К. Антонова», яке в подальшому було перейменоване в ДП «Антонов», атестовано та віднесено до групи «А» і було видане Свідоцтво про атестацію наукової установи від 26.11.2002 № 003, яке було чинне до 27.11.2007 та Свідоцтво про атестацію наукової установи від 19.10.2007 №1, яке було чинне до 20.10.2012 відповідно.

Згідно довідки від 29 березня 2011 № 19/3438 ДП «Антонов» з IV кварталу 1986 року був атестований, як наукова установа, та визначений головним з питань науково-технічного забезпечення за напрямком «створення та виробництво зразків авіаційної техніки».

Відповідно до листа Міністерства промислової політики України від 09 серпня 2013 № 24/1-112 рішенням колегії Мінпромполітики України від 26 листопада 2002 р. №12 та рішенням від 09 жовтня 2007 року №10/4/1 ДП «Авіаційний науково-технічний комплекс ім. O.K. Антонова», яке в подальшому було перейменоване в ДП «Антонов», атестовано та віднесено до групи «А» і було видане Свідоцтво про атестацію наукової установи від 26 листопада 2002 року № 003, яке було чинне до 17 листопада 2007 року та Свідоцтво про атестацію наукової установи від 19 жовтня 2007 №1, яке було чинне до 10 жовтня 2012 відповідно.

Відповідно до копії наказу Авіаційного науково-технічного комплексу «Антонов» від 14квітня 1993 року № 224 «Щодо Положення про Головну наукову організацію» вказано, що наказом Мінмашпрома від 31 липня 1992 року № 98 (наказ по АНТК «Антонов» № 577 від 16.09.1992р.) на відповідача покладені обов'язки Головної наукової організації Мінмашпрома України з авіаційної техніки та відповідальність за організацію та координацію науково-технічної діяльності головних та базових організацій України щодо різних напрямків авіаційної науки. Цим же наказом введено в дію затверджене Міністерством Положення про Головну наукову організацію по Мінмашпрома України по авіаційній техніці.

В бюлетені «40 лет со дня создания ОКБ имени Ак. Антонова» та викопіювання з сайту ДП «Антонов» розділу «О компании», ДП «Антонов» (на той час - Дослідно-Конструкторське Бюро-153 (ОКБ-153)) від самого початку мало на меті проведення наукової роботи та підвищення рівня науково-конструкторських розробок по новій техніці. Так, ще 06.03.1946 року Колегія Міністерства прийняла постанову про створення ОКБ- 53, а вже 31.05.1946р. дане рішення було затверджене Постановою ЦК ВКП(б) та Ради Міністрів ГРСР.

Таким чином, суд вважає, що ДП «Антонов» являвся від самого початку створення науковою організацією.

Однак, щодо вимог позивача щодо виплати надбавки за стаж наукової роботи суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню за період з 26.11.2002 р. по 20.10.2012 р. з огляду на те, що саме в даний період ДП «Антонов» було віднесено до групи «А» про що і було видане Свідоцтво про атестацію наукової установи від 26 листопада 2002 року № 003, яке було чинне до 17 листопада 2007 року та Свідоцтво про атестацію наукової установи від 19 жовтня 2007 №1, яке було чинне до 10 жовтня 2012 відповідно.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Аналогічні норми визначені статтею. 1 Закону України «Про оплату праці», де поняття заробітної плати визначається як винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Стаття 2 вказаного Закону дає чітке визначення структури заробітної плати, а саме:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ч.І ст. 36 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» Л» 848-19, прийнятий 26.11.2015 (зі змінами станом на 11.10.2017). заробітна плата наукових працівників складається з посадових окладів (ставок), премій, доплат за наукові ступені, вчені звання, надбавки за стаж наукової, науково-педагогічної роботи та інших надбавок, доплат та винагород, передбачених законодавством у сфері наукової і науково-технічної діяльності.

Порядок виплати надбавки за стаж наукової роботи затверджений Постановами Кабінету Міністрів України № 1110 від 22.06.1999 року, яка була чинна по 26.04.2003 року, № 609 від 26.04.2003 року, яка була чинна по 14.04.2004 року, № 494 від 14.04.2004 року, яка чинна і до теперішнього часу.

Відповідно до Порядку виплати надбавки за стаж наукової роботи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від № 494 від 14.04.2004р., надбавка за стаж наукової роботи виплачується науковим працівникам державних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІУ рівнів акредитації, які працюють на посадах, зазначених у переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІУ рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (1977-12), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 р. № 257 (257-2004-п) та/або особам, які працюють за професіями, визначеними у розділі 2 (Професіонали) Класифікатора професій ДК 003-95, затвердженого наказом Держстандарту від 27 липня 1995 р. № 257, в наукових підрозділах державних наукових установ та організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІУ рівнів акредитації та державних підприємств, які пройшли державну атестацію згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (1977-12), за умови, що вони займаються та/або є організаторами наукової і науково-технічної діяльності.

Згідно з Переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІУ рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково- технічну діяльність», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 р. № 257, займані Позивачем посади відносяться до наукових.

Таким чином, суд вважає можливим - недорахованої надбавки за стаж наукової роботи за період з 26.11.2002 р. по 20.10.2012 р. в розмірі 81536 ( вісімдесят одну тисячу п'ятсот тридцять шість) грн. 40 коп.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача доплати за науковий ступінь за період з січня 2003 р. по жовтень 2012 р. в розмірі 23060 ( двадцять три тисячі шістдесят ) грн. 91 коп. слід зазначити наступне.

Згідно ст. 4 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» № 848-19 ; суб'єктами наукової і науково-технічної діяльності є наукові працівники, науково- педагогічні працівники, аспіранти, ад'юнкти і докторанти, інші вчені, наукові установи, університети, академії, інститути, музеї, інші юридичні особи незалежно від форми власності, що мають відповідні наукові підрозділи, та громадські наукові організації.

Відповідно до ст. 6 цього Закону науковий працівник провадить наукову (науково- технічну, науково-організаційну, науково-педагогічну) діяльність у наукових установах, вищих навчальних закладах, наукових підрозділах установ, організацій, підприємств.

Відповідно до ч.2 ст.31 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» № 848-19 до наукових працівників належать також особи, які мають науковий ступінь і працюють за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей за галузями наук, за якою присуджено науковий ступінь (попередньо, до 26.11.2015 - ст- 22-1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» № 1977-12).

Відповідно до ч.І ст. 8 Закону України «Про оплату праці» держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.

Згідно абзацу г) підпункту 3) пункту 3 Постанови КМ України № 1298 від ЗО серпня 2002 року «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», встановлено доплату працівникам за науковий ступінь: доктора наук - у граничному розмірі 25 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати); кандидата наук - у граничному розмірі 15 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). Зазначені доплати встановлюються працівникам, якщо їх діяльність за профілем збігається з наявним науковим ступенем. Документи, що засвідчують наявність наукового ступеня та вченого звання, повинні відповідати нормам та вимогам, передбаченим законодавством.

Аналогічні норми зазначені в абзаці г) підпункту 3) пункту 4 наказу Міністерства освіти та науки України № 557 від 26.09.2005 року «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ»: доплати працівникам за науковий ступінь, зокрема, кандидата наук - у граничному розмірі 15 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). Зазначена доплата встановлюється працівникам, якщо їхня діяльність за профілем збігається з наявним науковим ступенем. Документи, що засвідчують наявність наукового ступеня та вченого звання повинні відповідати нормам і вимогам, передбаченим законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 рішенням президії Вищої атестаційної комісії України від 15.01.2003 року (протокол № 16-08/1) на підставі рішення спеціалізованої вченої ради Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського Харківський авіаційний інститут» Міністерства освіти і науки України присуджено науковий ступінь кандидата технічних наук зі спеціальності «міцність літальних апаратів».

Крім того, відповідач у довідці № 19/6777 від 22.06.2016 року про підтвердження стажу наукової роботи для призначення пенсії особам, які мають науковий ступінь і працюють на посадах за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, що видана ним, підтверджує те, що ОСОБА_5 працював за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, за якою присуджено науковий ступінь кандидата наук.

Кірм того, починаючи з вересня 2009 року відповідач розпочав виплату позивачу доплати за науковий ступінь.

Але як визначено згідно вище зазначеного законодавства така доплата за вчений ступінь кандидата наук здійснюється у граничному розмірі 15 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). Тобто, при незмінності суми посадового окладу - і доплата має бути сталою сумою, а як вбачається з розрахунків, наведених у розрахункових листках, виданих Відповідачем, останній рахував такий відсоток пропорційно відпрацьованому часу, що є невірним та суперечить законодавству.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення починаючи з січня 2003 року по травень 2016 року з відповідача на користь позивача 30 317,91 грн. як доплати за науковий ступінь.

Щодо заявлених вимог позивача про виплату грошової допомоги в розмірі шести посадових окладів, суд вважає що в задоволенні вимог в даній частині слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні позивач стверджував, що відповідач не сплатив йому допомогу при виході на пенсію, однак зазначене не відповідає дійсності, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач затвердив Положення «О выплате денежной помощи при выходе на пенсию», яким встановлено порядок проведення на підприємстві виплати грошової допомоги при виході на пенсію працівникам відповідно до ЗУ «Про наукову та науково-технічну діяльність» №848-VIII від 26.11.2015р., в якому зазначено, що Позивач при виході на пенсію мав право на отримання грошової допомоги у розмірі 6 окладів.

Враховуючи вище зазначене, Підприємством для наукових працівників було встановлено додаткові блага, порівняно із діючим законодавством. Так, для наукових працівників при виході на пенсію було передбачено порядок, відповідно до якого розмір грошової допомоги визначався у сторони більшої суми грошової допомоги.

А саме, у спірний період, під час виплати позивачу грошової допомоги при виході на пенсію на Підприємстві була введена Зміна №3 від 10.05.2016р. до Положення «Про порядок заохочення працюючих пенсіонерів при вході на заслужений відпочинок», яка передбачає, що у випадку виходу на пенсію наукового працівника, який має право на грошову допомогу згідно ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність» розмір вказаної вище грошової допомоги розраховується відповідно до положення «О выплате денежной помощи при выходе на пенсию» чи положення «Про порядок заохочення пацюючих пенсіонерів при виході на заслужений відпочинок» в залежності від того, який розмір буде більшим, при цьому, правовою підставою для проведення виплати грошової допомоги є ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність.»

Відповідно до Положення «Про порядок заохочення працюючих пенсіонерів при виході на заслужений відпочинок» від 24.01.2013 оку було проведено розрахунок розміру грошової допомоги Позивачу у розмірі 10 окладів ( що для Позивача становить 67 790,00 грн.)

Отже, внутрішніми документами по підприємству відповідач, закріпив положення, що поліпшують умови оплати праці порівняно із гарантіями наданими Законодавством України. А саме, було передбачено, що при виході а пенсію наукових працівників, які мають право на грошову допомогу відповідно до ЗУ «Про наукову та науково-технічну діяльність», ДП «Антонов» при проведенні розрахунку розміру грошової допомоги розрахував відповідну грошову допомогу у розмірі більшому порівняно із розмірами такої грошової допомоги згідно з діючим законодавством.

Таким чином, позивач отримав одноразову грошову допомогу при звільненні в значно більшому розмірі, а саме 67 790,00 грн., замість 58 977,30 грн, які позивач просить стягнути, що свідчить про те, що позивачем при виході на пенсію в повному обсязі отримано грошову допомогу при виході на пенсію.

Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми компенсації втрати частини доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати, суд вважає доцільним задовольнити вказані вимоги за період з січня 2013 р. по травень 2016 р. в розмірі 69930 ( шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять ) грн. 37 коп. з наступних підстав.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримкина один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою КМ України від 21.02.2001 р. № 159 (далі - Порядок № 159) сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць і після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Враховуючи те, що суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивачанадбавки за стаж наукової роботи за період з 26.11.2002 р. по 20.10.2012 р. в розмірі 81536 ( вісімдесят одну тисячу п'ятсот тридцять шість) грн. 40 коп. то є можливим стягнення компенсації з часу не виплати даних сум а саме з січня 2013 р. по травень 2013 р. що становить 69930 грн. 37 коп. задовольнивши вимоги в вказаній частині заявлених вимог частково.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначає, що неправомірні дії адміністрації ДП «Антонов» щодо не нарахування та невиплати позивачу надбавки за стаж наукової роботи принижують його честь, гідність та ділову репутацію.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму №4 Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (майнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п.5 Постанови ВСУ передбачено, що відповідно до загальих підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: 1) наявність такої шкоди, 2)протиправність діяння її заподіювача, 3) наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як з'ясовано в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, права позивача не були порушенні при нарахуванні йому заробітної плати, а отже відсутнє протиправне діяння відповідача.

Оскільки, трудові права позивача не були порушені, вина у діях відповідача відсутня, так як і причинно-наслідковий зв'язок між ними.

Враховуючи вище викладене, відсутні правові підстави для задоволення можливої моральної шкоди позивача.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, та п.п.4.5 Постанови ВСУ у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи те, що позивачем не надано будь-яких доказів, які свідчать про моральні страждання, які були спричинені саме предметом спору, також не належним чином обґрунтований розмір моральної шкоди 10 000,00 грн., дана вимога вважається безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо заявлених вимог про зобов'язання відповідача - ДП «Антонов» надати скориговані дані до системи персоніфікованого обліку Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з липня 1999 року по травень 2016 року слід зазначити наступне.

Дійсно. згідно з п. 2 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (№ 1058-4 від 09.07.2003 року) обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Однак, на час розгляду справи бездіяльності відповідача щодо передачі скоригованих даних не встановлено, а тому суд вважає що відсутні і підстави для зобов'язання відповідача до вчинення вказаних дій.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Так, між позивачем та адвокатом укладено Договір № 3/17 від 29.11.2017 року.

Згідно з п.1 ч. З ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, позивачем здійснено оплату правової допомоги адвоката, що відповідно до ч.З ст. 133 ЦПК України є судовими витратами та відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Вказані витрати підтверджено наступними документами: копією Договору № 3/17 від 29.11.2017 року; копією ордера серія ЧК № 018653; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 478 від 06.11.2014 року; копією квитанції 08-СВК № "74406 від 29.11.2017 року (форма ПО-Д2).

Враховуючи наведене суд вважає обґрунтованими заявлені вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Також, відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає доцільним і вирішити питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору відповідно до задоволених позовних вимог в сумі 2617 грн. 90 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заявлені ОСОБА_5 позовні вимоги - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Антонов» на користь ОСОБА_5 суму в розмірі 174 526 (сто сімдесят чотири тисячі п'ятсот двадцять шість) грн. 77 коп., яка складається з:

- недорахованої надбавки за стаж наукової роботи за період з 26.11.2007 р. по 20.10.2012 р. в розмірі 81536 (вісімдесят одну тисячу п'ятсот тридцять шість) грн. 40 коп.

- доплати за науковий ступінь за період з січня 2003 р. по жовтень 2012 р. в розмірі 23060 (двадцять три тисячі шістдесят ) грн. 91 коп.

- суми компенсації втрати частини доходів в зв'язку з порушенням строків їх виплати з січня 2013 р. по травень 2016 р. в розмірі 69930 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять) грн. 37 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Антонов» на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Стягнути Державного підприємства «Антонов» на користь держави судовий збір в розмірі 2617 грн. 90 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.П'ятничук