Справа № 286/3351/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Косіцина Н. П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи Стельмах Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овручі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онука, третя особа: служба у справах дітей Овруцької районної державної адміністрації , -

В С Т А Н О В И В:

05.09.2018 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду, в якому просить усунути перешкоди, які чинить ОСОБА_3 у спілкуванні та участі вихованні її малолітнього онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши певні дні та часи для спілкування. Мотивуючи тим, що її син, ОСОБА_7 був одружений на відповідачці, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_6. Після розлучення онук залишився проживати з відповідачкою. Не зважаючи на те, що батьки онука розлучилися вона бажає спілкуватися з ним, приймати участь у його вихованні. Саме з такою пропозицією вона звернулася до відповідачки, але у відповідь отримала грубу нецензурну лайку, остання не допускає її до онука, перешкоджає їй спілкуватися з ним. Служба у справах дітей Овруцької РДА вирішити дане питання не може та рекомендовано звернутися їй до суду.

У судовому засіданні позивач та її представник вимоги підтримали. Крім того, позивачем було надано уточнюючу позовну заяву без надання суду доказів її направлення учасникам справи. У відповідності до вимог ч. 5 ст. 49 ЦПК України, суд не приймає уточнюючу позовну заяву до розгляду та повертає її заявнику.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову. Також, позивачем надано відзив на позовну заяву, в якому остання зазначає, що за період проживання сина з нею вона ніколи не чинила перешкод ОСОБА_1 в спілкуванні з онуком в розумних межах, а саме в її присутності, бо дитина ще маленька. На початку жовтня 2018 року її колишній чоловік брав сина для спілкування з бабусею та відвіз його до позивачки. Однак, після відвідування будинку останньої, дитина повернулася нервовою, він плакав та ніч не спав. Вважає, що спілкування бабусі з малолітнім сином по місцю її проживання вплине на його психологічний стан, оскільки з позивачкою проживають двоє дорослих синів, які є інвалідами по психзахворюванню та ведуть себе агресивно. Дає свою згоду на спілкування сина з бабусею по місцю її проживання та у її присутності, також не заперечує, щоб бабуся приймала участь у його вихованні.

Представник третьої особи при винесенні рішення покладається на погляд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що з 18 жовтня 2016 року по 09 серпня 2018 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. Від спільного проживання мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з матір»ю, ОСОБА_3 (а.с.3, 4, 6).

ОСОБА_1 є бабусею малолітнього ОСОБА_6, що не заперечується сторонами.

Згідно листа Служби у справах дітей Овруцької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 було роз'яснено, що для вирішення спору щодо участі у вихованні онука їй необхідно звернутися до суду (а.с.5).

Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Статтею 263 СК України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, чинним законодавством України, з однієї сторони, закріплено право позивача, на спілкування зі своїм онуком та право брати участь у його вихованні, а з іншої сторони передбачено обов'язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина, не чинити перешкоди у здійсненні бабою чи дідом прав щодо виховання онуків та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку.

В ході розгляду справи встановлено, що між ними існують непорозуміння з приводу місця спілкування позивачки зі своїм онуком, позивач наполягає спілкуватися зі своїм онуком в будинку за місцем свого проживання, в якому також проживають її сини, які мають психічний розлад. Відповідач не заперечує проти спілкування та участі позивачки у вихованні її сина, але за місцем свого проживання та у її присутності, оскільки син ще маленький.

Суд зазначає, що ОСОБА_6 на даний час виповнилося 1 рік 9 місяців, тобто він має такий вік, що передбачає постійний догляд зі сторони матері.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не надано до суду доказів, щодо того, що відповідач чинить перешкоди їй у спілкуванні з онуком, чого також не встановлено в судовому засіданні, а тому у суду не має підстав для задоволення позову.

Судові витрати не відшкодовуються, оскільки в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. ст. 159, 257, 263 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онука.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч

Повне судове рішення складено 10.12.2018 року