Справа №:757/8995/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1, боржник - ОСОБА_2, на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазюка Данила Максимовича,

встановив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить визнати довідку-розрахунок заборгованості по аліментах від 08.02.3018 року у виконавчому провадженні № 53046490 протиправною та скасувати. Скарга обґрунтована тим, що на підставі виконавчого листа № 2-4917/2010 від 22.12.2010 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, відкрито виконавче провадження № 53046490 про стягнення ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно. ОСОБА_4 на підставі доручення на представлення її інтересів від 15.07.2014 року № 764, яке посвідчене приватним нотаріусом КМНО Костенко Т.А., мав право здійснювати певні дії - отримувати аліменти від ОСОБА_2 та всю кореспонденцію на її ім'я. На підставі заяви від 28.04.2016 року, посвідченої нотаріусом КМНО Костенко Т.А., вона (скаржник) скасувала доручення на представлення її інтересів ОСОБА_4. Заявою її представника від 20.05.2016 року ОСОБА_4-П. було повідомлено про скасування доручення, яку останній отримав, але продовжував вже незаконно отримувати аліменти від ОСОБА_2 08.02.2018 року державний виконавець Лазюк Д.М. склав довідку-розрахунок заборгованості по аліментах, починаючи з 01.09.2017 року по 08.02.2018 року, та повідомлено, що загальна заборгованість ОСОБА_2 станом на 08.02.2018 року становить 2 000,00 грн. 24.01.2018 року нею було направлено заяву до виконавчої служби про те, що ОСОБА_4 з 28.04.2016 року не має відповідних повноважень на отримання аліментів від боржника, і тому борг по аліментах складає 26 000,00 грн. До цього часу вона не отримала від виконавця будь-якої інформації щодо її заяви, також не відбувся перерахунок боргу у зв'язку з нововиявленими обставинами. Вважає, що виконавець свідомо ігнорує нові дані по виконавчому провадженню, та не виконує свої прямі обов'язки.

В судове засідання скаржник не з'явилася, про день та час розгляду справи був повідомлений її представник під розписку.

В судове засідання суб'єкт оскарження не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений згідно норм процесуального законодавства.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, та письмові пояснення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Дана скарга надійшла до Дніпровського районного суду м. Києва по підсудності з Печерського районного суду м. Києва.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 04.04.2018 року по даній справі відкрито провадження, витребувано матеріали виконавчого провадження.

13.06.2018 року надійшла копії виконавчого провадження № 53046490.

Розгляд справи відкладався у зв'язку не вірно вказано скаржником адреси виконавця, та з невиконанням вимоги суду щодо надання копії виконавчого провадження на дату судового засідання.

В суді встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазюка Д.М. перебуває виконавче провадження № 53046490 на стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини.

По даній справі скаржник просить визнати довідку-розрахунок по аліментах від 08.02.2018 року, складену виконавцем Лазюк Д.М. з тих підстав, що згідно її заяви від 28.04.2016 року, посвідченої нотаріусом КМНО Костенко Т.А., вона скасувала доручення на представлення її інтересів ОСОБА_4, за яким він мав право на отримання від її імені аліментів від боржника на утримання дитини.

З тексту скарги слідує, що скаржник про скасування довіреності на представлення її інтересів в 2016 році повідомляла лише ОСОБА_4. Виконавця скаржник повідомила лише 24.01.2018 року. Повідомлення ОСОБА_2 про скасування довіреності не було.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтями 15, 16 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Сторони можуть реалізувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто.

Згідно ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Статтею 239 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ст.ст. 248, 249 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала. Особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

З наданих документів було встановлено, що про скасування довіреності в квітні 2016 року виконавець був повідомлений лише в січні 2018 року, а боржник не повідомлявся взагалі.

Суд, враховуючи матеріали справи, вимоги законодавства, обґрунтування вимог скаржника, дійшов висновку про відсутність неправомірних дій державного виконавця, та задоволення скарги.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1,2, 15, 16, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 237, 238, 239, 244, 248, 249 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, боржник - ОСОБА_2, на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазюка Данила Максимовича - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: