Справа № 189/1518/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.12.2018 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок, з усіма господарчими спорудами відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, що знаходиться за адресою: 53633, вул. Нова, 13, с. Братське Покровського району Дніпропетровської області. В позовній заяві позивачка зіслалася на те, що вона починаючи з 2008 року володіє житловим будинком, що розташований за вищевказаною адресою. З того часу позивач веде там господарство, сплачує комунальні платежі, проводить в будинку поточні та капітальні ремонти. Власником вказаного майна є ОСОБА_7, яка 09.09.2015 року - померла. Спадкоємцями майна покійної є діти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які прийняли спадщину шляхом подання заяви до Державного нотаріуса Покровської районної нотаріальної контори. На сьогоднішній день позивачка продовжує добросовісно та безпосередньо володіти та відкрито користуватися даним нерухомим майном в повному обсязі, доглядати за будинком та утримувати його, постійно проводить в ньому поточний та капітальний ремонт, сплачує всі комунальні платежі. Позивачка зверталася до відповідачів з приводу переоформлення права власності на нерухоме майно, оскільки вона понад 10 років користується вказаним будинком. У звязку з чим, позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказаний будинок за набувальною давністю.

У судове засідання сторони не зявилися, надіславши до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги підтримує та проти задоволення позову не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_6 позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення.

Відповідачка ОСОБА_5 позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечує.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2008 року по теперішній час, що підтверджується актом про проживання особи за місцем реєстрації, виданим депутатом Покровської селищної ради від 18.09.2018 року. (а.с.13).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2004 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4242115 від 23.07.2004 року, ОСОБА_7 являлась власником житлового будинку за адресою: вул. Нова, 13, с. Братське Покровського району Дніпропетровської області. (а.с.8-9).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-КИ № 649781, ОСОБА_7 померла 09.09.2015 року.

З матеріалів справи видно, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є дітьми померлої ОСОБА_7

Отже судом встановлено, що житловий будинок, яким заволоділа позивачка, знаходився у власності іншої особи, ніхто крім позивачки, не претендує на те, щоб володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном. Позивачка, з 2008 року, до дня подачі позову до суду відкрито, добросовісно та безперервно користується домоволодінням, господарськими будівлями та спорудами, постійно проживає в ньому, сплачує комунальні послуги, ремонтує за власні кошти. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не заявляли своїх прав власника.

Суд, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

Як вбачається з Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року, відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, війно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс України набирає чинності з 01.01.2004, отже, за загальним правилом, встановленим нормою ст. 58 Конституції України, цей Кодекс не має зворотної дії в часі, тобто, не поширюється на правовідносини, які існували до введення його в дію. Разом з тим, згідно пункту 8Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст.344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01.01.2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на спірний об'єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати.

Суд встановив, що період відкритого та добросовісного володіння позивачем будинком складає 10 років.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що позивач дійсно відкрито і добросовісно володіє спірним майном 10 років, інші особи, які б претендували на спірне майно на нього не претендують, позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок за позивачем підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,258,259,265 ЦПК України, ст.ст.328,392,344, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії АН 697116, виданий 04.04.2008 року Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на житловий будинок з усіма господарчими спорудами відповідно то технічного паспорта на житловий будинок позначений як А-1 будинок, Б-1 сарай, Г-1 сарай, літня кухня Д-1, гараж Е-1, сарай Ж-1, сарай З-1, погріб В-1, вбиральня К-1, №1 басейн, №2-4 огорожа, що знаходиться за адресою: 53633, вул. Нова, 13 с. Братське Покровського району Дніпропетровської області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до Розділу VІІІ п.п.15.5 п.15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Пустовар