ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року

м.Суми

Справа №591/5368/18

Номер провадження 22-ц/788/2348/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2018 року в складі судді Кривцової Г.В., постановленої у м. Суми, повний текст якої складений 02 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики на загальну суму 14000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 397294 грн.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто позивачу.

Вказану ухвалу суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що позивач у позовній заяві вказав відому йому адресу місця проживання відповідача: АДРЕСА_1, яку той власноручно вказав у борговій розписці. Крім того, як стверджує позивач, він передав грошові кошти, а відповідач написав розписку про їх отримання саме за цією адресою, де проживав у 2015 році. Відтак, останнім відомим позивачу місцем проживання відповідача була саме ця адреса, яка територіально підсудна Зарічному районному суду м. Суми.

Позивач також вказав, що підстави для залишення апеляційної скарги без руху чітко вказані у статтях 175 і 177 ЦПК України. У той же час, як він вважає, форма і зміст його позовної заяви відповідали зазначеним вимогам, тому у суду не було законних підстав залишати його позовну заяву без руху, у зв'язку з чим оскаржувана ухвала суду першої інстанції про повернення йому позовної заяви з підстави неусунення зазначених недоліків, на його думку, підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих до суду письмових доказів неможливо встановити останнє зареєстроване місце проживання відповідача в Україні для того, щоб прийняти до свого провадження вказану позовну заяву чи передати справу за підсудністю.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись на можна, виходячи з наступного.

Підстави для повернення позовної заяви визначені у статті 185 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до частин 1, 3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Статтею 175 ЦПК України визначені вимоги щодо форми і змісту позовної заяві, а у статті 175 ЦПК України містяться вимоги щодо документів, що додаються до позовної заяви.

Отже, зі змісту зазначених статей вбачається, що чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачена така підстава для залишення позовної заяви без руху та повернення її позивачу, як неможливість встановити останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача, ураховуючи, що позивач у позовній заяві вказав відоме йому місце проживання відповідача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Також, частиною 10 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до частини 6 статті 187 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, то суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Як вбачається з довідки відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 12 вересня 2018 року, відповідач ОСОБА_2 у м. Суми не зареєстрований (а.с. 8).

У той же час, відповідно до частини 10 статті 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Крім того, як встановив суд першої інстанції в ухвалі від 19 вересня 2018 року про залишення позовної заяви без руху, адреса відповідача у рідній країні: Нью Перфекта готель, Алаванга, штат Насарава, Нігерія.

Відповідно до статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно зі статтею 76 цього ж Закону суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

З огляду на вищенаведені норми права колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачу з підстави того, що з поданих до суду письмових доказів неможливо встановити останнє зареєстроване місце проживання відповідача не ґрунтується на нормах процесуального права, у зв'язку з чим вказану ухвалу суду необхідно скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, тому питання про відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає вирішенню за наслідками розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2018 року у даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: Т.А. Левченко

В.І. Криворотенко