Справа № 752/9921/17
Провадження № 2/752/1139/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15.06.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Якушко Т.А.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 25.08.2014 р. відповідач отримала від позивача позику в сумі 9000 гривень, які зобов»язалась повернути у строк до 25.01.2015 р., що підтверджується відповідною розпискою.
На момент звернення до суду відповідач не повернула суму позики в зв»язку з чим позивач просить стягнути суму боргу в судовому порядку.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування коштами за період прострочення виконання зобов»язань та застосувати положення ст. 625 ЦК України, стягнувши з відповідача 3% річних та інфляційні втрати від суми простроченого зобов»язання.
Представник позивача в ході судового розгляду підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов»язань за договором позики.
Відповідач повторно в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась судом за місцем реєстрації. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання, в зв»язку з неотриманням адресатом.
В силу положень ст.130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про місце і час судового розгляду.
На підставі положень ст. ст.280, 281 ЦПК України, за згодою представника позивача, в зв»язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судому встановлено, що 25.08.2014 р. ОСОБА_3 отримала в борг у ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 9000 гривень, які зобов»язалась повернути до 25.01.2015 р.
На підставі ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кошти були передані відповідачу, що підтверджується виданою розпискою.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов»язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (ст.610 ЦК України).
Відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
З боку відповідача суду не надано доказів на підтвердження виконання нею своїх зобов»язань щодо повернення суми боргу в повному обсязі, оскільки оригінал розписки на час розгляду справи знаходиться у позивача.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Якщо позичальник своєчасно не поверну суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, у разі несвоєчасного повернення грошових коштів позичальником позикодавець має право вимагати повернення суми боргу з врахуванням 3% річних від суми боргу за період невиконання зобов»язань та інфляційних втрат.
Розрахунок процентів за користування коштами, 3% річних від суми боргу за Договорами позики, та інфляційних втрат, проведений позивачем, ґрунтується на нормах чинного законодавства щодо порядку проведення розрахунку, а тому може бути взятий судом до уваги.
З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, беручи до уваги норми чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, розмір позовних вимог є доведеним, в зв»язку з чим позов підлягає задоволенню.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підстав положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 280, 281, 354 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, номер платника податку: НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_2, номер платника податку: НОМЕР_2) суму боргу в розмірі 9000 гривень, 4002,30 гривень - відсотки за користування грошовими коштами, 5765,40 інфляційні втрати за період прострочення виконання зобов»язання, 613,93 гривні - 3% річних від суми простроченого зобов»язання, судові витрати в розмірі 640 гривень.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя