РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

16 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкової М.А. за участі секретаря судового засідання Когут С.І. розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) про усунення перешкод в користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В позові зазначає, що на підставі свідоцтва «Про право власності» від 06.12.2010 року виданого Управлінням житлового господарства ЗМР квартира АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_1

В зазначеному вище будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2. Як зазначає позивач: ОСОБА_2 зареєстрований у спірному помешканні, але не мешкає в квартирі понад сім років. Жодного майна та особистих речей відповідача в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 - немає.

Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований як член сімї позивача проте з 2011 року не проживає в квартирі, оскільки переїхав на інше постійне місце проживання до м. Києва, де закінчив навчання та працевлаштувався, точне його місцезнаходження позивачу не відоме.

В позові зазначено, що реєстрація ОСОБА_2О, в квартирі має формальний характер, але порушує права позивача, щодо вільного розпорядження своєю власністю, більш того, змушує витрачати особисті кошти на комунальні послуги та утримання житла та сплаті періодичних платежів за осіб, які зареєстровані але не проживають у квартирі.

Разом з тим, відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі та добровільно припинити реєстрацію не бажає, чим порушує права власника, оскільки вона змушена сплачувати кошти на утримання квартири з урахуванням реєстрації відповідача.

Посилаючись на вказані обставини позивач просить суд визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивачка не зявилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, посилаючись на вказані обставини, просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що вбачається з матеріалів справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позов відповідно до вимог ст.178 ЦПК України та зустрічного позову відповідно до ст.193 ЦПК України, не надав. В зв'язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною.

У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивача та дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює розглядати справу в заочному порядку.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Як вбачається з долучених матеріалів позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва «Про право власності» від 06.12.2010 року виданого Управлінням житлового господарства ЗМР належить квартира АДРЕСА_2.

Враховуючи тотожність прізвища позивача та відповідача, а також посилання позивачем ОСОБА_1 у позові на ст.. 405 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідач був зареєстрований у спірній квартирі в якості члена сімї власника.

Згідно відповіді на запит суду ДРП ЗМР України відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2007 року зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.. 80 ЦПК України Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вказує позивачка відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 не проживає в спірній квартирі з 2011 року.

На підтвердження вказаних фактів позивач надає копію трудової книжки відповідача ОСОБА_2 зі змісту якої вбачається, що останній в період з червня 2010 року по 2018 рік працював на різних підприємствах у м. Києві. Також позивачем надано довідку від 01.03.2018 року про те що ОСОБА_2, працює на ПрАТ «Київстар» в м. Києві на посаді начальнику відділу.

Так досліджуючи вказані матеріали суд приходить до висновку, що надані трудова книжка та довідка не свідчать про відсутність відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2, але лише підтверджують факт його працевлаштування в іншому місті.

До матеріалів позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів які б підтверджували факт відсутності відповідача у спірній квартирі без поважних причин понад один рік. Клопотань про допит свідків позивачем не заявлялось.

Також сам факт працевлаштування у м. Київ не свідчить про непереривне проживання відповідача не за місцем реєстрації, а також не позбавляє відповідача права користуватись квартирою № 17 у будинку № 66 по вул. 8 Березня у м. Запоріжжі періодично, відвідувати, зупинятись, зберігати власні речі та не підтверджує факт зворотнього.

Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Викладені ОСОБА_1Д, у позовній обставини, щодо відсутності відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі також спростовуються наявними у матеріалах справи повідомленнями установи пошти щодо отримання судових повісток. Судові повістки на 15.08.2018 року, 17.09.2018 року та 18.10.2018 року відправлені на імя відповідача ОСОБА_2 на адресу реєстрації, отримані відповідачем особисто.

Доводи позивача ОСОБА_1 щодо того, що вона одноособово утримує вищезазначену квартиру, жодними доказами на підтверджено.

Відповідно до п10. постанови ВСУ від N 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Слід також зауважити, що працевлаштування ОСОБА_2 у м. Київ свідчить про поважність причин відсутності останнього за адресою реєстрації.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн., стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 13, 89, 247, 258, 259, 263-265, 274, 280-289 ЦПК України, ст. 391, 405 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про власність» , суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) про усунення перешкод в користуванні власністю відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Голубкова М.А.