Справа № 755/5114/17
"12" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді Астахової О.О.,
при секретарях: Наумовій О.С., Седик Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Ріелті", Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Ріелті ЛТД" про визнання права власності на майнові права, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на майнові права на частку в незавершеному будівництвом об'єкті, що знаходиться в об'єкті капітального будівництва за будівельною адрсеою: АДРЕСА_1, (попередня поштова адреса: АДРЕСА_2), кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, з наступними характеристиками: квартира АДРЕСА_3
Зобов'язати відповідачів видати документ, який посвідчує його право власності на майнові права та не чинити перешкод у праві володіння, користування, розпорядження належним йому майном, включаючи безперешкодний прохід (доступ) до майна, встановлення вхідних дверей, систем безпеки (сигналізації, відеонагляду).
Стягнути з ТОВ "Капітал Ріелті" на його користь моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 січня 2014 року між ним та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті» був укладений Договір № КР/7/276 купівлі продажу майнових прав. За даним договором відповідач продає, а позивач купує майнові права на об'єкт нерухомості, що знаходиться в об'єкті капітального будівництва за будівельною адрсеою: АДРЕСА_1, (попередня поштова адреса: АДРЕСА_2), кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.
У січні-лютому 2014 року позивачем була здійснена 100 % оплата за даним договором вартості майнових прав.
20 березня 2014 року між ТОВ "Капітал Ріелті" та ТОВ "Капітал Ріелті ЛТД" був укладений договір №20-03/2014 про участь у будівництві за умовами якого до останнього перейшли функції замовника будівництва означеного об'єкта нерухомості в частині інвестування і будівництва, а також складений протокол розподілу площ у майбутньому об'єкті нерухомості.
Про укладення даного договору позивачу повідомлено не було, чим порушені його права.
На даний час відповідач свої зобов'язання по закінченню будівництва та здачі об'єкта в експлуатацію у визначений договором строк не виконав, акту прийому-передачі підписано не було, досудове врегулювання спору виявилось неможливим, що змушує позивача звернутись із даним позовом до суду.
Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Додатково представник позивача пояснив суду, що за умовами п. 3.1. укладеного між сторонами договору, майнові права на об'єкт нерухомості передаються на підставі Акту прийому-передачі майнових прав. В той же час, відповідач відмовляється підписати даний акт, хоча позивачем свої зобов'язання за договором виконано та сплачено вартість відповідно до умов договору купівлі -продажу майнових прав у повному обсязі.
Також представник позивача зазначив, що у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомості, у позивача виникають складнощі у володінні, користуванні та розпорядженні майном, зокрема безперешкодний доступ до об'єкта нерухомості, встановлення дверей, систем безпеки таких як відеоспостереження, сигналізація.
У результаті невиконання відповідачем ТОВ «Капітал Ріелті» своїх договірних зобов'язань порушені права позивача на володіння, користування і розпорядження майном, чим йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 15 000,00 грн.
З огляду на означене просив про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Представники відповідачів у судове засідання не з'явились, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву проти позову до суду не надійшло. Із заявами про розгляду справи у їх відсутність до суду не звертались.
Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно положення частини 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов'язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Судом встановлено, що 21 січня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті» та ОСОБА_1 укладено договір № КР/7/276 купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого продавець ТОВ «Капітал Ріелті» продає, а покупець ОСОБА_1 купує майнові права на об'єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж об'єкту нерухомості (а.с. 11-17).
Відповідно до п. 2 статті 2 даного договору, сторони домовились, що об'єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об'єкт нерухомості, розташований в об'єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1, (попередня поштова адреса АДРЕСА_2 з наступними характеристиками: квартира АДРЕСА_2, кількість кімнат - 1, загальна площа 40,45 кв.м., поверх - 12, секція 3.
За п. 2.5 договору, запланований термін закінчення будівництва та введення в експлуатацію об'єкта капітального будівництва - І-ІІ квартал 2014 року.
Відповідно до п. 4.1.-4.2. статті 4 договору, в день укладання цього договору вартість майнових прав 1 кв.м. об'єкту нерухомості складає 7410 гривень 00 копійок, в тому числі ПДВ 20% - 1235 гривень 66 копійок. Орієнтовна загальна вартість майнових прав на об'єкт нерухомості в день укладення цього договору складає 299 734 гривня 50 копійок, в тому числі ПДВ 20% - 49 955 гривні 50 копійок.
Згідно п.п. 4.3.1. п. 4.3. статті 4 договору, сторони визначають наступний порядок розрахунків за договором: покупець перераховує 100% вартості об'єкту фінансування визначеної у п. 4.2. даного договору, а саме 299 734 гривня 50 копійок, в тому числі ПДВ 20% - 49 955 гривні 50 копійок на поточний рахунок продавця або вносить в касу продавця до 10 лютого 2014 року включно.
Відповідно до п. 3.1., 3.4. статті 3 договору, майнові права на об'єкт нерухомості за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі майнових прав на об'єкт нерухомості. Акт підписується сторонами після введення об'єкту капітального будівництва в експлуатацію. Продавець оформлює на покупця права власності на об'єкт нерухомості в порядку встановленому чинним законодавством України, якщо до введення в експлуатацію об'єкту внесена 100% оплата.
Як убачається із довідки про фінансування 100% майнових прав об'єкта нерухомості по договору № КР/7/276 купівлі продажу майнових прав від 21 січня 2014 року, складеної ТОВ «Капітал Ріелті», ОСОБА_1 відповідно до умов договору сплатив продавцю грошові кошти у розмірі 299 734 гривня 50 копійок, в тому числі ПДВ 20% - 49 955 гривні 50 копійок, що складає 100 відсотків вартості майнових прав об'єкта нерухомості, що знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_1 за попередньою поштовою адресою АДРЕСА_2 в Дніпровському районі, міста Києва: квартира АДРЕСА_2, загальна площа 40,45 кв.м., поверх - 12, секція 3 (а.с. 10).
20 березня 2014 року між ТОВ "Капітал Ріелті" та ТОВ "Капітал Ріелті ЛТД" укладений договір про участь у будівництві №20-03/2014, що здійснюється відповідно договору від 22.11.2010 року №08/11, за умовами якого сторона 1 передає стороні 2 право на виконання функцій замовника будівництва частини об'єкта будівництва, що закріплена за стороною 2 в протоколі розподілу площ за додатком №1 (а.с. 18-22).
Разом з тим, станом на день ухвалення судом рішення, відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав, у визначені строки об'єкт капітального будівництва в експлуатацію не здав, та відповідно Акту прийому-передачі майнових прав на об'єкт нерухомості не підписав, хоча позивачем було виконано всі умови договору № КР/7/276 купівлі продажу майнових прав.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За положеннями 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав і інтересів судом.
Згідно зі ч. 3 ст. 4 Закону України від 18.09.1991 р. №1560-ХІІ «Про інвестиційну діяльність» фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, може здійснюватися в тому числі шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва.
За ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами інвестицій, відповідно до законодавчих актів України.
За положеннями ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
Водночас, в ст. 331 Цивільного кодексу України визначено, що у разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.
Відповідно до ч.1 ст. 334 Цивільного Кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як встановлено судом, будівництво житлового будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (попередня поштова адреса бульвар АДРЕСА_2) не закінчено, об'єкт в експлуатацію не введено, при цьому відповідач не дотримується взятих на себе зобов'язання щодо строків будівництва, тим самим порушуючи умови договору.
Натомість, позивачем були виконані свої грошові зобов'язання за договором купівлі продажу майнових прав, повністю сплачено вартість об'єкта будівництва, встановлену договором, тобто позивачем були вчинені дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або для набуття права на майнові права на цей об'єкт.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, оскільки позивачем виконано умови договору, однак всупереч умов договору відповідачем не здано об'єкт нерухомості в експлуатацію, право власності позивача підлягає захисту у судовому порядку.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом фактичні обставини і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ "Капітал Ріелті", ТОВ "Капітал Ріелті ЛТД" в частині визнання права власності на майнові права.
Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача видати документ, який посвідчує право на майнові права, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. За положеннями якої, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Позивач просить суд зобов'язати відповідачів видати документ, який посвідчує його право власності на майнові права. Разом з тим, таке право позивача встановлено даним судовим рішенням, вимог щодо реєстрації майнових прав, або інших реєстраційних дій, що є похідними від спору щодо таких майнових прав позивачем не заявлено. А відтак, виходячи з диспозитивності цивільного судочинства, та враховуючи, що право позивача на майнові права захищено судом, суд приходить до висновку про відмову у позовній вимозі про зобов'язання відповідача видати документ посвідчуючий таке право.
Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкод у праві володіння, користування, розпорядження належним йому майном, включаючи безперешкодний прохід (доступ) до майна, встановлення вхідних дверей, систем безпеки (сигналізації, відеонагляду) то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню з огляду на недоведеність.
Так, відповідно до ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За положеннями ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
У порушення означених вимог закону, позивачем та його представником не доведено перед судом належними, достатніми і допустимими доказами у розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України те, що відповідачем чиняться такі перешкоди.
А відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що частиною 1, 2 ст. 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна... Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
У судовому засіданні встановлено, що порушення майнових прав позивача призвело до душевних страждань, негативних змін у його житті, через неможливість користуватись квартирою майнові права на яку були оплачені забудовнику у повному обсязі. Суд погоджується із твердженнями представника позивача, що у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо ОСОБА_1, він переніс емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови його життєдіяльності і появу негативних психоемоційних почуттів, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль.
Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача ТОВ «Капітал Ріелті» на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 3000 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1280,00 гривень.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4, 12-13, 141, 206, 258-259, 265, 268, 280-281, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 331, 334, 392, 509, 526, 626, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Ріелті", Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Ріелті ЛТД" про визнання права власності на майнові права, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди- задовольнити частково.
Визнати право власності на майнові права на об'єкт нерухомості - розташований в Об'єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (попередня поштова адреса: бульвар АДРЕСА_2) в Дніпровському районі, м. Києва з наступними характеристиками: квартира АДРЕСА_2, кількість кімнат - 1, загальна площа кв.м. - 40,45, поверх 12, секція 3 за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Ріелті" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.
В іншій частині - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛ РІЕЛТІ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1280,00 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити рішення суду до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.