АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4096/17 Номер провадження 22-ц/786/794/18Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Дряниці Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Колодюк О.П.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Житлово-комунальної контори «Полтаваоблагробуд» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2018 про закриття провадження, постановлену у період часу з 14:59:51 год. до 15:08:03 год. під головуванням судді Чуванової А.М.,-

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Житлово-комунальної контори «Полтавоблагробуд», місцезнаходження: 36007, м.Полтава, вул.М.Бірюзова,66, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 21 травня 2015 року №2 про звільнення ОСОБА_3 з посади юриста ЖКК «Полтавоблагробуд»; зобовязати відповідача не пізніше наступного дня після ухвалення рішення видати наказ про поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді юриста ЖКК «Полтавоблагробуд» з 21 травня 2015 року; визнати недійсним внесений до трудової книжки запис про день звільнення №8 від 21 травня 2015 року; зобовязати відповідача внести до її трудової книжки запис про недійсність запису №8 від 21 травня 2015 року. Також, згідно висновку спеціаліста, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 343705,32 гривень.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Житлово-комунальної контори «Полтаваоблагробуд» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі зарито.

З даною ухвалою не погодилася позивач ОСОБА_3 та подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що спірні правовідносини виникли з цивільних правовідносин і підстави для розгляду їх у порядку господарського судочинства відсутні.

Посилається на те, що 18 квітня 2017 року вона вже зверталася з позовом до господарського суду, яким їй у відкритті провадження було відмовлено з тих підстав, що процедура банкрутства щодо ЖКК «Полтаваоблагробуд» порушена до набрання чинності Законом України № 5405-VI від 02 жовтня 2012 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобовязань» .

Арбітражний керуючий Житлово-комунальної контори Полтавського міжгосподарського виробничого обєднання по агропромисловому будівництву ліквідатор ОСОБА_5 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить ухвалу залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ЖКК «Полтаваоблагробуд».

Предметом даного спору є визнання незаконним та скасування наказу від 21.05.2015 року про звільнення позивача з роботи, про зобовязання відповідача видати наказ про поновлення на роботі, визнання недійсним внесення до трудової книжки запису про звільнення №8 від 21.05.2015 року, зобовязання відповідача внести до трудової книжки запис про недійсність запису №8 від 21.05.2015 року.

Закриваючи провадження у справі, місцевий суд виходив з того, що згідно ч.4 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

З таким висновком апеляційний суд не погоджується за наступних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що постановою господарського суду Полтавської області від 23 листопада 2006 року Житлово-комунальну контору «Полтавоблагробуд» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_6 з наданням йому повноважень відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (а.с.128-131).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 22 вересня 2011 року припинено повноваження ліквідатора ЖКК «Полтавоблагробуд» ОСОБА_6, призначено ліквідатором даного підприємства арбітражного керуючого ОСОБА_7.

У звязку з анулюванням свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №346 від 01 березня 2014 року повноваження останнього були припинені та призначено нового ліквідатора ЖКК «Полтавоблагробуд» арбітражного керуючого ОСОБА_8 (а.с.132-134).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10 червня 2014 року припинено повноваження ліквідатора ОСОБА_8, призначено ліквідатором даного підприємства арбітражного керуючого ОСОБА_9 (а.с.135-138).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року припинено повноваження ліквідатора ОСОБА_9, призначено ліквідатором даного підприємства арбітражного керуючого ОСОБА_5 (а.с.139-141).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»№ 2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України 2017 року (чинний з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства

Згідно діючого на момент виникнення спірних відносини між сторонами ГПК України, господарським судам підвідомчі: п.7)справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Також, згідно зіст.20 п.8 нині діючого ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно з пунктами 2,7 частини першої статті 12 ГПК України ( в редакції, чинній на момент звернення позивача з позовом) визначено, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно яких порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у справах про визнання недійсними будь-яких правочинів(договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень, контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону №2343-ХІІ, відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, тощо.

Поряд з цим, в силу п. 1-1 прикінцевих положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону від 22 грудня 2011 року №4212-VI, який вступив в дію 19 січня 2013 року, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Тобто, положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Постанова у справі №7/262 про банкрутство ЖКК «Полтаваоблагробуд» ухвалена 23 листопада 2006 року, тобто до набрання чинності зазначеним Законом, а тому ліквідаційна процедура банкрута розглядається судом відповідно до норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції 1999 року.

Така правова позиція розяснена в листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №709/0/4-13 від 07 травня 2013 року, у якому було розяснено, що вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, судам слід враховувати положення пункту 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги статті 15 ЦПК, статті 12 ГПК та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року.

Справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника зарплати, і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Окрім цього, ця ж правова позиція висловлена у Постанові ОСОБА_10 Верховного суду у справі № 456/20/16-ц від 14 лютого 2018 року.

Також, апеляційний суд бере до уваги той факт, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 03 травня 2017 року відмовлено у прийняття позовної заяви ОСОБА_3 до ЖКК «Полтаваоблагробуд» про поновлення на роботі з підстав непідвідомчості спору господарському суду.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про наявність публічного спору та підвідомчість спору господарському суду є помилковими.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти ОСОБА_7 від 16.12.1992 р.).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про скасування ухвали судді Октябрського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2018 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Питання про розподіл судових витрат, у тому числі, повязаних і з переглядом даної ухвали, має бути вирішено судом при ухваленні рішення по суті спору чи закінченні провадження у інший спосіб.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2018 про закриття провадження - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 до Житлово-комунальної контори «Полтаваоблагробуд» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення ( у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, у випадках передбачених ст. 389 ЦКП України.

Повний текст постанови складений 04 квітня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_11 /підпис/ ОСОБА_12

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1