Справа № 286/2/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

03 квітня 2018 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького С. С.

з секретарем Аврамчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Овруч справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики , -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього на підставі ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України заборгованості за договором позики в сумі 5000 доларів США, що за курсом НБУ на день пред»явлення позову становить еквівалент у гривнях в розмірі 140335 грн. В обгрунтування позову вказував, що 21 лютого 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 5000 доларів США., з терміном повернення до 01 квітня 2017 року. Про вказане відповідач власноручно склав та надав йому, позивачу, розписку, однак, всупереч умовам договору позики відповідач грошові кошти не повернув та заперечує повернути їх в подальшому.

Учасники справи в судове засідання не з»явилися, позивач надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача двічі надсилалися судові повістки рекомендованими листами з повідомленням про вручення відповідно до правил ст. ст. 128-130 ЦПК України, однак всі вони були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, причини неявки відповідача до суду не відомі, клопотання про розгляд справи за її відсутності відповідач до суду не направив, відзиву на позов не подав.

Відповідно до роздруківки від 23.03.2018 року на офіційному веб-сайті Овруцького районного суду розміщено повідомлення про виклик ОСОБА_2 в судове засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з»явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 цього ж Кодексу визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов'язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, другастатті 192 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судом об'єктивно встановлено, що 21 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_2 отримав в борг від позивача ОСОБА_1 5000 доларів США, які зобов'язувався повернути до 1 квітня 2017 року, що підтверджується виконаною відповідачем власноручно борговою розпискою.

Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення боргу.

Згідно роз»яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 14 постанови від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред»явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Відповідно до курсу Національного Банку України, станом на 03 квітня 2018 року курс національної валюти до долара США становить 26,16 грн., за 1 долар США, що еквівалентно 130800 грн., на день ухвалення рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що 21.02.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики (розписка), умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу грошових коштів, останній взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, тому суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за договором позики є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, а саме з визначенням суми, що підлягає стягненню в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день винесення рішення суду.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.ст.ст. 49, 76-81, 95, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 526, 533, 1046, 1047, 1048, 1049, 1051 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгованість за договором позики (боргової розписки) від 21 лютого 2017 року в розмірі 5000 (п»ять тисяч) доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 03.04.2018 року еквівалентно 130800 (сто тридцять тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 1403 (одна тисяча чотириста три) грн. 33 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_3