Справа № 357/2904/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква, в залі суду № 5, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, поділ майна, що є спільною сумісною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання недійсними правочинів, поділ майна що є спільною сумісною власністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з червня 2014 року відповідач ОСОБА_2 разом із своїм сином від першого шлюбу ОСОБА_5 переїхала жити до ОСОБА_1 в США, почали спільно проживати, як чоловік і жінка однією сімєю, але без реєстрації шлюбу в м. Аубурн, вул. Монтевіста Драйв південний схід - 6721округу Кінг штату Вашингтон. 15.08.2014 року сторони зареєстрували шлюб в США. Від шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_6 18.05.2015р.н. За період спільного проживання сторони придбали наступне нерухоме майно: однокімнатну квартиру № 23 по вул. Таращанська - 155 у м. Біла Церква Київської обл., двокімнатну квартиру № 118 по вул. Водопійна - 20 в м. Біла Церква Київської області;однокімнатну квартиру № 11 по вул. Тімірязєва - 8 у м. Біла Церква Київської області; двокімнатну квартиру № 42 по вул. О.Гончара - 18 ум. Біла Церква Київської обл.; нежитлову будівлю за адресою: вул. Академіка Линника - 11 у м. Біла Церква Київської області. Всі ці обєкти нерухомості були зареєстровані на імя ОСОБА_7, яка після зміни прізвища (згідно свідоцтва про зміну імені від 03.03.2018 року) стала ОСОБА_6. Представником ОСОБА_2 під час укладення договорів купівлі-продажу нерухомості виступав ОСОБА_8 На даний час відносини між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем зіпсувались. Відповідач ОСОБА_2 вчиняє дії по відчуженню спільного майна, тому позивач бажає поділити це майно, що є спільною сумісною власністю. Однак, поділити майно, як майно подружжя не представляється можливим, оскільки шлюб, який укладено в США, штат Вашингтон, не визнається на території України. А тому позивач ОСОБА_1 просить суд встановити факт спільного проживання однією сімєю, ОСОБА_1 з ОСОБА_2, як чоловіка та жінки, з червня 2014 року; визнати спільною сумісною власністю та поділити наступне майно шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю за адресою: вул. Академіка Линника 11 ум.Біла Церква Київської області вартістю 3 962 700 грн.; однокімнатну квартиру № 42 по вул. О.Гончара - 18 у м. Біла Церква Київської області вартістю 712 460 грн.; днокімнатну квартиру № 23 по вул. Таращанська - 155 у м. Біла Церква Київської області вартістю 663 140 грн.; двокімнатну квартиру № 118 по вул. Водопійна - 20 в м. Біла Церква Київської області вартістю 934 810 грн., а у власності ОСОБА_2 залишити однокімнатну квартиру № 11 по вул. Тімірязєва - 8 у м. Біла Церква Київської області вартістю 767 030 грн.

Відповідач ОСОБА_2 подала суду зустрічний позов, вказавши, що, дійсно, 15.08.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в штаті Вашингтон, окрузі Кінг суддею Віуі Сейч, був зареєстрований шлюб, та 18.05.2015 року у сторін народилась донька Джесіка. За період спільного сумісного проживання, за спільні сімейні кошти,подружжя набуло наступне майно, яке було зареєстроване на імя ОСОБА_1: 30.03.2017р. - квартиру АДРЕСА_1 ; 30.03.2017р. - квартиру АДРЕСА_2; 30.03.2017 - квартиру АДРЕСА_3 ; 30.03.2017р. - квартиру АДРЕСА_4 ; 30.03.2017р. - квартиру АДРЕСА_5 ; 02.11.2017р. - готель по вул. 107-ї Кременецької дивізії, 14-а в м. Кременець, Тернопільської області . А тому позивач за зустрічним позовом просить суд встановити факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як жінки та чоловіка, однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 15.08.2014 року до 01.03.2018 року. Визнати обєктами права спільної сумісної власності: квартиру АДРЕСА_6 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), загальною площею 39,5кв.м.; квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), загальною площею 39,6кв.м.; квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), загальною площею 39,5кв.м.; квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), загальною площею 39,5кв.м.; квартиру АДРЕСА_5 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101) загальною площею 39,9кв.м.; готель по вул. 107-ї Кременецької дивізії, 14-а в м. Кременець, Тернопільської області (реєстраційний номер обєкта нерухомості 107), загальною площею 407,6кв.м. Після погіршення у подружжя відносин, ОСОБА_1, хвилюючись щодо поділу майна, протиправно здійснив відчуження цього майна своїм родичам. ОСОБА_2 просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), укладений 14.03.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстр №389; зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; індексний номер 40112977 від 14.03.2018р., приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9, номер запису в реєстрі про право власності 25238667; Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), укладений 14.03.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстр №390; зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; індексний номер 40114220 від 14.03.2018, приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9, номер запису в реєстрі про право власності 25239790; Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), укладений 14.03.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстр №391; зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; індексний номер 40114844 від 14.03.2018, приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9, номер запису в реєстрі про право власності 25240404; Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), укладений 14.03.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстр №392; зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; індексний номер 40115461 від 14.03.2018, приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9, номер запису в реєстрі про право власності 25240933;Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), укладений 14.03.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстр №393; зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; індексний номер 40115817 від 14.03.2018, приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9, номер запису в реєстрі про право власності 25241268; Визнати недійсним договір купівлі-продажу готелю по вул. 107-ї Кременецької дивізії, 14-а в м. Кременець, Тернопільської області (реєстраційний номер обєкта нерухомості 107), укладений 22.03.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_10, реєстр №355; визнати недійсним договір дарування готелю по вул. 107-ї Кременецької дивізії, 14-а в м. Кременець, Тернопільської області (реєстраційний номер обєкта нерухомості 107), укладений 20.04.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького РНО ОСОБА_10, реєстр №490; зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; індексний номер 40728790 від 20.04.2018, приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_10П, номер запису в реєстрі про право власності 25809775. Поділити зазначене спільне сумісне майно, визнавши за ОСОБА_2 право власності на наступне майно: ? частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), загальною площею 39,5кв.м.; квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), загальною площею 39,6кв.м.; квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), загальною площею 39,5кв.м.; ? частину готелю по вул. 107-ї Кременецької дивізії, 14-а в м. Кременець, Тернопільської області (реєстраційний номер обєкта нерухомості 107), загальною площею 407,6кв.м. А у власності ОСОБА_1 залишити наступне майно: ? частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), загальною площею 39,5кв.м.; квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101), загальною площею 39,5кв.м.; квартиру АДРЕСА_5 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101) загальною площею 39,9кв.м.; ? частину готелю по вул. 107-ї Кременецької дивізії, 14-а в м. Кременець, Тернопільської області (реєстраційний номер обєкта нерухомості 107), загальною площею 407,6кв.м.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представники підтримали уточнений позов та заперечили зустрічні позовні вимоги, окрім вимоги щодо встановлення факту спільного проживання сторін однією сімєю.

Представник відповідача за первісним позовом, заперечив первісний позов, окрім вимоги щодо встановлення факту спільного проживання сторін однією сімєю та підтримав зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав, подав відзив, первісний позов підтримав.

Заслухавши пояснення позивача за первісним позовом ОСОБА_1, представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а зустрічний позов не підлягає до задоволення.

Так, по справі встановлено, що в червні 2014 року ОСОБА_2 разом із сином від першого шлюбу ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, переїхала жити до ОСОБА_1 в США, де вони почали спільно проживати, як чоловік і жінка, однією сімєю, але без реєстрації шлюбу в одному помешканні за адресою : м. Аубурн, вул. Монтевіста Драйв південний схід - 6721округу Кінг штату Вашингтон. А 15.08.2014 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в штаті Вашингтон, округ Кінг суддею Вікі Сейц було зареєстровано їхній шлюб. Однак, у відповідності до Наказу Міністерства іноземних справ №113 від 04.06.2000 року «Про затвердження Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні та за кордоном», не було легалізовано в Україні свідоцтво про одруження № 0115, видане компетентним органом США. 18.05.2015 року у ОСОБА_2 і ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_1 Джесіка. Зазначене визнано всіма учасниками справи і в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про зміну імені сер. І-ОК № 007847, ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_2 (Т.1 а.с.22).

З матеріалів справи вбачається, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 з 1999 року проживає і працює в США, в 2004 році, займаючись перевезеннями товарів, ОСОБА_1 заснував компанію Alex Transportation of Seattle, яка в 2011 році була перейменована в «Express Group Corporation», в 2015 році була відкрита компанія «NW ONE WAY INC», яка з кінця грудня 2017 року перейменована в «NW Delivery Inc».

Відповідно до наданих суду копій декларацій про доходи форми 1099 МISC за 2012-2014 роки ОСОБА_1 працював в США та отримував наступний дохід: 2012 рік - 430 149,64 дол. США; 2013 рік - 446 331,59 дол. США; 2014 рік - 110 357,73 дол. США, 168 016,80 дол. США. Отже, відповідно до вказаних декларацій про доходи за 2012-2014 роки позивач ОСОБА_1 отримав дохід за вказаний період в сумі 1 154 855, 76 дол. США.

Встановлено, що 20.04.2015 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 була введена як співзасновник корпорації «NW ONE WAY INC» та володіє 2% акцій корпорації, що підтверджується протоколом щорічних зборів компанії «NW ONE WAY INC».

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні надав копію заяви про заснування комерційної корпорації «NW ONE WAY INC» де зазначено, що ОСОБА_2О є засновником цієї корпорації. (Т.1 а.с.227).

Однак, за браком даних щодо порядку і форми реєстрації юридичної особи в США неможливо надати належну оцінку даного свідоцтва про реєстрацію. При цьому, суд бере до уваги те, що згідно нотаріально посвідченого Letter of ownership (засвідчення права власності) від 07.05.2018 року який було підписано, як ОСОБА_1, так і відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2, - вбачається, що ОСОБА_2 визнала той факт, що єдиним організатором та координатором заснування підприємства «NW ONE WAY INC» та його діяльності, в тому числі експедирування, контролю водіїв, розрахунків з дебіторами, розрахунків з кредиторами від імені компанії та від власного імені та усіх особистих інвестицій є ОСОБА_1. ОСОБА_2 виконувала функції курєра та роботу за вказівками ОСОБА_1 в тому числі здійснення оплати послуг (переказів) за виданими чеками. 20.04.2015 року, як засновник була введена ОСОБА_2, яка згідно нотаріального документу володіла 2 % акцій, а власником всіх інших 98 % акцій є ОСОБА_1 В кінці грудня 2017 року ОСОБА_2 була виписана з компанії та компанія була перейменована на «NW Delivery Inc». Наведене підтверджено довідкою та засвідченням права власності. Зазначені документи перекладені на українську мову, проставлений апостиль. (Т.2 а.с.155-161).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_8, суду підтвердили, що давно знайомі з ОСОБА_2, відносини були дружні, а з її чоловіком ОСОБА_1, свідки познайомилися пізніше. Свідки ствердили, що ОСОБА_1, маючи статки, вирішив вкласти кошти в нерухомість в Україні та з даного приводу звернувся до ОСОБА_11 і ОСОБА_8, які займаються нерухомістю. Подружжя Данильчинків погодилися надати допомогу в пошуках і купівлі нерухомості, проведенні ремонтів придбаних обєктів, оформленні необхідних документів. Всі перемови з даного приводу велися з ОСОБА_1, розписки про отримані кошти, ОСОБА_8 писали саме на імя ОСОБА_1 Обєкти нерухомості були тимчасово придбані за довіреністю на імя ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_1 потрібно було приїхати в Україну, задокументувати паспортні зміни. В подальшому право власності на нерухомість потрібно було переоформити на ОСОБА_1, оскільки все було придбано за його кошти, але ОСОБА_2 вчинила цьому перешкоди, скасувала довіреності.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 за довіреністю, придбав на імя ОСОБА_2 06.10.2015р. однокімнатну квартиру № 23 по вул. Таращанська - 155 у м. Біла Церква Київської обл., 12.11.2015 р. двокімнатну квартиру № 118 по вул. Водопійна - 20 в м. Біла Церква Київської області; 08.12.2015р. однокімнатну квартиру № 11 по вул. Тімірязєва - 8 у м. Біла Церква Київської області; 08.12.2015 р. двокімнатну квартиру № 42 по вул. О.Гончара - 18 ум. Біла Церква Київської обл.; а 21.04.2016р. ОСОБА_11 за довіреністю, придбала на імя ОСОБА_2 нежитлову будівлю за адресою: вул. Академіка Линника - 11 у м. Біла Церква. Наведене підтверджено договорами купівлі-продажу (Т.1 а.с.19-20).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 придбав 30.03.2017 р. квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101) у ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського МНО ОСОБА_9, реєстр №654; 30.03.2017 р. квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101) у ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського МНО ОСОБА_9, реєстр №655; 30.03.2017р. квартиру АДРЕСА_3 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101) у ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського МНО ОСОБА_9, реєстр №656; 30.03.2017 р. квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101) у ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського МНО ОСОБА_9, реєстр №657; 30.03.2017р. квартиру АДРЕСА_5 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101) у ОСОБА_12 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського МНО ОСОБА_9, реєстр №658. Та 02.11.2017 р. готель по вул. 107-ї Кременецької дивізії, 14-а в м. Кременець, Тернопільської області (реєстраційний номер обєкта нерухомості 107) за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького РНО ОСОБА_13, реєстр №1114. Також, 02.11.2017 року ОСОБА_1 придбав нежитлову будівлю готель в м. Кременець по вул.107 Кременецької дивізії, №14а, Тернопільської област і(Т.2 а.с. 25,28,31,34,37,103).

Встановлено, що ОСОБА_1 14.03.2018 року відчужив вказані квартири в м. Рівне відповідно до договорів купівлі-продажу квартир (Т.2 а.с.40,42,44,46,48).

Зокрема, що ОСОБА_1 14.03.2018 продав квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101) продав своєму брату ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського МНО ОСОБА_9, реєстр №389; 14.03.2018 р. продав квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101) ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського МНО ОСОБА_9, реєстр №390; 14.03.2018 року продав квартиру АДРЕСА_7 ОСОБА_14 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського МНО ОСОБА_9, реєстр №391; 14.03.2018 року продав квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101) ОСОБА_3 (рідному брату) за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського МНО ОСОБА_9, реєстр №392; 14.03.2018 продав квартиру АДРЕСА_5 (реєстраційний номер обєкта нерухомості 101) ОСОБА_3 (рідному брату) за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського МНО ОСОБА_9, реєстр №393; 22.03.2017 продав готель по вул. 107-ї Кременецької дивізії, 14-а в м. Кременець, Тернопільської області (реєстраційний номер обєкта нерухомості 107) своїй матері ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького РНО ОСОБА_10, реєстр №355, а через місяць отримав даний готель від матері в дарунок та зареєстрував за собою право власності за договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького РНО ОСОБА_10, реєстр.№490. Зазначені факти підтверджуються інформаційними довідками від 26.07.2018 за №132194792, №132193363, №132192716, №132191803, №132190805 та №132187453.

Встановлено, що 22.03.2018 року ОСОБА_1 відчужив на імя ОСОБА_4 нежитлову будівлю готель в м. Кременець по вул.107 Кременецької дивізії, №14а,Тернопільської області, а 20.04.2018 року ОСОБА_4 за договором дарування подарувала ОСОБА_1 цей готель в м. Кременець (Т.2 а.с.96,99)

Встановлено, що ОСОБА_2 протягом 2016-2017 року переказала на Україну для ОСОБА_11 і ОСОБА_8 223 100,00 доларів США та 89 800,00 дол. США для ОСОБА_8. Також, ОСОБА_2 протягом 2016-2017 року переказала на Україну в м. Рівне, на імя родичів позивача за первісним позовом ОСОБА_15 та ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 273 550,00 доларів США. Зазначені вище факти переказу грошових коштів підтверджуються довідкою з Корпорації «MEEST» від 20.06.2018р. (Т1 а.с. 147,148,149).

Встановлено, що на час розгляду даної справи судом, між ОСОБА_1 і ОСОБА_2О, існують неприязні відносини, 30.03.2018 р. Головним судом першої інстанції округу Кінг штату Вашингтон, США було видано ордер захисту ОСОБА_2 від насильницьких дій її чоловіка ОСОБА_1С.(Т.1. а.с. 154-159)

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 суду пояснив, що з 1999 року проживає в США, має постійну роботу, постійний дохід, власну корпорацію по перевезенню вантажів, в 2014 вирішив проживати разом з ОСОБА_2, сплатив її борги та забрав ОСОБА_2 разом з її сином до Америки. З 2015 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживали однією сімєю, зареєстрували шлюб, але ОСОБА_2 не бажала легалізувати цей шлюб в Україні, а наразі взагалі, стоїть питання розірвання їхнього шлюбу. Відносини між сторонами погіршилися із-за поведінки старшого сина ОСОБА_2, який не бажає працювати, належно влаштовувати своє життя. Через сварки ОСОБА_2 звернулася в компетентні органи, зазначивши, що потерпає від домашнього насильства і отримала ордер захисту. Вона перебуває під особливим захистом, має соціальне утримання, допомогу держави, що їй вигідно. В період спільного проживання ОСОБА_1 працював, мав дохід та мав власні заощадження. В 2015 році ОСОБА_1 вирішив вкласти власні кошти в нерухомість в Україні, але деяке майно було придбано тимчасово на імя ОСОБА_2, від імені якої діяло подружжя ОСОБА_8. Пізніше ОСОБА_1 стало відомо, що його дружина вчиняє дії щодо скасування довіреностей на імя ОСОБА_8. ОСОБА_1 суду зазначив, що власні кошти, які були зароблені ще до одруження з ОСОБА_2 були ним інвестовані в майно на території України, а тому просив суд визнати за собою право власності на три квартири і нежитлову будівлю в м. Біла Церква, а одну квартиру залишити у власності ОСОБА_2, щоб мала житло з дитиною в разі повернення на Україну. Все майно, в м. Рівне і в м. Кременець було придбано за власні кошти ОСОБА_1 про що було добре відомо ОСОБА_2, яка ніколи не претендувала на це майно.

Представник відповідача за первісним позовом суду пояснив, що грошові кошти на придбання всієї зазначеної в зустрічній заяві нерухомості були заощаджені ОСОБА_2 в період, коли вона здійснювала управління комерційною корпорацією «NW ONE WAY INC» як засновник, і це були її особисті грошові кошти та вказаний факт підтверджується свідоцтвом про реєстрацію комерційної корпорації «NW ONE WAY INC» від 20.04.2015р., заявою про заснування комерційної корпорації від 01.04.2015року. Однак, за погодженням з ОСОБА_1 вони вирішили, що таке майно буде їх спільною сумісною власністю та реєструватиметься на чоловіка. 01.03.2018 року у подружжя зіпсувались відносини, були припинені шлюбні стосунки через протиправну поведінку і вчинення з боку ОСОБА_1 насильства в сімї, що підтверджується ордером захисту від 30.03.2018 року, виданим Головним судом першої інстанції округу Кінг штату Вашингтон. ОСОБА_1, отримавши 03.03.2018 року повідомлення про слухання справи в США щодо здійсненого ним насилля відносно дружини, таємно від ОСОБА_2, використовуючи своїх рідних братів та матір, з метою ухилення від поділу спільного сумісного майна, здійснив його відчуження. А тому, ОСОБА_2 вважає, що всі перелічені 5 квартир в м. Рівно і готель в м. Кременець є спільною сумісною власністю подружжя та просить визнати за собою право власності на 1/2 частину цього майна. При цьому, ОСОБА_2 заперечує віднесення нерухомого майна, придбаного в м. Біла Церква на її імя до обєктів спільної сумісної власності подружжя, зазначаючи, що власним коштом придбала все майно.

При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного.

За ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Всіма учасниками справи визнано факт спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_1, як жінки та чоловіка однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з серпня 2014 року по березень 2018 року, а тому суд не наводить аналіз наданим доказам щодо цієї вимоги (ч.1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положенняглави 8 цього Кодексу.

В п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За ч.1 ст.61 СК України, обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

А за ч.2 цієї статті обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Як розяснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо.

Спільною сумісною власністю подружжя , що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом виключені з цивільного обороту, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно зі ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором /ст.70 СК України/.

За ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно рекомендацій, викладених в п.24 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Як вказано вище в рішенні, спірні квартири та нежитлову будівлю в м. Біла Церква Київської області було придбано під час проживання сторін однією сімєю, доказів щодо того, що це майно є особистою приватною власністю одного з подружжя, суду не надано.

А тому, суд вважає за можливе, виходячи з рівності часток подружжя у спільному майні, визнати за позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаних вище в рішенні обєктів нерухомості в м. Біла Церква Київської області, які є обєктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом, суд виходить з наступного.

Стаття 57 СК України визначає перелік видів особистої приватної власності одного із подружжя та підстави її набуття. Та як було вже зазначено вище, підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя визначені статтею 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів норма ст. 60 СК України вважається правильно застосованою.

Отже, власність у сімї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Порядок здійснення подружжям права спільної сумісної власності та право подружжя на розпорядження спільним сумісним майном визначено у ст. ст. 63, 65 СК України.

Статтею 63 CК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі № 6-801цс16; від 12.10.2016 року у справі № 6-846цс16.

Так, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1, заперечуючи зустрічний позов, вказав, що все майно, яке було придбано на його імя в м. Рівно та м. Кременець в 2017 році було набуто за особисті кошти, зароблені ОСОБА_1 до шлюбу, тобто в період до 2014 року. В підтвердження вказаного, ОСОБА_1 надав декларації про свої власні доходи за 2012-2014 роки на загальну суму 1 154 855, 76 дол. США (Т.1 а.с.86,88,90).

Також, матеріали справи містять декларації про доходи ОСОБА_1 в період з 2012 по 2017 рік. Вказані декларації про податок з доходів фізичних осіб містять дані скоригованого сукупного доходу ОСОБА_1 за кожен рік (Т.3 а.с.32-49).

Натомість, ОСОБА_2 не надала доказів, що кошти, які були направлені протягом 2016-2017 року в Україну в м. Рівне, на імя ОСОБА_15 та ОСОБА_3 загальним розміром 273 550,00 доларів США, були зароблені спільною участю подружжя або спільною їх працею. ОСОБА_2 надала податкову декларацію про доходи корпорації за 2015 - 2016 р.р., але ці декларації корпорації не містять жодних відомостей про дохід ОСОБА_2. (Т.3 а.с.88-131).

Крім того, як було вже зазначено вище, згідно нотаріально посвідченого права власності (Letter of ownership) від 07.05.2018 року, яке підписано особисто ОСОБА_2, нею було визнано, що єдиним організатором та координатором заснування підприємства «NW ONE WAY INC» та його діяльності в тому числі експедирування, контролю водіїв, розрахунків з дебіторами, розрахунків з кредиторами від імені компанії та від власного імені та усіх особистих інвестицій є ОСОБА_1. Представник відповідача за первісним позовом не спростував в судовому засіданні даного факту. Суд вважає, що зазначений факт спростовує доводи ОСОБА_2, що вона відсилала власні кошти на придбання квартир та нежитлового приміщення у м. Біла Церква. Також, надані ОСОБА_2 довідки корпорації «MEEST» та виписки з банківського рахунку підтверджують той факт, що кошти були перераховані з рахунку фірми «NW ONE WAY INC». А згідно довідки вище вказаної фірми, ОСОБА_2 виконувала функції курєра та роботу за вказівками ОСОБА_1 в тому числі здійснювала оплату послуг (переказів) за виданими чеками. Зазначене узгоджується з показами допитаних в судовому засіданні свідків, подружжя ОСОБА_8, які підтвердили, що всі кошти на придбання нерухомості надавав ОСОБА_1, з яким велися перемови стосовно набуття права власності, а ОСОБА_2 підтверджувала, що не мала ніякого відношення до майна.

Також, ОСОБА_2 не надала жодного доказу в підтвердження наявних в неї власних статків в розмірі 312 900 дол. США /кошти надіслані подружжю ОСОБА_8 для придбання нерухомості в Київській області в м. Біла Церква /. Згідно поданих ОСОБА_2 декларацій про дохід підприємства «NW ONE WAY INC» за 2015-2016 р.р. прибуток корпорації становив 340 238 дол. США та представник ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначав, що це слід розцінювати, як особистий дохід ОСОБА_2, що й було витрачено нею на придбання нерухомості в Україні, але, навіть, при такій позиції, відсутні докази особистих статків ОСОБА_2 на придбання нерухомості та така позиція не узгоджується з особисто засвідченею нею інформацією про те, що єдиним організатором та координатором заснування підприємства «NW ONE WAY INC» є ОСОБА_1.

Відповідно до ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимога бо заперечень.

Таким чином, оцінюючи подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що не підлягає до задоволення зустрічний позов ОСОБА_2, а первісний позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення та слід встановити факт проживання однією сімєю без шлюбу ОСОБА_16 з ОСОБА_17 в період з серпня 2014 року по березень 2018 року, а також, суд вважає, що виходячи з рівності часток подружжя у спільному майні, можливо визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири № 23 по вул. Таращанська - 155 у м. Біла Церква Київської області, на 1/2 частину двокімнатної квартири № 118 по вул. Водопійна - 20 в м. Біла Церква Київської області, на 1/2 частину однокімнатної квартири № 11 по вул. Тімірязєва - 8 у м. Біла Церква Київської області, на 1/2 частину однокімнатної квартири № 42 по вул. О.Гончара - 18 ум. Біла Церква Київської області; на 1/2 частину нежитлової будівлі за адресою: вул. Академіка Линника- 11 в м. Біла Церква Київської області.

Відповідно до ст. ст. 137,141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 65514,80 грн. /судовий збір 9514, 80 грн. та 28000 грн. + 28000 витрати на правничу допомогу адвокатів за первісним і за зустрічним позовами/, що підтверджено відповідними квитанціями (Т.1 а.с.2,61;Т.3 а.с.142-143,144-145).

Керуючись ст.ст. ст.ст. 3,57,60,61,63, 69, 74 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю без шлюбу ОСОБА_16 з ОСОБА_17 в період з серпня 2014 року.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перелічене наступне майно, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину цього майна, а саме :

- Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири № 23 по вул. Таращанська - 155 у м. Біла Церква Київської області придбану на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 06.10.2015 року, зареєстрованого за № 1709 приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_18 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 11481865 від 06.10.2015 року .

- Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири № 118 по вул. Водопійна - 20 в м. Біла Церква Київської області придбану на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.11.2015 року, зареєстрованого за № 2170 приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_18 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12019434 від 12.11.2015 року.

- Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири № 11 по вул. Тімірязєва - 8 у м. Біла Церква Київської області придбану на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 08.12.2015 року, зареєстрованого за № 2476 приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_18 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 12411886 від 08.12.2015 року.

- Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) на 1/2 частину однокімнатної квартири № 42 по вул. О.Гончара - 18 ум. Біла Церква Київської області придбану на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 08.12.2015 року, зареєстрованого за № 2485 приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_18 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 03 від 08.12.2015 року.

- Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1) на 1/2 частину нежитлової будівлі за адресою: вул. Академіка Линника- 11 в м. Біла Церква Київської області, придбану на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі- продажу від 21.04.2016 року, зареєстрованого за № 1087 приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_18 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14262527 від 21.04.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 37514 грн. 80 коп. /судовий збір 9514, 80 грн. та 28000 грн. витрати на правничу допомогу/.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання недійсними правочинів, поділ майна що є спільною сумісною власністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати за зустрічним позовом в сумі 28 000 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду буде виготовлено не пізніше 07.12.2018 року.

СуддяОСОБА_19