АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2737/17 22-ц/774/594/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 215/2737/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 30 жовтня 2017 року, яке ухвалено суддею Квятковським Я.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПрАТ «ПівнГЗК») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 01.10.1975 року відбулося ДТП, винним у якому було визнано працівника ПрАТ «ПівнГЗК», у результаті якого позивач отримав травму, після чого йому було встановлено 75% втрати професійної працездатності безстроково та 2 група інвалідності.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 02.12.2015 року з ПАТ «ПівнГЗК» стягнуто 26472,55 грн. заборгованості по щомісячним платежам в відшкодування шкоди здоров'ю за період з 01.11.2012 року по 01.11.2015 року, а також стягнуто по 1682,02 грн. щомісячно, починаючи з 01.11.2015 року до зміни обставин, що тягнуть перерахунок.

Просив суд стягнути з відповідача грошове забезпечення, яке розраховується за відповідною або аналогічною професією в галузі, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого за законом на день настання права на страхову виплату, за період з 01.11.2015 року по 01.04.2017 року у розмірі 9782,06 грн., а також стягувати щомісячно безстроково по 3906 грн. з 01.05.2017 року до зміни обставин, що тягнуть перерахунок сум.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 30 жовтня 2017 року позов задоволено.

Стягнути з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_1 заборгованість по щомісячним платежам за період з 01.05.2016 року по 01.04.2017 року у сумі 9782,06 грн.

Стягувати з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_1 3906 грн. в відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров"я, починаючи з 01.05.2017 року до зміни обставин, що тягнуть перерахунок.

Стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «ПівнГЗК» просить змінити рішення суду та стягнути заборгованість у розмірі 1 970,06 грн., а щомісячні платежі - 1 953,00 грн., посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права. Зокрема, суд, при розрахунку розміру щомісячних платежів, взяв за основу мінімальну заробітну плату у розмірі 3 200,00 грн., тоді як згідно п.п. 3, 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2017 року з дня набрання чинності цим Законом (з 01.01.2017 року) мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Згідно ж Спільної постанови Генерального директора та спільного представницького органу первинних профспілкових організацій від 20.03.2017 року №10/23 рівень мінімального місячного окладу робітника першого розряду з нормальними умовами праці встановлено у розмірі не менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» - Доценко Т.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, позивача ОСОБА_1, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом під час дії Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 18.03.2004 року, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.10.1975 року відбулося ДТП, у результаті якого позивач отримав травму, після чого йому було встановлено 75% втрати професійної працездатності - безстроково та 2 група інвалідності. Винною особо в ДТП визнано працівника ПрАТ «ПівнГЗК».

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.12.2015 року на користь ОСОБА_1 з ПАТ «ПівнГЗК» стягнуто 26472,55 грн. заборгованості по щомісячним платежам в відшкодування шкоди завданої здоров'ю з 01.11.2012 року по 01.11.2015 рік та ухвалено стягувати щомісячно по 1682,02 грн. відшкодування шкоди здоров'ю, починаючи з 01.11.2015 року до зміни обставин, що тягнуть перерахунок (а.с. 5).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Протягом листопада 2015 року - квітня 2017 року позивачу було нараховано та сплачувалося щомісячне відшкодування у розмірі 1682,02 грн. (а.с. 6).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався нормами ст. 1208 ЦК України та виходив з того, що збільшення розміру мінімальної заробітної плати є підставою для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом та іншим ушкодженням здоров'я, виходячи із розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний календарний рік.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно частини другої статті 1208 Цивільного кодексу України у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя, або смертю, підлягає збільшенню за заявою потерпілого на підставі рішення суду.

Згідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розмірі платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Ця норма відноситься до правовідносин даного спору.

Відповідно до п.20 «Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001 року №1266, у разі відсутності у потерпілого на час звернення за страховою виплатою довідки про його заробітну плату у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи або організації середня заробітна плата обчислюється виходячи з діючої на час звернення місячної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною професією в галузі, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого за законом на день настання права на страхову виплату. Розмір місячної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною професією в галузі можна визначити відповідно до чинної Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України.

Згідно п.3.2.1 « Галузевої угоди гірничо-металургійоного комплексу України на 2011-2012 роки», на власника промислового підприємства зобов'язання щодо забезпечення рівня мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду з нормальними умовами праці у розмірі не менше 105% мінімальної заробітної плати з застосуванням між розрядного коефіценту.

Законами України "Про Державний бюджет на 2016 рік" і "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено збільшення розміру мінімальної зарплати, а саме: з січні 2016 року - 1 378,00 грн., з травня 2016 року - 1 450, 00 грн., з грудня 2016 року - 1 600,00 грн., з січня 2017 року - 3 200,00 грн.

Разом з тим, у п.п. 3,5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2017 року №1774, встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом (01.01.2017 року) мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів для визначення посадових окладів та заробітної плати працівникам та інших виплат.

Спільною постановою Генерального директора та спільного представницького органу первинних профспілкових організацій від 20.03.2017 року №10/23 внесено зміни до Колективного договору на 2014-2015 роки, а саме: п. 2.3. Розділу 2 «Оплата праці» викладено в наступній редакції: «забезпечити рівень мінімального місячного окладу робітника першого розряду з нормальними умовами праці у розмірі не менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб».

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб встановлено у розмірі 1 600,00 грн., у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував, як розрахункову величину, мінімальну заробітну плату станом на 01.01.2017 рокуу 3 200,00 грн., замість 1 600,00 грн.

З урахуванням вищевказаного, вимог ч.2 ст.1197 ЦК України, колегія суддів, приходить до висновку, що заборгованість по щомісячним платежам за період з 01.05.2016 року по 01.04.2017 року становить 1 970,06 грн. (за період з 01.05.2016 року по 01.05.2016 року - 615,16 грн., виходячи з мінімальної заробітної плати у розмірі 1 450,00 грн.; за період з 01.12.2016 року по 30.04.2017 року - 1 354,90 грн., виходячи з мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1 600,00 грн.) та розмір щомісячного відшкодування починаючи з 01.05.2017 року до зміни обставин повинен становити 1 953,00 грн. (1 600 х 105 х 1.55 х 75% = 1 953,00 грн.).

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів скасовує рішення суду на підставі п. п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалює нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат, а тому, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судових витрат, колегія суддів стягує судові витрати за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 1 280,00 грн. на користь держави з відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 30 жовтня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 (ін. НОМЕР_1) заборгованість по щомісячним платежам за період з 01.05.2016 року по 01.04.2017 року у сумі 1 970 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят) гривень 06 (шість) копійок.

Стягувати з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 (ін. НОМЕР_1) 1 953 (одну тисячу дев'ятсот п'ятдесят три) гривні 00 (нуль) копійок відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, починаючи з 01.05.2017 року до зміни обставин, що тягнуть перерахунок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 16 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: