Ухвала

Іменем України

23 березня 2018 року

м. Київ

справа № 761/34234/15-ц

провадження № 61-12993ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 6 лютого 2018 року у справі скаргою ОСОБА_4 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бучка ВіталіяВасильовича,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві БучкаВ. В., обґрунтовуючи її тим, що 1 вересня він ознайомився з постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19 серпня 2017 року стосовно стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_7 Зазначає, що постанова

є незаконною, оскільки зобов'язує його перераховувати грошові кошти на рахунок колишньої дружини та містить попередження про відповідальність за інший порядок їх сплати, однак він бажає сплачувати аліменти виключно на рахунок сина.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просив визнати протиправними дії державного виконавця в частині встановлення обмежень щодо сплати аліментів виключно на рахунок ОСОБА_6 та попередження про відповідальність за порушення порядку їх сплати, визнати нечинною постанову державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника

від 19 серпня 2017 року в частині визначення отримання коштів на рахунок

ОСОБА_6 та в частині заборони змінювати порядок стягнення суми, що стосується отримання коштів на рахунок ОСОБА_6, зобов'язати державного виконавця змінити постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19 серпня 2017 року, зазначивши можливість перерахування грошових коштів на утримання сина на його особовий рахунок.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду м. Києва від 6 лютого 2018 року,

у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкрититі касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За змістом абзацу другого частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Із оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За змістом пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень, є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інший дохід боржника.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, врахувавши приписи пункту 1 статті 10 Закону України

«Про виконавче провадження», виходив з того, що дії державного виконавця були здійснені відповідно до чинного законодавства та відповідають вимогам закону.

Доводи касаційної скарги щодоненадання судами правової оцінки положенням статті

179 СК України не можуть бути взяті до уваги, оскільки предметом зазначеної скарги

є правомірність дій державного виконавця, що регулюється нормами процесуального законодавства та Законом України «Про виконавче провадження» при виконанні рішення суду на підставі виконавчого листа, яким встановлено порядок та спосіб його виконання.

Таким чином, дії державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19 серпня 2017 року в частині перерахування грошових коштів боржника на банківський рахунок ОСОБА_6 є такими, що відповідають вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві БучкаВіталія Васильовича, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду м. Києва від 6 лютого 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник