ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2018 року м. Кропивницький

справа № 390/1573/18

провадження № 22-ц/4809/497/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Дуковського О. Л., Суровицької Л. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

скаржники - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник - адвокат ОСОБА_3

заінтересована особа - Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2018 року у складі судді Гершкула І. М. у справі за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця та керівництва Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд із скаргою на дії посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Зазначали, що на виконання рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2013 року у кримінальній справі № 1108/3619/12 30 квітня 2014 року видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3000 грн., на користь ОСОБА_1 583660 грн. 56 коп. та 30000 грн.

Постановами державного виконавця від 30 травня 2014 року № ВП 43523036, № ВП 43522915, № 43522996 відкрито виконавче провадження. Станом на 01 липня 2018 року кошти з боржника на їх користь в примусовому порядку не стягнуто.

Постанови про вчинення виконавчих дій та інші документи виконавчого провадження на їх адресу не надходили, тому є підстави вважати, що начальником Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції не було вчинено жодних розпорядчих дій по виконанню рішення суду, а співробітниками відділу виконавчої служби не було вчинено відповідні виконавчі дії.

Просили визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, зобов?язати керівництво Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції вжити заходів щодо усунень порушень ними вимог ЗУ «Про виконавче провадження», зобов?язати керівництво Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції вжити заходів реагування щодо бездіяльності державного виконавця відділу та зобов?язати їх провести виконавчі дії в порядку, установленому законом.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця та керівництва Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, оскільки скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як оскарження бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства в порядку ст. 287 КАС України.

В апеляційній скарзі скаржники просять скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалену з порушенням норм процесуального права, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначають, що в даному випадку звертатись до суду необхідно на підставі ст.447 ЦПК України і це буде вважатися порядком, встановленим законом в розумінні положень ст.287 КАС України. Скарга стосується виконання вироку суду в частині виконання цивільного позову, а відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв?язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відзив від заінтересованої особи до суду не надійшов.

Апеляційне провадження відкрито 09 листопада 2018 року (а.с.34), справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 05 грудня 2018 року (а.с.41).

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та представник заявників адвокат ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги.

Відділ державної виконавчої служби, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи під розписку ( а.с.52), в засідання апеляційного суду не прибув, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини. Розгляд справи судом, до юрисдикції якого її розгляд не відноситься, є порушенням положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Ст. 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання вироку Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2013 року у кримінальній справі № 1108/3619/12 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України видано 30 квітня 2014 року три виконавчі листи, зокрема, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 3000 грн., на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток 583660 грн. 56 коп. та на відшкодування моральної шкоди 30000 грн.

Постановами державного виконавця від 30 травня 2014 року № ВП 43523036, № ВП 43522915, № 43522996 відкрито виконавче провадження.

Заявники просили визнати протиправною бездіяльність державного виконавця, керівництва відділу державної виконавчої служби, оскільки станом на 01 липня 2018 року кошти з боржника на їх користь в примусовому порядку не стягнуто.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що ці виконавчі провадження об'єднано у зведене виконавче провадження, а тому скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, однак такий висновок суду є безпідставним.

Суд першої інстанції не врахував, що зведене виконавче провадження об'єднує виконавчі листи, видані одним і тим же судом, на виконання задоволеного цивільного позову в межах одного і того ж кримінального провадження.

Підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачені статтею 128 КПК України, зокрема, відповідно до частин четвертої та п'ятої цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред'являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Тобто інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним з позовним провадженням, врегульованим ЦПК України, а тому скарга на дії (бездіяльність) державного виконавця щодо виконання виконавчого листа, виданого на виконання задоволеного в межах кримінального провадження цивільного позову належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий лист, та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2946цс16, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, провадження № 14-19цс18, від 21 листопада 2018 року у праві №569/12295/16-ц, провадження №14-451 цс 18.

За таких обставин ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження не можна визнати законною і обґрунтованою. Оскільки ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі, то відповідно до ст.379 ЦПК України вона підлягає скасуванню, а справу необхідно направити для розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись п.6 ст.374, ст.ст.379,381,382,384 ЦПК України , суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку лише у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: О. Л. Дуковський

Л. В. Суровицька