Справа № 344/5715/18
Провадження № 22-ц/779/890/2018
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.

секретаря Бойчука Л.М.,

за участю апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу ДВС Івано-Франківського головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання незаконним рішення про продаж квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену суддею Антоняком Т.М. 22 травня 2018 року в м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області про повернення позовної заяви,

в с т а н о в и в :

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто з підстав ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що суд безпідставно повернув його позовну заяву не врахувавши усунені ним недоліки у заяві, направленій ним до суду на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, та не зазначив в чому саме ці недоліки не виправлені. Просив ухвалу скасувати та розглянути позовну заяву. (а.с.23)

Правом на подання відзиву відповідач не скористався,що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Вислухавши пояснення апелянта, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Встановлено, що 02 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського відділу ДВС Івано-Франківського головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання незаконним рішення про продаж квартири. У позовній заяві посилався на те, що відповідач без його (як власника) згоди продав однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 і таке рішення відповідача суперечить ст.63 Закону України «Про виконавче провадження». Просив продовжити строк звернення до суду з позовом, визнати рішення Івано-Франківського міського відділу ДВС Івано-Франківського головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області незаконним. (а.с.1)

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 04 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав порушення вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України. Надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. (а.с.4)

У вказаній ухвалі судом встановлено, що позивачем не викладено обставин та не зазначено посилання на докази, на підтвердження обставин позову; позовна заява не містить також переліку таких доказів, якщо вони не можуть бути подані позивачем, не вказано чи було вжито заходів досудового врегулювання спору; не наведено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; не зазначено, чи здійснювалося вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; не зазначено підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (якщо такі наявні).

Копію ухвали Калуського міськрайонного суду 04 травня 2018 року про залишення позовної заяви без руху позивачу ОСОБА_1 направлено судом 05 травня 2018 року та вручено йому 12 травня 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.6)

Відповідно до частини 1 ст.4,ч.1 статті 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до норм чинного цивільно-процесуального законодавства, позовна заява подається до суду в письмовій формі і повинна відповідати вимогам ст.ст. 175 і 177 ЦПК України щодо змісту, сплати судового збору та доданих документів.

Так, вичерпний перелік вимог щодо змісту позовної заяви, подання її копій і додатків міститься у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України.

Згідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України, суд виходив з того, що позивачем не виконані вимоги, викладені в ухвалі суду від 04 травня 2018 року про залишення позовної заяви без руху.

З таким висновком не погоджується апеляційний суд, оскільки висновок суду є передчасним і таким, що суперечить нормам цивільного процесуального законодавства.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання вимог ухвали Івано-Франківського міського суду від 04 травня 2018 року ОСОБА_1 18 травня 2018 року направив суду заяву, у якій зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, зазначивши та долучивши відповідні докази, які, на його думку, є підтвердженням його позовних вимог, а також квитанцію про сплату судового збору в розмірі 704, 80 грн. (а.с.8-17).

Разом з тим, ОСОБА_1 в заяві зазначив, що в 03 січня 2018 року ним подавався позов з цих же підстав до Івано-Франківського окружного суду адміністративного суду, після чого передано на розгляд Львівському апеляційному адміністративному суду. Судом роз'яснено право на звернення із позовом судом Івано-Франківського міського суду в порядку цивільного судочинства.

Отже, позивач виконав на власний розсуд і по своєму розумінню вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху шляхом викладення обставин, зазначив та надав необхідні, на його думку, докази разом із заявою про виправлення недоліків. Крім того, 15.05.2018р. позивач сплатив судовий збір у розмірі 704 грн. (а.с.7)

Натомість, оскаржувана ухвала суду про повернення позовної заяви є невмотивованою і не містить висновків суду про те, в якій частині позивачем не виконані вимоги ухвали і не зазначено які дії ще повинен вчинити позивач для того, щоб його позов був прийнятий до розгляду судом.

Стосовно питання доступу до суду Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див. справу «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення від 19 грудня 1997 року у справі «Бруала Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. рішення від 4 грудня 1995 року «Беллет проти Франції»).

Пунктом 7 ч.2 ст.197 ЦПК України визначено, що саме у підготовчому засіданні суд з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

З наведеного вбачається, що питання оцінки обґрунтованості позову вирішується судом на наступних етапах судового розгляду, та, у разі висновку суду про його необґрунтованість, він може бути залишений без задоволення.

Що стосується відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, - то достатнім є неподання позивачем відповідних документів, що свідчить про його підтвердження, а у разі виявлення при розгляді справи протилежного, дана обставина може бути підставою для застосування відповідних заходів процесуального примусу відповідно до положень ЦПК України.

Вимоги апелянта, які ставляться в апеляційній скарзі щодо розгляду апеляційним судом позовної заяви, не приймаються до уваги, оскільки коло повноважень суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, а стаття 379 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі. Усі питання по суті позовних вимог (розгляд та вирішення спору), підлягають вирішенню у порядку, передбаченому ст.ст. 184-289 ЦПК України, тобто судом першої інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про повернення позову, викладені в ухвалі, є передчасними і не відповідають обставинам справи, а тому, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2018 року про повернення позовної заяви скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 липня 2018 року.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський