Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 18.09.2017 року звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 було укладено Рамкову угоду №FW601.661 від 17.09.2013 року, відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування відповідача на підставі наступного кредитного договору. Між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання траншу №1.44613/ FW601.661 від 25.10.2016 року, згідно якого відповідачу було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 322 250 гривень, процентна ставка 23,00% річних, строк 24 місяці. У відповідача утворилася та існує перед позивачем борг за кредитним договором, що складається із заборгованості: 271 179,84 грн. капітал, 20 037,04 грн. проценти, 1 029,37 грн. проценти за неправомірне користування кредитом, 50 511,79 грн. пеня, а всього 342 758, 04 грн. Відповідно до п.7.8. Рамкової угоди «Сторони погодилися, що належним та достатнім доказом наявності, безспірності та розміру заборгованості позичальника, наявності порушення договорів є письмова довідка кредитора». Таким чином, відповідно до умов договору розрахунки заборгованості, що додаються в силу п.7.8 Рамкової угоди, є належним та достатнім доказом наявності, безспірності та розміру заборгованості позичальника, наявності порушень кредитних договорів. Згідно п.5 вищевказаного Кредитного договору, «Даний договір є невідємною частиною Рамкової угоди, умови якої вважаються умовами цього Договору і регламентують усі відносини між сторонами, що виникли на підставі цього Договору». В забезпечення виконання зобовязань відповідача за Кредитним договором із АТ «ПроКредит Банк» було укладено Договір поруки №304671-ДП1 від 17.09.2013 року з ОСОБА_2. Відповідно до умов Рамкової угоди (п.2.1 тап.9.2.2) відповідач ОСОБА_1, як позичальник, зобовязався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені цим договором платежі у порядку, визначеному Кредитними договорами. Умовами вищезазначеної Рамкової угоди п.8.2.1 передбачено, що кредитор в праві вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобовязань за цим Договором тривалістю більше ніж три банківські дні. Умовами Рамкової угоди (п.8.6 та п.8.7) передбачено, що при прострочені погашення грошових зобовязань за цим Договором тривалістю більш ніж 30 календарних днів позичальник зобовязаний повністю достроково погасити кредит не пізніше ніж через 3 банківські дні з дати настання тридцятого дня прострочення незалежно від того, чи Кредитор предявив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з Кредитором. При цьому кредитор вправі самостійно та без повідомлення позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку, в який має бути здійснено таке погашення. Керуючись вказаними положеннями законодавства та договору, позивач надіслав відповідачу ОСОБА_1 вимогу про повне дострокове погашення кредиту, яка була отримана ним. Умовами Рамкової угоди (п.8.4) передбачено, що позичальник зобовязаний достроково погасити кредит протягом пяти днів з дня відправлення Вимоги. Проте, відповідач ОСОБА_1 не виконав вимогу і взяті на себе зобовязання та до цього моменту кредит залишається непогашеним. Згідно п.4.2 Рамкової угоди «проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту». Відповідно до п.4.4 Рамкової угоди «У випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними Кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з дати виникнення заборгованості до дати повного її погашення». П.4.1 Рамкової угоди передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує позивачу проценти, розмір яких було зазначено вище. Отже, розмір процентів, що встановлений Кредитними договорами, повинен сплачуватися відповідачем ОСОБА_1 за весь час прострочення і до моменту погашення заборгованості. Положеннями Рамкової угоди (п.10.2) передбачено, що у випадку прострочення встановлених цим Договором строків погашення грошових зобовязань позичальник сплачує кредитору штрафну пеню у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше ніж 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Отже АТ «ПроКредит Банк» набув право вимагати стягнення заборгованості з позичальника за капіталом по кредиту, відсотками по графіку, відсотками за фактичне користування капіталом та пенею. Відповідно до умов Договору поруки (п.2.1), поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобовязань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Договором поруки, яким забезпечується виконання зобовязань відповідача ОСОБА_1 не передбачено спеціальних умов відповідальності поручителя ОСОБА_2, а отже і відповідач і поручитель відповідає перед АТ «ПроКредит Банк» як солідарний із позичальником боржник. У звязку з виникненням заборгованості відповідача ОСОБА_1, позивач звернувся до поручителя з вимогою про виконання зобовязання відповідача відповідно до умов Договору поруки. Однак, вимоги АТ «ПроКредит Банку» не були виконанні і погашення на підставі договору поруки не відбулося. Зважаючи на те, що договір поруки укладався із кожним із поручителів окремо, кожен із поручителів є солідарним боржником виключно разом із позичальником, проте такі поручителі не є солідарними боржниками між собою. Отже, АТ «ПроКредит Банк» набув права вимагати стягнення заборгованості у повному обсязі з кожного з поручителів, як солідарного із позичальником боржника, тому просив стягнути солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» з позичальника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за Договором про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року, який є невідємною частиною Рамкової угоди №FW601.661 від 17.09.2013 року в розмірі 342 758,04 грн. та судовий збір в розмірі 5 141,37 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним, до суду надійшла заява від представника позивача, за довіреністю у справі, ОСОБА_3, про розгляд справи у відсутності представника банку, позовні вимоги позивач підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача, за довіреністю у справі ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, подала до суду відзив, з якого вбачається, що в провадженні господарського суду Київської області перебувала справа №911/3030/17 за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ТОВ «КБ», третя особа ОСОБА_1, про стягнення суми боргу в розмірі 342 758,04 грн. Рішенням господарського суду Київської області від 08.12.2017 року позов ПАТ «ПроКредит Банк» задоволено повністю, суд постановив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КБ» на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 271 179,84 грн. боргу по капіталу згідно Договору про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року, який є невідємною частиною Рамкової угоди №FW601/661 від 17.09.2013 року, 20 037,04 грн. боргу за процентами, 1 029,37 грн. боргу по процентам за неправомірне користування кредитом та 4 383,69 грн. судового збору. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» ґрунтувались на зобовязаннях, що виникли між ним та ТОВ «КБ» та ОСОБА_1 11.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ» (Поручитель) укладено договір поруки №303620-ДПІ, за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання усіх зобовязань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. 25.10.2016 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (Кредитор) та позичальником ОСОБА_1 укладено Договір про надання траншу №1.44613/FW601.661, за умовами якого кредитор зобовязався надати позичальнику кредит, а позичальник належно виконати усі умови, необхідні для отримання, належно здійснювати погашення грошових зобовязань та виконання усіх інших зобовязань, передбачених Рамковою угодою та Договором. Тобто, предметом розгляду справи №911/3030/17 в Господарському суді Київської області були правовідносини, які виникли із Договору про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року, який є невідємною частиною Рамкової угоди №FW601/661 від 17.09.2013 року та на підставі яких Банком заявлено позовні вимоги в даній справі. Солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо вказані в законні чи договорі, і при цьому кредитору надається право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі від усіх боржників разом або від одного із боржників. Отже, солідарна відповідальність характеризується тим, що вимогою кредитора на будь-якого боржника може бути покладена відповідальність у повному обсязі, що і відбулося при розгляді справи в господарському судді Київської області, оскільки як зазначалося господарським судом Київської області стягнуто з ТОВ «КБ» суму боргу в повному обсязі. Поручитель є самостійним субєктом кредитних відносин, оскільки умови договору поруки повязанім з умовами кредитного договору, але не є його частиною. Ця позиція підтверджується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Оскільки кредитор і поручитель перебувають у самостійних договірних відносинах, останній несе самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Отже, кредитор має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо (лист Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10-1393/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Банк обрав спосіб захисту і він полягав у стягненні з поручителя всієї суми боргу. Таким чином, задоволення позовних вимог Банку в даній справі не відповідатимуть загальним засадам цивільного законодавства (справедливості, добросовісності й розумності), оскільки одночасне стягнення суми боргу в повному обсязі з боржника (позичальника), при умові попереднього стягнення господарським судом Київської області суми боргу з поручителя, у рахунок погашення боргу, що виник на підставі одних і тих же правовідносин призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з поручителя. За такої ситуації відбудеться фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові, що є неприпустимим, тому просила закрити провадження у справі за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення суми боргу в розмірі 342 758,04 грн.

06.04.2018 року представник позивача ОСОБА_3 подав відповідь на відзив представника відповідача, з якого вбачається, що 23.02.2018 року АТ «ПроКредит Банк» отримано відзив представника відповідача ОСОБА_4 У звязку з надходженням відзиву, вважає за необхідне надати наступні пояснення, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше встановлено договором поруки. У разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з одного з поручителів не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з позичальника та іншого поручителя з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованості за кредитом не погашена. Таким чином, наявність рішення господарського суду про стягнення заборгованості з поручителя ТОВ «КБ» не може бути перешкодою для предявлення до суду позову про стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_1 та іншого поручителя ОСОБА_2. З урахуванням правової позиції Верховного Суду України в справі №6-2307цс15 ТА «ПроКредит Банк» не міг обєднативимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ТОВ «КБ» в одне провадження, оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Тому АТ «ПроКредит Банк» був вимушений окремо звернутися до Господарського суду Київської області з вимогами до поручителя ТОВ «КБ», оскільки розгляд таких вимог проводиться лише за правилами господарського судочинства. В своєму відзиві представник відповідача вказує, що провадження в справі підлягає закриттю з підстав застосування п.3 ст.255 ЦПК України, згідно якого суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. АТ «ПроКредит Банк» вважає такі доводи абсолютно безпідставними, оскільки відсутнє будь-яке рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «ПроКредит Банк» за Договором про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року. Отже, відзив представника відповідача ОСОБА_4 підлягає відхиленню через необґрунтованість і безпідставність викладених в ньому заперечень. АТ «ПроКредит Банк» повідомляє, що в період з 11.09.2017 року по 04.04.2018 року по Договору про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року сплачено 11.01.2018 року 10 000,00 гривень, 04.04.2018 року 20 000,00 гривень, які були спрямовані на погашення капіталу по кредиту. У звязку з цим, АТ «ПроКредит Банк» не заперечує якщо при ухваленні рішення суду вимоги по заборгованості капіталу кредиту буде задоволено частково в сумі 241 179,84 грн. через часткову сплату капіталу в розмірі 30 000,00 грн. і відсутність між сторонами в цій частині спору.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов'язків ( ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що 17.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (Кредитор) та фізичною особою ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Рамкову угоду № FW601.661, за умовами якої кредитор зобов'язався на підставі угоди здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, а позичальник - належно виконати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені угодою та кредитними договорами.

Згідно з п.п. 4.2., 4.4. рамкової угоди проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту. У випадку прострочення погашення кредиту, позичальник сплачує проценти за неправомірне користування кредитом у розмірі, що дорівнює визначеним відповідними кредитними договорами процентам за користування даним кредитом за кожен календарний день прострочення, які обчислюються за методом «факт/360» від суми залишку кредиту, строк погашення якого настав, з дати виникнення заборгованості до дати повного її погашення.

25.10.2016 між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (Кредитор) та ОСОБА_1 укладено Договір про надання траншу № 1.44613/FW601.661, за умовами якого кредитор на підставі та на умовах Рамкової Угоди № FW601.661 від 17.09.2013 року, а також цього договору, зобов'язався надати позичальнику кредит, а позичальник - належно виконати усі умови, необхідні для його отримання, належно здійснювати погашення грошових зобов'язань та виконання усіх інших зобов'язань, передбачених Рамковою угодою та Договором. Рамковою угодою та цим договором. Кредит було видано на таких умовах: розмір кредиту 322 250, 00 грн., строк користування 24 місяців, від дати видачі кредиту включно, проценти: тип процентної ставки змінювана, 23% річних, виходячи з 360 календарних днів у році, цільове призначення кредиту рефінансування кредитів, отриманих на підставі: Договору про надання траншу №601.44024/ FW601.661 від 17.09.2013 року; Договору про надання траншу №601.44459/ FW601.661 від 11.07.2014 року, що підтверджується копією договору про надання траншу (а.с.8-9).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу ОСОБА_1, згідно договору про надання траншу №1.44613/FW601.661 був виданий кредит на суму 322 250 грн., рамкова угода та договір підписано сторонами, в матеріалах справи міститься виписка по рахунку, з якої вбачається, що відповідач отримав кошти передбачені договором та виконував частково його умови (а.с. 10, 11, 12-15), тобто позивачем умови договору були виконані.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з умовами договорів був ознайомлений при їх укладенні, підписав вказану рамкову угоду і договір та отримав кредит в обумовленій сумі, однак умови порушив.

Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.16-20), заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року станом на 07.09.2017 року становить 342 758 грн. 04 коп., яка складається з боргу по капіталу: 271 179 грн. 84 коп., боргу по процентам: 20 037 грн. 04 коп., процентів за неправомірне користування кредитом: 1 029 грн. 37 коп., пені: 50 511 грн. 79 коп.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

АТ «ПроКредит Банк» на адресу ОСОБА_1 надіслав вимогу вих.. №1-2/17/2345, про повне дострокове погашення кредиту (а.с.21), з якої вбачається, що АТ «ПроКредит Банк» повідомляє, про істотне та тривале порушення ним умов Договору про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року у вигляді прострочення доплати платежів, передбачених Договором. На дату цієї вимоги загальний строк прострочення складає 186 днів. Згідно з умовами договору у разі виникнення заборгованості більш ніж 3 банківські дні Банк набуває право вимагати повне дострокове погашення кредиту.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.27, 29), ОСОБА_1 вимогу про повне дострокове погашення кредиту отримав 05.09.2017 року.

17.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено та підписано договір поруки №304671-ДП1, в забезпечення виконання зобов'язання рамкової угоди № FW601.661 від 17.09.2013 року з усіма діючими та майбутніми змінами та/або доповненнями до неї. На підставі даного договору поручитель поручилась перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. Відповідно до п. 2.2 договору, розмір зобов'язань позичальника визначається відповідно до кредитних договорів, при цьому розмір зобов'язань, які виникають з рамкової угоди і укладених на її підставі кредитних договорів, визначається з нарахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування, що на момент укладення договору становлять: ліміт суми кредитування еквівалент 1 600 000,00 грн., ліміт строку кредитування до 17.09.2023 року максимальний розмір процентів 40% річних, що підтверджується копіює договору поруки (а.с.24-25).

АТ «ПроКредит Банк» на адресу ОСОБА_2 надіслав вимогу вих.. №1-2/17/2344, про виконання зобовязань за договором поруки (а.с.26), з якої вбачається, що відповідно до договору поруки №304671-ДП1 від 17.09.2013 року вона взяла на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ОСОБА_1, що виникають з умов Рамкової угоди № FW601.661 від 17.09.2013 року та договорів укладених на її підставі, кредитного договору №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року. Договором поруки передбачено, що поручитель зобовязаний належно повністю виконати зобовязання позичальника у випадку та з моменту виникнення заборгованості позичальника. У звязку з тим, що позичальником порушено умови кредитного договору та прострочено виконання його грошових зобовязань перед Банком.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.27, 28), ОСОБА_2 вимогу про виконання зобовязань за договором поруки отримала 07.09.2017 року.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України, зазначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до позичальника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників /солідарних боржників/ кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Судом встановлено, що 11.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю "КБ" укладено договір поруки № 303620-ДП1, за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КБ", про стягнення 342 758,04 грн. заборгованості, з яких: 271 179,84 грн. боргу по капіталу згідно Договору про надання траншу № 1.44613/FW601.661 від 25.10.2016, який є невід'ємною частиною Рамкової угоди № FW601/661 від 17.09.2013, 20 037,04 грн. боргу по процентам, 1 029,37 коп. боргу по процентам за неправомірне користування кредитом, 50 511,79 грн. пені. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як поручитель за договором поруки № 303620-ДП1 від 11.07.2014, зобов'язався солідарно відповідати перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1, як позичальником зобов'язань за договором про надання траншу № 1.44613/FW601.661 від 25.10.2016, який є невід'ємною частиною Рамкової угоди № FW601/661 від 17.09.2013.

Рішенням Господарського суду Київської області від 08.12.2017 року (а.с.64-66), стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КБ" на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 271 179 (двісті сімдесят одну тисячу сто сімдесят дев'ять гривень) 84 коп. боргу по капіталу згідно Договору про надання траншу № 1.44613/FW601.661 від 25.10.2016, який є невід'ємною частиною Рамкової угоди № FW601/661 від 17.09.2013, 20 037 (двадцять тисяч тридцять сім гривень) 04 коп. боргу по процентам, 1 029 (одну тисячу двадцять дев'ять гривень) 37 коп. боргу по процентам за неправомірне користування кредитом та 4 383 (чотири тисячі триста вісімдесят три гривні) 69 коп. судового збору.

08.12.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КБ» , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк», від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_5 уклали договір №1, про порядок виконання рішення Господарського суду Київської області від 08.12.2017 року у справі №911/3030/17, про стягнення заборгованості перед Кредитором за Рамковою угодою № FW601.661 від 17.09.2013р., Договором про надання траншу № 1.44613/FW601.661 від 25.10.2016р. та Договорами поруки №303620-ДПІ від 11.07.2014 року. Заборгованість боржника складається із суми, що встановлена рішенням суду станом на 08.09.2017 року та суми, що встановлена за погодженням сторін, виходячи з Кредитних договорів та цього договору (а.с.68-69).

Відповідно до п.4.1 даного договору, боржник зобовязується своєчасно здійснювати погашення заборгованості відповідно до умов Графіка погашення заборгованості, який є Додатком №1 до цього Договору. Кожен платіж за Графіком є визнаною Боржником сумою боргу та частковим виконанням Рішення суду, є підставою переривання строку давності предявлення виконавчого документа до примусового виконання у державну виконавчу службу.

З Додатку №1 до Договору №1 про порядок виконання рішення суду від 08.12.2017 року (а.с.69 на звороті) встановлено графік погашення заборгованості: дата платежу 28.12.2017 року сума платежу 100 000,00 грн., дата платежу 01.02.2018 року сума платежу 50 000,00 грн., дата платежу 01.03.2018 року сума платежу 50 000,00 грн., дата платежу 02.04.2018 року сума платежу 50 000,00 грн., дата платежу 02.05.2018 року сума платежу 59 306,62 грн.

Наказом Господарського суду Київської області від 02.01.2018 року (а.с.67) на виконання рішення господарського суду Київської області від 08.12.2017 року у справі №911/3030/17, яке набрало законної сила 26.12.2017 року, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КБ" на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 271 179 (двісті сімдесят одну тисячу сто сімдесят дев'ять гривень) 84 коп. боргу по капіталу згідно Договору про надання траншу № 1.44613/FW601.661 від 25.10.2016, який є невід'ємною частиною Рамкової угоди № FW601/661 від 17.09.2013, 20 037 (двадцять тисяч тридцять сім гривень) 04 коп. боргу по процентам, 1 029 (одну тисячу двадцять дев'ять гривень) 37 коп. боргу по процентам за неправомірне користування кредитом та 4 383 (чотири тисячі триста вісімдесят три гривні) 69 коп. судового збору.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просила закрити провадження у справі відповідно до п.3 ст.255 ЦПК України, оскільки одночасне стягнення суми боргу в повному обсязі з боржника (позичальника), при умові попереднього стягнення господарським судом Київської області суми боргу з поручителя, у рахунок погашення боргу, що виник на підставі одних і тих же правовідносин призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з поручителя. За такої ситуації відбудеться фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові, що є неприпустимим.

Відповідно до п.3 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Суд, вважає, що дане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки відсутнє будь-яке рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «ПроКредит Банк» за Договором про надання траншу №1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що борг відповідачів за Договором про надання траншу № 1.44613/FW601.661 від 25.10.2016р., який є невід'ємною частиною Рамкової угоди № FW601.661 від 17.09.2013р. перед позивачем на час прийняття судового рішення погашено частково, а саме в сумі 30 000,00 грн., тому з відповідачів необхідно солідарно стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за Договором про надання траншу № 1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року, який є невідємною частиною Рамкової угоди № FW601.661 від 17.09.2013 року, а саме: суму капіталу - 241179,84 грн., суму процентів - 20037,04 грн., суму процентів за неправомірне користування кредитом 1029,37 грн., суму пені - 50511,79 грн., всього 312758,04 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідачів. Судові витрати складаються з судового збору (5 141,37 грн.), який позивач сплатив при подачі позову до суду, що підтверджується меморіальним ордером №00000014 від 12.09.2017р., однак, враховуючи те, що позов задоволено частково, тому судовий збір стягується пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2345,69 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 543, 554, 1048, 1054, ст.ст.12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення кредитної заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» ( ідентифікаційний код ЄДР 21677333, МФО 320984) заборгованість за Договором про надання траншу № 1.44613/FW601.661 від 25.10.2016 року, який є невідємною частиною Рамкової угоди № FW601.661 від 17.09.2013 року, а саме: суму капіталу -241179,84 грн., суму процентів - 20037,04 грн., суму процентів за неправомірне користування кредитом 1029,37 грн., суму пені - 50511,79 грн., всього 312758,04 грн. ( триста дванадцять тисяч сімсот пятдесят вісім гривень 04 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» судові витрати в розмірі 2345,69 грн. ( дві тисячі триста сорок пять гривень 69 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2345,69 грн. ( дві тисячі триста сорок пять гривень 69 копійок).

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_6