Справа № 686/5167/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі - Ніколайчук А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Житлово експлуатаційне об`єднання до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСББ "Наша спільна справа" про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій посилаючись на те, що відповідачі не проводили у встановлені строки оплату за надані послуги, внаслідок чого станом на 09.03.2017 року їх борг складає 6055,72 гривень з яких сума боргу 4450 грн., 3% річних 130 грн., індекс інфляції 522,73 грн., пеня 952,94 грн.

У судове засідання представник позивача зявилася, підтримала позовні вимоги та надала пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання з'явилася, заперечила проти позову.

Представник третьої особи ОСББ "Наша спільна справа" у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причину неявки.

Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача ОСОБА_3на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 до 22 грудня 2017 року була власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 61,7 кв. та була споживачем житлово-комунальні послуги за цією адресою в межах встановлених норм та тарифів.

ТОВ «Житлово-експлуатаційне обєднання» здійснювало обслуговування будинку № 13 по вулиці Трудова міста Хмельницький з дати введення будинку в експлуатацію до 01 лютого 2017 року на підставі договорів, укладених як з мешканцями квартир даного будинку, так із ЖБК № 20 «Берізка».

Відповідачі відмовилися від підписання договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що не є підставою на думку суду, для відмови від оплати наданих послуг та підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

В період з 2008 року по 2017 рік відповідачі не вносили плату за спожиті житлово-комунальні послуги, за винятком двох проплат у 2009 році, чотирьох проплат у 2011 році та оформленої субсидії, у звязку з чим у них виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 6 055, 72 грн.

ТОВ «ЖЕО» 18.03.2015 року звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по квартплаті зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4

07.04.2015 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області виніс судовий наказ про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ЖЕО» заборгованості за обслуговування будинку та прибудинкової території в розмірі 3653,08 грн. та 121,80 грн. сплаченого судового збору законної сили 11.09.2015 року з можливістю його предявлення до виконання до 11.09.2016 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07.02.2017 року скасовано вище зазначений судовий наказ,оскільки вбачається спір про право та рекомендовано позивачу звернутись з тією самою вимогою до суду у позовному порядку.

Як вбачається з Преамбули Закону України «Про житлово-комунальні послуги», цей Закон визначає лише основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі тому твердження відповідача про відсутність укладеного договору, не беруться судом до уваги.

Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ОСОБА_3 не підлягають до задоволення так, як представником позивача не доведено та не представлено доказів, що останній використовував зазначені послуги.

Зважаючи на викладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими тому достатньо підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 боргу отриманих житлово-комунальних послуг у розмірі 4450,05 грн., 3% річних 130 грн., індекс інфляції 522,73 грн., пеня 952,94 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог тому до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Житлово експлуатаційного об`єднання про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Житлово експлуатаційного об`єднання (код 21329402) суму заборгованості у розмірі 6055,72 грн. та судовий збір 1600 грн., всього стягнути 7655,72 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду буде складено 30 березня 2018 року.

Суддя С. Стефанишин