ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/1072/18
Провадження № 22-ц/4820/414/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №671/1072/18 за апеляційною скаргою Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради на рішення Волочиського районного суду від 05 вересня 2018 року (суддя Бабій О.М.) у справі за заявою Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради, заінтересована особа Волочиська районна державна адміністрація про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна в комунальну власність.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом Волочиська міська ОТГ в особі Волочиської міської ради зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) в розмірі 3,06 в умовних кадастрових гектарах. Зазначену земельну ділянку обробляє СФГ «Первак», що тягне за собою втрати місцевого бюджету внаслідок безхазяйного використання земельних ресурсів. Спадкоємців ОСОБА_4 не має, а тому заявник має інтерес відносно зазначеної спадщини, що може бути визнана відумерлою та переданою в комунальну власність. Зважаючи на викладене, заявник просив суд визнати спадщину, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 і складається із земельної ділянки площею 3,06 в умовних кадастрових гектарах та підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, земельна частка №105 відумерлою та передати її у комунальну власність Волочиської міської ради Хмельницької області.

Рішенням Волочиського районного суду від 05 вересня 2018 року в задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду Волочиська міська ОТГ в особі Волочиської міської ради подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. Апелянт зазначає, що держава зобов'язана була прийняти спадщину, а оскільки спадщина державою не прийнята, то з набранням чинності 01 січня 2004 року Цивільним Кодексом України орган місцевого самоврядування набув правових підстав для звернення до суду на підставі ст. 1277 ЦК України. Апелянт вказує, що районним судом в оскаржуваному рішенні ці доводи заявника не спростовані, а тому і просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представники заявника та заінтересованої особи до суду не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи, а фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка за життя отримала сертифікат на земельну частку (пай) в розмірі 3,06 га в умовних кадастрових гектарах на підставі розпорядження Волочиської РДА від 30.12.1996 року №453 та який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 №162 від 08.01.1997 року по колишньому КСП «Авангард» с. Лонки (а.с. 5-7).

ОСОБА_4 на день смерті проживала одна в с. Лонки Волочиського району Хмельницької області. Інформація про осіб, які в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вступили в оперативне управління або володіння спадковим майном ОСОБА_4 відсутня. Земельна ділянка площею 3,06 в умовних кадастрових гектарах, сертифікат на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1, що виданий ОСОБА_4, використовується ФГ «Первак» (а.с.27).

Відповідно до листа завідувача Волочиської державної нотаріальної контори від 09 серпня 2018 року №1336/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася (а.с.31,32).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК Української РСР 1963 року встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

Стаття 555 ЦК Української РСР 1963 року не обмежувала строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави.

Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені у цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що така заява на підставі ст.1277 ЦК України не підлягає до задоволення, оскільки згідно з п.п. 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. А так як ЦК УРСР 1963 року не передбачав можливість набуття органами місцевого самоврядування права на спадкове майно в порядку визнання спадщини відумерлою, тому відсутні правові підстави для задоволення заяви Волочиської міської ОТГ.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Посилання в апеляційній скарзі на неправильне застосування судом норм матеріального права, зокрема ст.ст. 1277 ЦК України, ст. ст. 555, 560 ЦК УРСР 1963 року, не врахування вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з посилання на Інструкцію про порядок обліку, оцінки й реалізації конфіскованого, безхазяйного майна, майна, що за правом спадкоємства перейшло у власність держави, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України № 20 від 08 червня 1993 року, за нормами якої документом, що підтверджує право спадкоємства держави є свідоцтво про право на спадщину, що видається нотаріальною конторою після закінчення 6 місяців з дня відкриття спадщини, а також підставою переходу майна за правом спадкоємства у власність держави може бути і відповідне судове рішення, винесене за позовом ДПІ, а також на ту обставину, що таких дій державним органом вчинене не було, в зв'язку з чим до держави не перейшло право на спадщина після смерті ОСОБА_4 у вигляді права на земельну частку (пай) площею 3,06 відхиляються колегією суддів, виходячи із наступного.

Так, за нормами ч. 2 ст. 549 ст. Цивільного кодексу Української РСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини, а згідно п. 5 ч. 1 ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

Тому, проаналізувавши вищезазначені норми права, судова колегія приходить до висновку, що якщо спадкоємці не прийняли спадщину, тому спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави в силу закону з моменту відкриття спадщини та не потребується від держави вчинення дій, передбачених норами ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, тобто держава з моменту відкриття спадщини набула право власності на спадкове майно.

Щодо необхідності вчинення дій органами державної податкової інспекції, передбачених Інструкцію про порядок обліку, оцінки й реалізації конфіскованого, безхазяйного майна, майна, що за правом спадкоємства перейшло у власність держави, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України № 20 від 8 червня 1993 року, то зазначені дії направлені лише на підтвердження та оформлення права власності держави на спадкове майно, однак не вчинення таких дій ніяким чином не свідчить, що до держави не перейшло право на спадщина після смерті ОСОБА_4, адже спадкове майно належить державі в силу закону з моменту відкриття спадщини.

Разом з тим, ні Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, ні Цивільний кодексу України не обмежував строк для отримання свідоцтва про право на спадщину, у тому числі й для держави, а тому органи фіскальної служби на даний час не позбавлені можливості та можуть вчинити відповідні дії щодо оформлення права власності на спірне спадкове майно за державою.

Тому судова колегія вважає, що до правовідносин які виникли, не можуть застосовуватися правила ст. 1277 ЦК України і суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судом першої інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Волочиської міської об'єднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду від 05 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2018 року.

Судді: (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк