Справа № 168/99/18
Провадження № 2/168/75/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08 серпня 2008 року, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона і відповідач перебували з зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На утримання дитини рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 08 серпня 2008 року з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що на даний час на утримання доньки вона потребує більших коштів, оскільки збільшуються витрати на навчання дитини, її розвиток. Вона самостійно не може забезпечити ці витрати та потреби дитини на навчання, їжу, одяг, гуртки, оскільки перебуває у відпустці по догляду за другою своєю дитиною, а єдиним джерелом доходу є соціальні допомоги. Вважає, що відповідач може сплачувати такі витрати, оскільки є працездатний, працює на посаді директора підприємства, отримує постійний дохід, має у власності нерухоме майно, інших утриманців не має. З урахуванням уточнених позовних вимог, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання дитини до розміру 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, просить позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Також відповідач подав відзив на позов. Заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що дійсно працює в ТОВ «Антей інвест груп», отримує заробітну плату в розмірі 3344,7 грн., з якої сплачує аліменти на дочку в розмірі 836,19 грн. Оскільки, відповідно до Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з урахуванням Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік» що на день розгляду справи становить 930 грн., то вважає обґрунтованим і виправданим сплачувати аліменти в розмірі 950 грн. Вважає цю суму економічно виваженою та справедливою. Також додав, що має дружину, яка не працює, йому також необхідно сплачувати комунальні платежі, купувати їжу та одяг.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано 09 вересня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (аркуш справи 10).

Зі свідоцтва про народження серії 1-НО № 388027 від 12 жовтня 2004 року встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (аркуш справи 9).

Рішенням Глухівського міськрайонного суду від 08 серпня 2008 року з відповідача стягуються на користь позивачки на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (аркуш справи 6).

Дитина проживає з позивачкою, відповідач проживає окремо в м.Глухів Сумської області.

Між позивачем та відповідачем виник спір щодо утримання їхньої неповнолітньої дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Частини 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» (на момент розгляду справи), прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня становить 1944 гривні, таким чином 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку становить 972 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, розмір аліментів, які отримує позивач є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суперечить вимогам частини 2 статті 182 СК України, і що визнається відповідачем.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного та часткового визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на дитину суперечить вимогам закону і його слід збільшити.

Проте, при визначенні розміру аліментів суд не погоджується з розміром аліментів, визначеним в позові позивачкою, а саме 1500 грн. і вважає його необґрунтованим огляду на таке.

Частиною 1 статті 182 СК України встановлено обставини, які суд враховує при визначенні розміру аліментів, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач, стверджуючи, що відповідач отримує більші доходи, працюючи в ТОВ «Компанія ДК Груп» та керівником ТОВ «Антей інвест груп», ніж вказує, на підтвердження своїх доводів доказів не надала.

В той же час відповідач надав довідки з місця роботи.

Тому суд, аналізуючи матеріальне становище відповідача, бере до уваги надані відповідачем докази.

Так, згідно з довідкою ТОВ «Антей інвест груп», за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року дохід відповідача становить 22 392,26 грн., а згідно штатного розпису ТОВ «Компанія ДК Груп» на 2018 рік посадовий оклад директора (0,25 штатних одиниць) становить 1038,75 грн.

Згідно з наданими документами розмір аліментів які сплачує відповідач становить (від 718,46 грн. до 836,19 грн.), що є меншим половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суперечить вимогам частини 2 статті 182 СК України.

Наданий позивачкою витяг з декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування колишньої дружини відповідача ОСОБА_6 про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, суд сприймає критично, оскільки цим витягом не доводяться витрати відповідача чи вкладення ним своїх коштів, у тому числі на придбання його колишньою дружиною ОСОБА_6 нерухомого або рухомого майна.

Доводи позивача про те, що відповідачу належить квартира, яка знаходиться по вул. Суворова, 50/1, у м.Глухів Сумської області, суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що дана квартира належить колишній дружині ОСОБА_6, а саме: 1/2 частки квартири - за договором дарування, а 1/2 частки - за договором розподілу майна подружжя.

Як встановлено судом з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 13 червня 2018 року власником квартири, яка знаходиться по вул. Суворова, 50/1, у м.Глухів Сумської області є ОСОБА_6 (аркуш справи 96-101), шлюб з якою розірвано 21 квітня 2018 року (аркуш справи 110).

Суду не надано жодних доказів щодо стану здоровя дитини, платника аліментів, а також доказів наявності в платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Таким чином в судовому засіданні не встановлено обставин для визначення розміру аліментів у розмірі 1500 грн.

Суд також враховує, що відповідно до статті 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що належним і обґрунтованим розміром аліментів, які слід стягнути з відповідача, і який забезпечить дитині належний рівень життя, є стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1000 гривень, що відповідає вимогам Закону щодо 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а решту прожиткового мінімуму зобовязана забезпечити позивач.

Факт наявності у позивачки, ще однієї дитини, не спростовує висновку суду щодо розміру аліментів, які слід стягувати з відповідача.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зміненому розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з моменту набранням даним рішенням законної сили, а не з дня подачі позову до суду, як про це просить позивач.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Позови про стягнення аліментів охоплюють всі вимоги, повязані з невиконанням обовязку по утриманню, в тому числі передбаченому статтею 192 СК України.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762 гривні.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору, на день звернення позивача із позовом до суду в даній справі складає 704,80 грн. (за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Підпунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», визначено, що звільняються від сплати судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки задоволено 66,7 % позову (6000 грн. х 100 % : 9000 грн.), а ставка судового збору, на день звернення позивача із позовом до суду в даній справі складає 704,80 грн., то з відповідача в дохід держави слід стягнути 470,10 грн. судового збору (66,7 % х 704,80 грн. : 100 %).

Керуючись статтями статтями 180-182, 184, 191, 192 СК України, 12, 13, 89, 141, 200, 259, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Глухівського міськрайонного суду Волинської області від 08 серпня 2008 року та стягувати із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 470 (чотириста сімдесят) гривень 10 (десять) копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 12 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_7