РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/214/18

Провадження № 2/700/203/18

10 липня 2018 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Яценко Г.М.,

за а участю секретаря судового засідання: Сіденко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Погибляцької сільської ради, Лисянського району, Черкаської області, про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно за законом після смерті тітки.

У зміненій позовній заяві просить суд встановити, що заповіт, посвідчений Погибляцькою сільською радою, Лисянського району, Черкаської області, 17 березня 1993 року та зареєстрований в реєстрі за № 7 на імя ОСОБА_2, фактично належить ОСОБА_3, померлої 07 вересня 1999 року в с. Погибляк, Лисянського району, Черкаської області.

Встановити, що державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЧР № 024559, виданий на підставі рішення сесії Погибляцької сільської ради, Лисянського району, Черкаської області від 21 червня 2001 року за № 11-3 та зареєстрований 14 лютого 2003 року за №12 на імя "Цимбал Надії Нікіфорівни" фактично належить "Цимбал Надії Никифорівні", померлої 07 вересня 1999 року в с. Погибляк, Лисянського району, Черкаської області.

Встановити факт родинних відносини, що померла 07 вересня 1999 року ОСОБА_3 є тіткою ОСОБА_1.

Визначити ОСОБА_1, додатковий строк для прийняття спадщини, що належить ОСОБА_3, померлої 07 вересня 1999 року та відкрилася після смерті ОСОБА_4, померлого 14 листопада 2016 року в с. Погибляк, Лисянського району, Черкаської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на житловий будинок з надвірними спорудами в с. Погибляк, Лисянського району, Черкаської області по вул. Слави, 4, розташований на земельній ділянці площею 0,43 га, що належав померлій 07 вересня 1999 року ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Погибляцької сільської ради, Лисянського району, Черкаської області, площею 2,17 га, що належала померлій 07 вересня 1999 року ОСОБА_3 на підставі державного акта серії І-ЧР № 024559 виданого 14 лютого 2003 року.

В обґрунтування своїх позовних вимогпозивачем на те вказує, що 07 вересня 1999 року померла його тітка, ОСОБА_3. Померла склала заповіт на свого сина ОСОБА_4, який помер 14 листопада 2016 року та не прийняв спадщину. Позивач фактично прийняв спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном після смерті тітки, але нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на будинок відсутній, а також не надано доказів родинних звязків, тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Направив суду клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують.

Суд розглянувши справу в порядку загального позовного провадження, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

ОСОБА_3 померла 07 вересня 1999 року в с. Погибляк, Лисянського району, Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08 вересня 1999 року. Все своє майно згідно заповіту від 17 березня 1993 року померла заповіла своєму синові, ОСОБА_4, який помер 14 листопада 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16 листопада 2016 року.

Згідно довідки сільської ради від 21 лютого 2018 року № 45, за померлою ОСОБА_2 рахується житловий будинок з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,43 га в с. Погибляк, Лисянського району, Черкаської області по вул. Слави, 4. Правовстановлюючі документи на будинок сільська рада не видавала.

Крім цього, згідно довідки відділу земельних ресурсів у Лисянському районі Черкаської області від 19 березня 2008 року №451, на імя ОСОБА_2 виготовлений державний акт серії І-ЧР № 024559 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,17 га в межах Погибляцької сільської ради, який зберігається у відділі земельних ресурсів.

Відповідно до довідки сільської ради від 21 лютого 2018 року № 64, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка померла 07 вересня 1999 року, є однією особою. Вказана обставина також вбачається і з сертифіката на право на земельну частку пай серії ЧР №0287723, який виданий на імя ОСОБА_3, тоді як у державному акті, який виданий на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай), вже вказано по батькові як Нікіфорівна.

Згідно довідки сільської ради від 25 червня 2018 року №149, позивач ОСОБА_1 є племінником померлої ОСОБА_3. Вказане підтверджується також і копією пошкодженого актового запису про народження ОСОБА_2, свідоцтвом про народження батька позивача ОСОБА_5, виданого 14 червня 1960 року.

За таких обставин, вимоги про встановлення фактів належності державного акта та родинних відносин, можуть бути задоволенні, оскільки стосуються предмета даного позову.

Згідно повідомлення Лисянської державної нотаріальної контори від 10 травня 2018 року, після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк не надходили.

Заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 подав ОСОБА_1, заведено спадкову справу за №33/2018.

Постановою державного нотаріуса лисянської державної нотаріальної контори від 13 лютого 2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, у звязку з неподанням документів на спадкове майно та на підтвердження родинних звязків, враховуючи те, що спадкоємець за заповітом, ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини не подавав і помер, вимога про встановлення факту належності заповіту не підлягає до задоволення.

Після смерті ОСОБА_3, яка померла 07 вересня 1999 року, її племінник ОСОБА_1 фактично вступив у володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Погибляцької сільської ради від 25 червня 2018 року № 149.

Отже, позивач як спадкоємець померлої за законом згідно ст. 1265 ЦК України, фактично прийняв спадщину, а тому немає необхідності визначати додатковий строк для прийняття спадщини. За таких умов, в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України 2003 року, тому до даних правовідносин щодо порядку прийняття спадщини застосовуються вимоги ЦК УРСР 1963 року.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, що передбачено ст. 1296 ЦК України.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Право власності на будинок за померлою ОСОБА_3 не зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Крім цього, відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

У звязку з смертю спадкодавця, реєстрація права власності на спадкове майно у відповідному державному реєстрі неможлива. Відтак, не може видати з цих підстав нотаріус і свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно після смерті спадкодавця.

За викладених обставин, у суду не має підстав для відмови в задоволенні позову в цій частині, оскільки позивачем надано всі належні та допустимі докази законності та обґрунтованості своїх позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Погибляцької сільської ради, Лисянського району, Черкаської області, про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЧР № 024559, виданий на підставі рішення сесії Погибляцької сільської ради, Лисянського району, Черкаської області від 21 червня 2001 року за № 11-3 та зареєстрований 14 лютого 2003 року за №12 на імя ОСОБА_2 фактично належить ОСОБА_3, померлої 07 вересня 1999 року в с. Погибляк, Лисянського району, Черкаської області.

Встановити факт родинних відносини, що померла 07 вересня 1999 року ОСОБА_3 є тіткою ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в с. Погибляк, Лисянського району, Черкаської області по вул. Слави, 4, розташований на земельній ділянці площею 0,43 га, що належав померлій 07 вересня 1999 року ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Погибляцької сільської ради, Лисянського району, Черкаської області, площею 2,17 га, що належала померлій 07 вересня 1999 року ОСОБА_3 на підставі державного акта серії І-ЧР № 024559 виданого 14 лютого 20003 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Cуддя Яценко Г. М.