Справа № 148/1737/17
Провадження № 22-ц/772/740/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Зайцев А. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 рокуСправа № 148/1737/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М..,

за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Кирнасівська сільська рада Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року про призначення експертизи, постановлену у складі судді Ковганича С.В., -

в с т а н о в и в :

У вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в районний суд із позовом до ОСОБА_4, третя особа Кирнасівська селищна рада про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування позову посилався на те, що його мати ОСОБА_6 та його батько ОСОБА_7 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В даній сім'ї ІНФОРМАЦІЯ_3 народився позивач по справі, але його прізвище було зареєстровано, як ОСОБА_3 23 жовтня 2007 року його батько ОСОБА_7 помер і після його смерті відкрилась спадщина за законом, яка складається із земельної ділянки, розташованої на території Кирсанівської селищної ради. Також в позові зазначає, що на момент смерті позивач був неповнолітнім, а тому є таким, що прийняв спадщину. Однак отримати документи які посвідчують право власності батька на майно , а також звернутись в нотаріальну контору для оформлення права власності на спадкове майно батько позивач не може, так як в свідоцтві про народження його та прізвище батька записано як ОСОБА_3, через допущену помилку позивач не може оформити своє право на спадщину. Тому він був вимушений звернутись до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7 був його батьком.

Крім позивача спадкоємцями першої черги є відповідач по справі ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року у даній справі призначено судову генетичну експертизу (експертизу ДНК).На вирішення експертизи поставлено наступне питання: Чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт гр. України НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт гр. України ОСОБА_3 Якщо так, то чи являються вони рідними братами по лінії батька?

Ухвала суду мотивована тим, що з метою встановлення факту родинних відносин між позивачем та померлим ОСОБА_7, необхідні спеціальні знання в галузі медицини для проведення генетичної експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, просила її скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена без її участі, а судом неправильно поставлено питання перед судовим експертом. Також зазначила, що винести рішення про встановлення факту батьківства лише в разі наявності беззаперечних доказів батьківства та кровного споріднення саме між позивачем та спадкодавцем.

19 березня 2018 року на адресу Апеляційного суду Вінницької області надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу від 23 січня 2018 року без змін.

Відзив мотивований тим, що оскільки його та відповідача батько помер і його генетичний - ДНК матеріал не зберігся, кровне споріднення з померлим можливо встановити тільки через кровне споріднення між позивачем та відповідачем, який відповідно до свідоцтва про народження являється сином померлого. Матері у позивача та відповідача різні, а тому наявність кровного споріднення між позивачем та відповідачем буде доказом того, що батько у них був один. Крім того зазначив, що представник відповідача, який був присутній в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання про призначення експертизи.

Від інших учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 8, 9 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2137-VIII від 03.10.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Стаття 263 ЦПК України визначає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала відповідає зазначеним вимогам закону.

Постановляючи ухвалу про призначення генетичної експертизи, суд виходив з того, що для встановлення факту родинних відносин між позивачем та померлим ОСОБА_7 необхідні спеціальні знання в галузі медицини.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки, відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 103 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

Наведені в апеляційній скарзі аргументи про те, що перед експертом поставлені не вірні питання і вони не стосуються предмету доказування по даній справі суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки спадкодавець помер у 2007 році, а його генетичний матеріал не зберігся, в звязку з чим кровне споріднення можна встановити лише через проведення генетичної експертизи, що в свою чергу допоможе встановити дійсні обставини у справі.

Не має суттєвого значення і аргумент апеляційної скарги про те, що оспорювана ухвала була постановлена у відсутності скаржниці, що на її думку є порушенням процесуального права, оскільки в матеріалах справи (а.с. 52-53) наявні заперечення на позов ОСОБА_5 в якій остання просить розглянути справу у її відсутності з врахуванням її заперечень.

Інші наведені аргументи апеляційної скарги, щодо недоцільності та бездоказовості майбутнього висновку такої експертизи, не можуть бути підставою для відмову у проведенні експертизи, оскільки вказані питання вирішуються судом лише при прийнятті рішення по суті спору у нарадчій кімнаті.

Колегія суддів погоджується з аргументами відзиву на апеляційну скаргу, які зводяться до того, що без висновку генетичної експертизи вирішення даного спору є неможливим.

Встановивши обставини по справі та правовідносини, що виникли між сторонами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що права третьої особи ОСОБА_5 при постановлені оскаржуваної ухвали порушені не були.

Таким чином, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О.С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев