АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м. Херсон

Номер справи: 650/1097/17

Номер провадження: 22-ц/791/853/18

Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Прушинської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Великоолександрівського районного суд Херсонської області у складі судді Сікори О.О. від 02 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків завданих злочином та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_4, від імені якого діє ОСОБА_3, звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 червня 2016 року ОСОБА_2 перебуваючи у стані алкогольного спяніння та керуючи технічно справним транспортним засобом марки ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 о 15.30 год. на автодорозі Т-22-07 (від Т-04-03-Високопілля В.Олександрівка Берислав) км 76/058 між населеними пунктами с. Мала Олександрівка та с. Давидів Брід Великоолександрівського району Херсонської області, порушив пункти 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України.

У звязку з чим, відповідач виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення із транспортним засобом марки ВАЗ 210740-110-30, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого надколінка, забою грудної клітини справа, саднів в області колінних суглобів, синців в області нижньої третини правого передпліччя, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України за обставин описаних вище.

В результаті вказаних дій відповідача, ОСОБА_4 зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу, вартість відновлювальних робіт якого становить 71410,00 грн. (з них страховою компанією відшкодовано 48142,16 грн.). Внаслідок отримання тілесних ушкоджень проходив амбулаторне лікування та зазнав матеріальних витрат, а також зазнав моральної шкоди, що виявилась в моральних та фізичних стражданнях.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив: 1) стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 34564,77 грн., яка складається з коштів в розмірі 23267,56 грн., затрачених на відновлювальні роботи транспортного засобу із врахуванням суми страхового відшкодування; витрат на лікування в розмірі 7254,95 грн.; послуг евакуатора в сумі 1700 грн.; витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 982,20 грн., витрат на пальне в розмірі 1360,06 грн.; 2) стягнути з ОСОБА_2 на його користь 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2018 року позов ОСОБА_4, в інтересах якого звернувся адвокат ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків завданих злочином та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму в розмірі 6984,85 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та суму в розмірі 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави суму в розмірі 283,33 грн. в рахунок компенсації судового збору в порядку розподілу судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а в іншій частині - рішення не оскаржується.

Сторони в судове засідання не зявились, подали клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України їх неявка до суду апеляційної інстанції не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині позовних вимог, що задоволені. В іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

Суд першої інстанції частково задовольняючи вимоги про відшкодування матеріальної шкоди виходив з понесених позивачем витрат на лікування в межах підтверджених призначеннями лікаря та товарними чеками на суму 6984,85 грн.; про відшкодування моральної шкоди, суд враховав вимоги розумності і справедливості, стягнув на користь позивача відшкодування в сумі 10000 грн., що є достатньою й співмірною компенсацією його фізичних та душевних страждань. Такого висновку суд дійшов обґрунтовано.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 (шести) місяців арешту з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він порушив пункти 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 130610, керуючи 10 червня 2016 року о 15.30 год. технічно справним транспортним засобом в напрямку с. Давидів Брід Великоолександрівського району Херсонської області, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де у той час у зустрічному напрямку до с. Мала Олександрівка проїздив транспортний засіб марки ВАЗ 210740-110-30, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого, виникла аварійна обстановка, яка реалізувалась зіткненням двох транспортних засобів. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби були пошкодженні та ОСОБА_4 отримав наступні тілесні ушкодження: закритий перелом правого надколінка, забій грудної клітини справа, садна в області колінних суглобів, синці в області нижньої третини правого передпліччя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 17 від 05.07.2016 року за ознакою тривалості розладу здоровя (більше трьох тижнів) відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості (т. 1, а.с.4-6).

В межах наданих доказів щодо проходження лікування ОСОБА_4, придбання медичних препаратів, що підтверджені амбулаторною картою амбулаторного хворого та товарними чеками, суд задовольнив позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди на суму 6984,85 грн. (т.1, а.с. 7-30).

При розгляді позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції правильно врахував вимоги ст. 23 ЦК України, згідно якої моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно розяснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи перенесені ОСОБА_4 фізичні та душевні страждання, які супроводжувались болем, зниженим та нестійким настроєм, порушенням сну, дратівливістю, що підтверджено показами свідка ОСОБА_5 та відомостями з медичної карти, враховуючи тривалість розладу здоровя, порушення звичного укладу життя, суд першої інстанції вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Суд першої інстанції, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, закон який їх регулює та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновки суду не спростовують та позбавлені правового обґрунтування.

Так, не оспорюючи розмір стягнутої судом першої інстанції матеріальної шкоди в звязку з лікуванням потерпілого від злочину позивача, відповідач ОСОБА_2 не погоджується із рішенням суду в цій частині, оскільки судом не враховано сплату позивачу вартості лікування в сумі 4000 грн., що на його думку встановлено вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року та не підлягає доказуванню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обовязковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, засноване на поясненнях потерпілого посилання у вироку суду на часткове відшкодування шкоди, не має преюдиційного значення при ухваленні оспореного рішення суду та підлягає доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що факт часткового відшкодування матеріальної шкоди потерпілому під час кримінального провадження останнім заперечується з посиланням на домовленість із ОСОБА_2, який обіцяв відшкодувати шкоду в сумі 4000 грн. після ухвалення вироку, однак не виконав своєї обіцянки.

Отже зазначені вище обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 81 ЦПК України та судом не встановлені, колегія суддів не приймає їх до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно та без необхідних доказів частково задовольнив вимоги про стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. не заслуговують на увагу. Суд визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди в залежності від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалості розладу здоровя, обмеження за станом здоровя, порушення звичного укладу життя, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, що узгоджується з нормами ст. 23 ЦК України та розясненнями Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Пояснення свідка та письмові докази, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, є належними і допустимими доказами в розумінні вимог ст.ст. 76-80 ЦПК України.

Таким чином, із врахуванням всіх обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції, зважаючи на принцип розумності та справедливості під час визначення суми відшкодування моральної шкоди, визначив суму, яка відповідає фізичним та душевним стражданням позивача у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями середньої тяжкості внаслідок вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновки суду про розмір відшкодування моральної шкоди засновані на припущеннях, судовою колегією до уваги не приймаються, як такі, що не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню. Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування немає.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 26 липня 2018 року.

Головуючий підпис ОСОБА_6

Судді: підпис ОСОБА_7

підпис ОСОБА_1

З оригіналом згідно:

Копія постанови оформлена 27 липня 2018 року

Постанова набрала законної сили 26 липня 2018 року

Суддя П.Я. Ігнатенко

ОСОБА_8 Прушинська