Номер провадження: 22-ц/785/2492/18
Номер справи місцевого суду: 520/605/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Кравця Ю.І. Журавльова О.Г.

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк на рішення Київського районного суду м.Одеси від 27 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.07.2012 року у розмірі 28217,47 гривні та витрат по сплаті судового збору в сумі 1600,00 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 24.07.2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 19000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв'язку з тим, що відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 30.11.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 28217,47 гривень, яка складається з наступного: 19000 гривень заборгованість за кредитом; 7297,59 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1 319,88 гривень штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 27 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, представник публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Київського районного суду м.Одеси від 27 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норрм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

За положеннями ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що після подання позову до суду про стягнення заборгованості за кредитиним договором на загальну суму 28217,47 грн., відповідач до ухвалення судового рішення, представив докази про повне погашення заборгованості у період з січня 2017 року до вересня 2017 року в загальній сумі 28240 грн.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

- згідно з умовами кредитного договору б/н від 24.07.2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 19000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно розрахунку заборгованості за договором станом на 30.11.2016 року відповідач має заборгованість у загальній сумі - 28217,47 гривень, яка складається з наступного: 19000 гривень заборгованість за кредитом; 7297,59 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.7.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1 319,88 гривень штраф (процентна складова).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснюючи періодичні платежі на поповнення карткового рахунку.

Відповідач не заявляв про застосування строків позовної давності, не оспорював по суті склад і розмір заборгованості за кредитним договором, які включені позивачем до позовних вимог, а намагався заборгованість погасити до ухвалення судового рішення.

Так, починаючи з січня 2017 року по 27.09.2017 року (дата ухвалення оскаржуваного судового рішення), позивач здійснив на погашення заборгованості наступні платежі: 1. 30.01.2017 року 6894 грн.; 2. 30.01.2017 року - 200 грн.; 3. 06.02.2017 року 800 грн.; 4. 22.02.2017 року 2500 грн.; 5. 23.06.2017 року 2100 грн.; 6. 23.06.2017 року 5150 грн.; 7. 25.06.2017 року 210 грн.; 8. 26.09.2017 року 2500 грн.

Тобто всього було здійснено 8 поповнень карткового рахунку на загальну суму 20354 грн. (6894+200+800+2500+2100+5150+210+2500).

Розмір поповнень карткового рахунку, на який зменшується заборгованість за кредитним договором, збігаються з довідами-виписками по рахунку, які надавав суду відповідач та узгоджуються з випискою по рахунку, яка надана апеляційному суду позивачем.

При таких обставинах у суду першої інстанції не було підстав для висновку про оплату відповідачем 28240 грн. і таким чином погашення ним заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Ухвалюючи власне судове рішення, апеляційний суд виходить з наступного.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, правильність якого не оспорювалася відповідачем, до стягнення заявлені вимоги, які складаються із заборгованості за кредитом 19000 грн., за процентами за користування кредитними коштами - 7297,59 грн., за комісією 100 грн., а всього на суму 26397,59 грн. За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Відповідно до п. п. 1.1.5.32 Умов надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого з грошових зобовязань передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку судовий штраф за звернення Банку до суду в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. п. 2.1.1.7.6. Правил користування платіжною карткою при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого з грошових зобовязань передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку судовий штраф за звернення Банку до суду в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Штраф фіксована частина -500 грн. + 5% від суми позову 1319,88 грн., а взагалі 1819,88 грн. заявлено за фактом звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом 19000 грн., за процентами за користування кредитними коштами - 7297,59 грн., за комісією 100 грн., а всього на суму 26397,59 грн.

Тобто штраф 5% вирахований з сумарної заборгованості по тілу кредиту, процентів за користування кредитними коштами та комісії (19000+7297,59+100 )*5% =1319 грн. 88 коп.

Таким чином, фіксована частина штрафу та штраф у вигляді процентної складової простроченої заборгованості, яка включає до себе тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами та комісію передбачену договором, в даному випадку не містить ознак подвійного стягненя неустойки та ознак стягнення неустойки з неустойки.

Оскільки відповідачем сплачено заборгованості на підтверджену документально загальну суму 20354 грн., а заявлено до стягнення було заборгованості на загальну суму 28217,47 грн., а позивач позбавлений процесуальної можливості уточнювати позовні вимоги на стадії апеляційного перегляду рішення, сплачені відповідачем суми підлягають врахуванню шляхом зменшення загальної заборгованості на суму сплачених коштів на погішення заборгованості після звернення позивача до суду та до ухвалення рішення судом першої інстанції. Отже, стягненню підлягає заборгованість у сумі 7863 грн. 47 коп. (28217,47-20354).

Таким чином, апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог в сумі 7863 грн. 47 коп.

У звязку з ухваленням нового судового рішення, в силу ч. 13 ст. 141 ЦПК України, підлягає зміні і розподіл судових витрат. Позивачем всього сплачено судового збору 3360 грн., в тому числі за подання позову до суду першої інстанції 1600 грн. та за подання апеляційної скарги до апеляційного суду 1760 грн.

Судова колегія враховує, що відповідач добровільно сплатив частину заборгованості за кредитним договором, яка становила предмет позову, вже після відкриття провадження у справі і до ухвалення оскаржуваного рішення, тому часткове задоволення позову не повязано з необгрунтованістю або недоведеністю заявлених позивачем вимог.

При таких обставинах, судовий збір сплачений позивачем за поданя позову в суді першої інстанції та при поданні апеляційної скарги на рішення суду, підлягає відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 27 вересня 2017 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк заборгованість за кредитним договором б/н від 24.07.2012 року у розмірі 7863 грн. 47 коп.

В решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк судовий збір в загальній сумі 3360 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.04.2018 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Ю.І. Кравець

ОСОБА_3