У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

при секретарі Рудь Т.В.,

розглянувши в судовому засіданні в залі № 11 Словянського міськрайонного суду Донецької області скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 на дії державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2017 року до Словянського міськрайонного суду надійшла скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 24.11.2014 року Словянським міськрайонним судом ухвалено рішення у справі №243/5591/14 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №22И/07-8 від 13.07.2007 року в розмірі 30154 доларів США та 37163,34 грн., а також судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Виконавчий лист по вищевказаній справі було направлено на виконання до Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. 30.10.2017 року державним виконавцем Словянського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», яке отримано банком 01.12.2017 року. На сьогодні в ПАТ «ВіЕйБі Банк» триває процедура ліквідації, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до законодавства та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фонд є державною організацією. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено ОСОБА_1 Законом України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік пільгових категорій, які звільняються від сплати авансового внеску, зокрема, від такої сплати звільняються державні органи. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб державна установа, останній звільняється від сплати авансового внеску за виконання рішення суду, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження». На підставі викладеного просить суд визнати дії державного виконавця Словянського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 щодо не надсилання повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.10.2017 року не пізніше наступного дня з дні її винесення неправомірними, винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 30.10.2017 року неправомірними; скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 30.10.2017 року; зобовязати державного виконавця Словянського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі №243/5591/14 від 01.04.2016 року.

В судове засідання представник заявника не зявився, справу просив розглянути за його відсутності, скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Словянського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2, в судове засідання не зявилася, справу просила розглянути за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи та подану скаргу, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, здійснюється відповідно до цього Закону.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 1 частини 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до п. 8 частини 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

В решті випадків авансування є обов'язковим.

Стягувач, як на підставу звільнення від сплати авансового внеску, посилається на те, що він є державним органом, що є помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. При цьому частиною 2 цієї статті встановлено, що Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Учасниками Фонду відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є банки.

Таким чином, зміст норм щодо правового статусу Фонду не дає підстав для віднесення його до державних органів у розумінні ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», незважаючи на те, що повноваження Фонду мають публічно-правовий характер.

Крім того, стягувачем у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду про стягнення заборгованості є банк, а не Фонд, що підтверджується нормою п. 5 частини 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду в разі делегування їй повноважень має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду.

На це також вказав Верховний Суд України у постанові від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1521цс15 за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що спірні правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди й уповноважена особа Фонду виступає в указаному спорі від імені сторони такого правочину, не здійснюючи при цьому владних повноважень.

Враховуючи зазначене, підстав для звільнення Фонду від сплати авансового внеску за виконання рішення суду згідно зі ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» немає.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки відсутні підстави для звільнення від сплати авансового внеску як стягувача за виконавчим листом - ПАТ «ВіЕйБі Банк», так і діючого від його імені Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, державний виконавець, повертаючи стягувачу без прийняття до виконання виконавчий лист, діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» і право заявника порушено не було, в звязку з чим в задоволенні скарги належить відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 на дії державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 щодо повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було складено без участі особи, яка її оскаржує, такий учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_5