Справа № 462/7951/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/5727/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 25 липня 2017 року у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, треті особи: ЛКП «Сяйво», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про приведення квартири до попереднього стану,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за власні кошти демонтувати перегородку з дверним блоком, самочинно влаштовану на площі холу загального користування під літ. LХХVІІ на третьому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_1 та замурувати самочинно влаштований дверний проріз між житловою кімнатою під літ. 91 та холом загального користування під літ. LХХVІІ на третьому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради 1218 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржила представник відповідача ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що і висновок міжвідомчої комісії від 15.09.2015 року і розпорядження №576 від 16.09.2015 року носять рекомендаційний характер, а не зобов'язальний, як суд помилково зазначив у рішенні. Суд не врахував, що в грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до Залізничної РА про приєднання ? частини холу загального користування площею 18 кв.м. третього поверху гуртожитку по вул.Вигоди,36 до своєї кімнати, проте адміністрацією без повідомлення заявника було винесено розпорядження, яке має рекомендаційний характер і за яким суд ухвалив рішення зобов'язального характеру відносно ОСОБА_3, хоч факт здійснення будівництва саме нею не встановлений. Вважає вказані обставини такими, що дають підстави для скасування рішення, тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_6 проживають у АДРЕСА_1 гуртожиток.

16.09.2014 року комісією ЛКП «Сяйво» складено протокол про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_3, а саме за самовільне перепланування приміщення №91 шляхом пробиття дверного прорізу із частковим самовільним захопленням приміщення загального користування-холу під літ. LXXYII , який знаходиться на третьому поверсі будинку АДРЕСА_1.

02.10.2014 року адміністративною комісією при Залізничній РА ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 51,00 грн. за самочинне перепланування квартири з порушенням вимог ст.. 150 КУпАП (а.с.4)

15.09.2015 року міжвідомчою комісією Залізничної РА постановлено Висновок про демонтаж самочинного приміщення та приведення житлового приміщення до попереднього стану.

Розпорядженням №576 від 16.09.2015 року голови Залізничної РА ЛМР «Про самочинне будівництво здійснене ОСОБА_3.» затверджено висновок міжвідомчої комісії від 15.09. 2015 року де п.2 зобов»язано ОСОБА_3 демонтувати перегородку з дверним блоком самочинно влаштовану на площі холу загального користування під літ. LXXVII на третьому поверсі гуртожитку у АДРЕСА_1 та замурувати самочинно влаштований дверний проріз між житловою кімнатою під літ. 91 та холом загального користування (а.с.3).

У визначений у розпорядженні строк до 07.10.2015 року відповідачка добровільно не демонтувала вчинені нею перепланування.

Задовольняючи позовні вимоги Залізничної РА ЛМР, суд надав належну правову оцінку зібраним по справ доказам та дійшов правильного висновку про те, що дії відповідача щодо захоплення частини холу та приєднання його до своєї кімнати із влаштуванням дверних перегородок є самочинними, проведені без погодження власника, яким є територіальна громада яку представляє Залізничної РА ЛМР, без виготовлення відповідної технічної документації.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що Висновок міжвідомчої комісії від 15.09.2015 року і розпорядження № 576 від 16.09.2015 року мають рекомендаційний характер, а не зобов»язальний не є підставою згоди органу місцевого самоврядування із проведеним самочинним будівництвом. При прийнятті зазначених вище рішень орган місцевого самоврядування, рекомендуючи добровільно усунути порушення гуманно, із розумінням до відповідача, вжив такий термін маючи на увазі, що відповідач також із зрозумінням своїх неправомірних дій приведе проведені перепланування до попереднього стану.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 81 ч.1 ЦПК прописано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 не надала суду належних та допустимих доказів на спростування висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Стаття 375 ЦПК зазначає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 391 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389, 391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 червня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота