АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

2 квітня 2018 року

м. Харків

справа № 628/873/17

провадження № 22-ц/790/789/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Маміної О В.,

за участю секретарів Прологаєвої А.Д., Кучер Ю.Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі Піщанська сільська рада Куп'янського району Харківської області

третя особа - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Куп'янського району Харківської області, третя особа ОСОБА_2 про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування першої черги спадкування

та позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3 до виконавчого комітету Піщанської сільської ради Куп'янського району Харківської області, третя особа Купянська державна нотаріальна контора про встановлення фактів та визнання права власності,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4, який дії в інтересах ОСОБА_2 на рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 25 жовтня 2017 року ухвалене суддею Єрмоленко В.Б.,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року позивач звернулася з позовом в якому просила встановити юридичний факт та визнати право власності на спадщину в порядку спадкування першої черги спадкування.

Позов мотивований тим, що 18 листопада 2009 року померла її бабуся ОСОБА_5. На день свої смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. До складу спадкового майна входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,2842 га, розташована на території Піщанської сільської ради Куп'янського району Харківської області, належне спадкодавиці на праві власності, та право на земельні частки паї, посвідчене двома сертифікатами, а також пай в майні, колишнього КСП ім. Щорса, успадковані ОСОБА_5 після смерті співмешканця ОСОБА_6, з яким ОСОБА_5 фактично проживала однією сім'єю більш як п'ять років до дня його смерті.

У травні 2017 року третя особа ОСОБА_7, звернувся з самостійним позовом в якому просив встановити факти родинних відносин та прийняття спадщини та надати додатковий строк для прийняття спадщини.

Позов мотивований тим, що померлий ОСОБА_8 є його двоюрідним прадідом, а ОСОБА_6 являється йому двоюрідним дідом тому він хоче поновити своє право на прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 так як вчасно не встиг звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У своїх вимогах, щодо предмету первісного позову, ОСОБА_2 просить суд встановити факт належності ОСОБА_8 сертифікату на право на земельну частку, встановити факт родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_8, встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та його дідом ОСОБА_6 та надати йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 25 жовтня 2017 року позов задоволено.

Встановлено факт спільного проживання з 1988 року ОСОБА_5, померлої 18 листопада 2009 року та ОСОБА_6, який помер 18 квітня 2005 року по день смерті останнього.

Встановлено факт належності ОСОБА_8 сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР 0124259 виданого на ім'я ОСОБА_9.

Встановлено факт родинних відносин, про те що ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_6 а також, що ОСОБА_8 є чоловіком ОСОБА_10 (ОСОБА_11) Трохимівни.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_6 та ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_8.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_5, яка померла 18 листопада 2009 року після смерті ОСОБА_12, яка складається з права на земельну частку (пай згідно сертифікату ХР №0124259 розміром 7,42 в умовних кадастрових гектарах, права на земельну частку (пай) згідно сертифікату ХР №0124260 розміром 7,42 в умовних кадастрових гектарах у землях, майнового паю в розмірах 5254 грн. або 0.37 відсотків та 2024 грн. або 0,14 відсотків, які перебували у колективній власності КСП ім. Щорса, Куп'янського району Харківської області.

Визнано за ОСОБА_13 в порядку спадкування за законом після смерті 18 листопада 2009 року бабусі ОСОБА_5 право на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) згідне сертифікату ХР №0124259 розміром 7,42 в умовних кадастрових гектарах, права на земельну частку (пай) згідно сертифікату ХР №0124260 розміром 7,42 в умовних кадастрових гектарах у землях, майнового паю в розмірах 5254 грн. або 0,37 відсотків та 2024 грн. або 0,14 відсотків, які перебували у колективній власності КСП ім. Щорса Купянського району Харківської області.

Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору задоволено частково.

Встановлено факт належності ОСОБА_8 сертифікату на право на земельну частку (пай) ХР 0124259 виданого на ім'я ОСОБА_9.

Встановлено факт родинних відносин, про те що ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_6 а також, що ОСОБА_8 є чоловіком ОСОБА_10 (ОСОБА_11) Трохимівни.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_6 та ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_8.

Встановлено факт родинних відносин, про те що ОСОБА_6 є дідом ОСОБА_7. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_4, який дії в інтересах ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити, скасувавши його в частині встановлення факту спільного проживання з 1988 року ОСОБА_5 померлої 18 листопада 2009 року та ОСОБА_6, який помер 18 квітня 2005 року по день смерті останнього та подальшого визнання фактичного прийняття спадщини ОСОБА_5 та визнання права за ОСОБА_1 на земельну частку (пай).

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, оскаржуване рішення є таким, що винесене при неповному зясуванні обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд в рішенні зазначив, що ОСОБА_14 на час відкриття спадщини був зареєстрований та постійно мешкав з ОСОБА_8 у с. Піщане по вул. Сонячна,69, проте не звернув уваги на той факт, що в цей же час він не міг мешкати з ОСОБА_5 З П. з 1988 року.

Ухвалюючи рішення суд упереджено віднісся до показань свідків прийнявши до уваги свідчення осіб, які є родичами з боку позивача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду оскаржене в частині встановлення факту спільного проживання з 1988 року ОСОБА_5 померлої 18 листопада 2009 року та ОСОБА_6, який помер 18 квітня 2005 року по день смерті останнього та подальшого визнання фактичного прийняття спадщини ОСОБА_5 та визнання права за ОСОБА_1 на земельну частку (пай). З огляду на це, в іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не переглядається.

Судовим розглядом встановлено, що 15 липня 2004 року померла ОСОБА_11, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №451347 (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_11 заповіла все своє майно своєму синові ОСОБА_6, що підтверджується ксерокопією заповіту від 06 листопада 2000 року (а.с. 26).

ОСОБА_15 життя ОСОБА_11 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб зареєстрованого 12 серпня 1978 року актовий запис про смерть №5, дівоче прізвище ОСОБА_11 «Сема» (а.с. 16).

18 квітня 2005 року помер ОСОБА_16, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №012348 та довідкою №5 від 20 квітня 2005 року наданої керівником органу реєстрації актів цивільного стану (а.с. 14, 23).

ОСОБА_6 за життя належало на праві власності право на земельну частку (пай) члена КСП ім. Щорса с. Піщане Куп'янського району Харківської області в розмірі 7,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_11. Даний факт також підтверджується записом про передачу прав на земельну частку (пай) у сертифікаті на право на земельну частку (пай) який був виданий на імя ОСОБА_17 (а.с. 12, 17).

ОСОБА_9 за життя належало право на земельну частку (пай) члена КСП ім. Щорса с. Піщане Куп'янського району Харківської області в розмірі 7,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується ксерокопією сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с. 18).

Начальник управління Держгеокадастру у Купянському районі Харківської області надав довідки від 15 березня 2017 року та 17 березня 2017 року про те, що сертифікат ХР №0124259 на право на земельну частку (пай) на землях колишнього КСП ім.. Щорса Куп'янського району Харківської області на імя ОСОБА_9 було видано ОСОБА_1, а сертифікат ХР №0124260 на право на земельну частку (пай) на землях колишнього КСП ім.. Щорса Куп'янського району Харківської області на імя ОСОБА_6 в управління Держгеокадастру не виявлено. Також зазначено, що земельні ділянки в натурі на підставі вищевказаних сертифікатів не визначалися, правовстановлюючі документи на земельну ділянку не видавалися (а.с. 24,25).

Довідкою №86 від 13 березня 2017 року наданою Піщанським сільським головою підтверджується той факт, що ОСОБА_18 на день власної смерті 15 листопада 1997 року був зареєстрований разом з дружиною ОСОБА_19 та сином ОСОБА_6 за адресою: Харківська область, Куп'янський район, с.Піщане, вул. Сонячна, буд. №69. Заповіт на території сільської ради ним не складався (а.с.19).

Довідкою №87 від 13 березня 2017 року наданою Піщанським сільським головою підтверджується той факт, що ОСОБА_16 на день власної смерті, був зареєстрований один за адресою: Харківська область, Куп'янський район, с. Піщане, вул. Сонячна, буд. №69 (а.с. 20).

Довідкою № 91 від 13 березня 2017 року наданою Піщанським сільським головою підтверджується той факт, що згідно з списку власників майнових паїв членів колективного сільськогосподарського підприємства імені Щорса затвердженого зборами співвласників від 19 квітня 2001 року було виділено майнові частки на імя ОСОБА_9 0,37 відсотків та ОСОБА_17 0,14 відсотків (а.с. 21).

ОСОБА_1 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_20 житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ, вул. Радянської Армії, буд. №36, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 13).

ОСОБА_21 від 29 березня 2017 року, який був підписаний мешканцями села Піщане Куп'янського району ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_15 та ОСОБА_28 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Разом з нею проживав ОСОБА_16 з 1988 року і по день своєї смерті, а саме по 18 квітня 2005 року, разом вони вели спільне господарство. Поховання ОСОБА_6 було проведено з домоволодіння ОСОБА_5 її онукою ОСОБА_13. (а.с. 22).

Факт сумісного проживання протягом 17 років та ведення спільного господарства ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується довідкою №266 від 27 травня 2005 року наданої сільським головою Піщанської ради (а.с. 23 з оборотної сторінки, 136).

ОСОБА_1 отримала у спадщину після смерті бабусі ОСОБА_5 земельну ділянку площею 5,2842 га. розташованої на території Піщанської сільської ради Куп'янського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 27).

Родинний зв'язок позивача ОСОБА_1 з померлою бабусею ОСОБА_5 підтверджують надані до суду документи, а саме: свідоцтво про народження матері позивача ОСОБА_29, свідоцтво про народження ОСОБА_30, свідоцтво про одруження ОСОБА_30 з ОСОБА_31, свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_31 та ОСОБА_32 та свідоцтвом про шлюб між ОСОБА_32 та ОСОБА_33 (а.с. 28, 30-33).

Мати ОСОБА_1 ОСОБА_20 померла 01 лютого 2007 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть І-ВЛ №096295, актовий запис №62 (а.с. 29).

Бабуся ОСОБА_1 ОСОБА_5 померла 18 листопада 2009 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть І-ВЛ №239413, актовий запис №703 (а.с. 34).

Постановою від 28 березня 2017 року державний нотаріус Купянської державної контори відмовила ОСОБА_1 у видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) після смерті 18 листопада 2009 року бабусі ОСОБА_5 та розяснила ОСОБА_1 її право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно в порядку спадкування за законом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дій (а.с. 10).

З постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, встановлено, що позивач та третя особа позбавлені можливості скористатися своїми спадковими правами та отримати спадщину після ОСОБА_8, у звязку з неможливістю встановити родинні відносини спадкодавця та спадкоємців.

На спростування доводів апеляційної скарги , судова колегія зазначає про таке.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання з 1988 року її бабусі ОСОБА_5, померлої 18 листопада 2009 року та ОСОБА_6, який помер 18 квітня 2005 року по день смерті останнього, суд ухвалюючи рішення правильно дійшов висновку щодо задоволення позову.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Суд обгрунтував своє рішення беручи до уваги довідку голови сільської ради в якій зазначено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 протягом 17 років вели спільне господарство, акт сумісного проживання складений мешканцями села Піщане в якому серед іншого зазначено, що ОСОБА_5, проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, а разом з нею проживав ОСОБА_6 з 1988 року і по день своєї смерті, а саме по 18 квітня 2005 року, вели спільне господарство. Поховання ОСОБА_6 було проведено з домоволодіння ОСОБА_5 її онукою ОСОБА_13. Даний акт підписано мешканцями села Піщане та секретарем сільської ради с. Піщане. Обставини викладені в вищевказаних документах також підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_23 та ОСОБА_22, які підтвердили, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вели спільне господарство, жили сумісно як чоловік та дружина, розводили домашню худобу, працювали на городі.

Отже, судова колегія вважає, що аргументи апеляційної скарги стосовно одночасного проживання в 1988 році ОСОБА_6 з матірю і ОСОБА_5 не спростовує висновків суду, оскільки закон вважає достатнім 5 років, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Що стосується перебування ОСОБА_6 у шлюбі до грудня 2001 року, то судова колегія вважає, що цей факт не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки позов заявлено про встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на підставі матеріальних норм права, що регулюють спадкові відносини. Рішення суду також постановлено на цих засадах. Позов про встановлення факту проживання як чоловіка та жінки на підставі ст.74 СК України не заявлявся і судом такий факт не встановлювався. Встановлений факт проживання однією сімєю може мати місце у осіб, які знаходяться у шлюбі не між собою.

Доводи апеляційної скарги щодо переваг наданих судом одним показанням свідків перед іншими, то суд першої інстанції ретельно проаналізував і зазначив в рішенні суду свої висновки щодо цього і не взяв до уваги свідчення тих свідків, які спростовані письмовими документами, які містяться в матеріалах справи. Крім того ,суд зазначив , що свідки з боку третьої особи плуталися в своїх показах, були непослідовні, вказували, що ОСОБА_6Х жив з іншою жінкою, однак не могли вказати період з якого по який ОСОБА_6 жив з іншою жінкою, деякі свідки вказували, що ОСОБА_6 з іншою жінкою жив у 80-х роках. Натомість свідки позивача у своїх показах не плуталися та були послідовні, підтвердили той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 більше пяти років мешкали сумісно однією родиною, як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Поховання ОСОБА_6 відбувалося з подвіря ОСОБА_5 та влаштовувала поховання за власні кошти родина ОСОБА_1.

Крім того, деякі свідки з боку третьої особи давали суперечливі покази, так зазначаючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не мешкали однією родиною, вказували, що іноді ОСОБА_5 виганяла ОСОБА_6 та не пускала його у свій будинок. Свідок ОСОБА_40 повідомила, що ОСОБА_5 розпорядилася будинком ОСОБА_6 та почала його розбирати на «кирпич», тому його будинок став не придатний для житла. Однак свідок ОСОБА_41 повідомив суду, що ОСОБА_42 жив у будинку свого батька ОСОБА_8. Крім того, більшість свідків, які заперечували з приводу проживання однією родиною ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають безпосередню зацікавленість в таких показаннях, так як вони мають родинні стосунки з сімєю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до предмету позову.

ОСОБА_15 таких обставин, судова колегія вважає, що зазначений факт проживання однією сімєю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обґрунтований та доведений у судовому засіданні і підтверджений в тому числі і показами свідка з боку третьої особи стосовно непридатності будинку ОСОБА_6 для проживання, що також свідчить , що він проживав у ОСОБА_5, оскільки не мав свого житла.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_12, то в цій частині рішення суду підлягає скасуванню, оскільки цей факт не потребує окремого встановлення. Це є зайвим.

ОСОБА_21 зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом вже встановлено факт спільного проживання на день смерті ОСОБА_6 і ОСОБА_5, а тому факт прийняття спадщини також встановлений.

В силу ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У судовому засіданні було підтверджено факт сумісного проживання однією родиною ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та факт належності спадкового майна померлому ОСОБА_6 та встановлено, що після померлого ОСОБА_6 його співмешканка ОСОБА_5, яка проживала з ним однією родиною понад пять років та вела спільне господарство, спадщину прийняла, однак до дня своєї смерті, не оформила своє право на неї.

Доводи представника третьої особи, що на день смерті ОСОБА_6, ОСОБА_5 не проживала разом з ОСОБА_6, оскільки хворіла, у звязку з чим мешкала в Купянську, на думку судової колегії не спростовують висновків суду, тому, що тимчасова відсутність одного з членів сімї у звязку з хворобою за своїм місцем проживання, не припиняє сімейні відносини між ними.

Суд дійшов правильного висновку про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_5 права на спадкове майно.

Погоджується судова колегія і з висновками суду стосовно розміру земельних ділянок.

Суд зазначив, що в силу ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому якщо спадкодавці за життя не набули права власності на земельні ділянки, то і спадкоємець не набуває права власності в порядку спадкування. В даному випадку до спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцям на час відкриття спадщини. Так ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на день відкриття спадщини належало право на земельні частки (паї) в розмірі 7,42 в умовних кадастрових гектарах кожному, що підтверджується сертифікатами на право на земельну частку (пай) № 0124260, № 0124259 (а.с. 17,18), у звязку з чим, суд правильно визнав за ОСОБА_1 право на земельні частки (паї) в тих розмірах, в яких вони належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини, і які підтверджені сертифікатами на право на земельну частку (пай) № 0124260, № 0124259.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, який дії в інтересах ОСОБА_2 -задовольнити частково.

Рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 25 жовтня 2017 року - в частині встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_12 скасувати і в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Рішення суду в оскаржуваній частині про встановлення факту спільного проживання з 1988 року ОСОБА_5 померлої 18 листопада 2009 року та ОСОБА_6, який помер 18 квітня 2005 року по день смерті останнього та визнання права власності за ОСОБА_13 на земельну частку (пай) - залишити без змін.

В іншій не оскаржуваній частині рішення суду в апеляційному порядку не переглядалось.

Дію рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 25 жовтня 2017 року, яка була зупинена ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 січня 2018 року - поновити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_43

повний текст постанови

складено 5 квітня 2018 року