справа №176/2360/16-ц
провадження №2/176/65/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2018 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.,

за участі секретаря Ніколенко М.В.,

судового розпорядника Коваль А.О.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя особа Жовтоводська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом та договору дарування частини квартири частково недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 24 листопада 2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_4 державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О., після смерті спадкодавця ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, в частині спадкування 1/3 від 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

Одночасно, позивач просить визнати частково недійсним договір дарування №3691 від 30 листопада 2015 року, укладений ОСОБА_8 з ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дудник Т.В., в частинні дарування 1/3 від 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер його батько ОСОБА_11, після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді трьохкімнатної квартири за адресою Дніпропетровська область місто Жовті води АДРЕСА_2.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_11 є він- ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, син- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина - ОСОБА_8 Тобто всі втрьох прийняли спадщину фактично встпивши в управління та володіння спадковим майном.

У червні 2016 року йому стало відомо, що в провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 про визнання його втратившим право користування житловим приміщенням. З доданих до позовної заяви документів вбачається, що 24.11.2015 року його рідний брат ОСОБА_4 та мати ОСОБА_8 вступила у спадщину отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом по ? частці квартири АДРЕСА_3 також те, що відповідач ОСОБА_8 подарувала належну їй ? частку спірної квартири відповідачу ОСОБА_4

У серпні 2016 року він як спадкоємець першої черги, який на момент смерті спадкодавця був неповнолітнім та проживав разом з ним звернувся до державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контор из заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак своєю постановою державний нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії.

Вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2015 року, видані на імя відповідачів та договір дарування частки квартири від 30.11.2015 року порушують його майнові права, як спадкоємця першої черги за законом, а отже наявні передбачені законом підстави для визнання даних правочинів частково недійсними.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав пославшись на доводи викладені в позовній заяві. Представник позивача адвокат ОСОБА_3, що діє на підставі договору про надання правової допомоги у судовому засіданні зазначила, що після смерті батька ОСОБА_11 спадкоємцями першої черги за законом були троє осіб неповнолітні сини ОСОБА_2, ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_8. При цьому, в порушення права позивача на обов'язкову частку у спадковому майні, оскільки позивач, як неповнолітня дитина спадкодавця мав право на обов'язкову частку в розмірі, встановленому ст.535 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, який діяв на час відкриття спадщини свідоцтва про право на спадщину за законом видані лише відповідачам, у зв'язку з чим зазначені свідоцтва мають бути визнані частково недійсними.

Відповідач ОСОБА_8 про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у судове засідання не з'явилась, у письмовому клопотанні просить розгляд справи проводити за її відстуності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.При цьому, у судовому засіданні 17.08.2017 року зазначила, що у 2001 році помер її чоловік, який був власником квартири АДРЕСА_4 Води.В 2002 році придбала будинок по АДРЕСА_8, де почали проживати.У розмовах з синами вирішено було що ОСОБА_4 проживатиме в будинку по АДРЕСА_8, а ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_9. В 2010 році ОСОБА_4 одружився та переїхав до спірної квартири та зазначив про необхідність переоформлення квартири на нього, а також вказав, що ОСОБА_2 відмовився від своєї частки, а тому вона подарувала свою частку ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі при цьому вказав, що у 1999 році разом з сім'єю переїхали до будинку по АДРЕСА_8. У належній батькові квартирі по АДРЕСА_9 ніхто не проживав. Одружившись у 2010 році повернувся у спірну квартиру, сплачував комунальні послуги. Згодом просив матір та брата знятися з реєстрації, оскільки матері належала частина будинку по вулиці Будівельників, а користуванні позивача перебував будинок по АДРЕСА_8. Мати, згідно договору, подарувала йому належну їй частку квартири, позивачу даний факт був відомий, а тому вважає що спірні свідоцтва видані на законних підставах.Представник відповідача адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні також зазначив, що його довірителем здійснюється поліпшення спірної квартири, проводяться ремонтні роботи, здійнюється погашення боргів з оплати комунальних послуг, тобто лише ОСОБА_4 приймає участь в утриманні квартири.

Завідувач Жовтоводської державної нотаріальної контори надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд,заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, вважає що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_11, місце реєстрації смерті Жовтоводський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №864 (а.с.10).

Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді трьохкімнатної квартири за адресою АДРЕСА_5.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_11 є сини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина ОСОБА_8 (а.с.6,7). На момент смерті останнього ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були неповнолітніми.

Згідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР.

Отже, на момент відкриття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_11, діяли норми Цивільного кодексу України, прийнятого 18.07.1963 року.

Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР).

Згідно довідки ЖРЄУ №3 вбачається, що ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 були зареєстровані та проживали на момент смерті ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_5 (а.с.9).

Таким чином ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_8 прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вступили у спадщину на ? частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

В матеріалах справи не містяться відомості, а сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_2 з заявою до нотаріальної контори про відмову від спадщини не звертався, а тому ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину.

Позивач ОСОБА_2, як неповнолітня дитина померлого (на дату смерті спадкодавця позивачу було 15 років) мав право на обов'язкову частку у спадковому майні.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Отже, при спадкуванні за законом позивачу б належало отримати разом зі своїм братом та матір'ю одну третину від всього майна, що увійшло до складу спадкового майна.

Згідно зі ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Виходячи з положень п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", у разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначила, що мешкає за адресою АДРЕСА_10 та є сусідкою сім'ї ОСОБА_2. До 1999 року їх у спірній квартирі, а після смерті ОСОБА_11 ними придбаний будинок по АДРЕСА_8 в місті Жовті Води, де вони стали проживати. Грошей на оплату комунальних послуг не вистачало, а тому мали намір квартиру продати. Позивач у зазначеній квартирі не проживає із вказаного часу.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні вказала, що у 2001 році помер батько ОСОБА_11 та мати з дітьми виїхала проживати до будинку по АДРЕСА_8. На даний час в квартирі проживає ОСОБА_4 з сім'єю, де робить ремонт, позивач у квартирі не проживає.

Отже враховуючи вище зазначене, а саме, що під час видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_8 та ОСОБА_4 порушено права іншого спадкоємця ОСОБА_2 спадкоємця першої черги, позивача по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом в частині спадкування 1/3 від ? частки спадкового майна підлягають задоволенню.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до роз'яснень в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" слідує, що вимога про визнання спірного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

30 листопада 2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_8 передає у власність ОСОБА_4.1/2 частки квартири, що в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею 58,4 кв.м. житловою площею 41,8 кв.м. розташована за адресою:Дніпропетровська область, АДРЕСА_6 (а.с.12-13).

Таким чином відповідач ОСОБА_8 приймаючи спадок у вигляді ? частки зазначеної квартири, а потім даруючи його, діяла без достатніх прав та повноважень щодо 1/6 частки, яка їй не належала та не могла належати згідно спадкування за законом.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ст. 203 ЦК України: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, укладенням договору дарування частки квартири, право власності на яку підтверджувалось вищевказаним свідоцтвом, відповідач ОСОБА_8 порушила право позивача на спадкування належної йому за законом частки у спадковому майні, а відповідно порушила встановлені законом правила спадкування, а також майнові права позивача, що відповідно до ч. 1. ст. 203 ч.1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання договору дарування квартири частково недійсним.

Разом з тим, вказаний правочин може бути визнаний недійсними виключно в частині, що стосується прийняття та розпорядження щодо 1/6 від відчуженої ? частки квартири, яка відповідачу ОСОБА_8 не належала та не могла належати згідно спадкування за законом, оскільки в іншій частині правочину вона розпоряджалася майном, що безспірно належить їй за законом.

Підсумовуючи викладене, надавши правову оцінку представленим доказам у сукупності з фактичними обставинами справи, проаналізувавши характер правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, які спрямовані на відновлення його спадкових прав, що були порушенні в результаті недобросовісної поведінки відповідачів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент звернення до суду з позовом. Так на день подачі позову 20.10.2016 року розмір судового збору становить 551,20 грн.

Згідно п. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачами заявлено дві вимоги немайнового характеру, однак при подачі позовної заяви позивачем сплачено лише 896,30 грн., в той час має бути 1102,40 грн.

У зв'язку з недоплатою позивачем суми судового збору у розмірі 206,10 грн. дана сума підлягає стягненню з відповідачів на користь держави по 103,05 грн. з кожного.

Окрім того, з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі позову по 310,35 грн. з кожного.

На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 273, 247-279, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_4, третя особа Жовтоводська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом та договору дарування частини квартири частково недійсними задовольнити частково.

Визнати свідоцтва про право на спадщину за законом, видані державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О. 24 листопада 2015 року, після смерті спадкодавця ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, ОСОБА_8 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_7 в місті Жовті Води Дніпропетровської області та ОСОБА_4 на ? частку квартири АДРЕСА_7 в місті Жовті Води Дніпропетровської області, частково недійсними в частині спадкування 1/3 від 1/2 частки спадкового майна.

Визнати договір дарування 1/2 частки квартири за адресою АДРЕСА_2 в місті Жовті Води Дніпропетровської області укладений ОСОБА_8 з ОСОБА_4 30 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Жовтоводського міського нотаріального округу Дудник Т.В. та зареєстрований за №3691 частково недійсним в частині дарування 1/6 від відчуженої 1/2 частки квартири.

У задовленні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_11, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_11 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_11 витрати по сплаті судового збору по 310 (триста десять) гривень 35 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_11, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_11 на користь держави недоплачену суму судового збору по 103 (сто три) гривні 05 копійок з кожного.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А.Павловська

Дніпропетровської області