Справа № 308/2373/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - ОСОБА_2, про забезпечення позову у цивільній справі № 308/2373/17 за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_3 (88000, м. Ужгород, вул. Грушевського, 78/16), про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 051,52 грн.

Разом із позовною заявою, позивачем ПАТ КБ «Приват Банк» було подано до суду заяву про забезпечення позову, за якою він просить суд: накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, а саме: на квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 78/16.

В обґрунтування заяви представник ПАТ КБ «Приват Банк» зазначив, що відповідач тривалий час не виконує взяті на себе зобовязання щодо повернення коштів за кредитним договором, та задля запобігання передачі права власності на квартиру на користь третіх осіб просить суд накласти арешт на вказану квартиру.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як зазначено у п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглянувши подану позивачем заяву та матеріали справи, суд дійшов до висновків про те, що заявником не доведено суду, що існує реальна загроза утруднення чи неможливості виконання рішення суду у подальшому, суду не доведено належними та допустимим доказами, що відповідач вживає будь яких заходів щодо продажу квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 78/16, взагалі з інформаційної довідки з державного реєстру прав власності № 68963301 вбачається, що відомості про право власності на цю квартиру в реєстрі права власності взагалі відсутні.

Також як вбачається з позовних вимог заявлених позивачем ПАТ КБ «Приват Банк» предметом спору є грошові кошти, які позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 відповідно до договору кредиту, у звязку з чим вимоги заявника щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою м. Ужгород, Грушевського 78/16 суперечить вимогам п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, так як зазначене майно не є предметом спору.

Слід також зазначити, що сума позову 29 051,52 грн. є незначною у порівнянні із вартістю зазначеного нерухомого майна.

Керуючись ст.ст. 149-157, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» - ОСОБА_2, про забезпечення позову у цивільній справі № 308/2373/17 за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Дергачова