Справа № 351/1070/17
Номер провадження №2/351/57/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.,

представника позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_2, визнання житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину даного житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та дарування від 24.03.2017р., укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

До Снятинського районного суду звернулася ОСОБА_6 із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання житлового будинку спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку, визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору дарування. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вони почали спільно проживати з 1986 року та в цьому ж році придбали житловий будинок по АДРЕСА_2. Поселилися в ньому та почали проживати. ІНФОРМАЦІЯ_1. у них народилася донька ОСОБА_7, батьком якої добровільно записав себе відповідач ОСОБА_2. Вони з відповідачем проживали однією сім'єю та вели спільне господарство до 1999р.. 05.09.1999р. даний житловий будинок був проданий. Після продажу житлового будинку вона переїхала проживати разом із відповідачем у 1999р. АДРЕСА_1. В даному будинку вона не була зареєстрована, однак фактично проживала з відповідачем однією сім'єю. Між ними була домовленість, що даний будинок буде оформлений на їхню доньку. Однак, відповідач звернувся з позовом до Снятинського районного суду про втрату донькою права на проживання та зняття її з реєстрації в спірному житловому будинку. Оскільки договір купівлі-продажу спірного житлового будинку був оформлений на відповідача, то він мав намір продати його. Просить поновити строк позовної давності, встановити факт її постійного проживання однією сім'єю з відповідачем ОСОБА_2, визнати житловий будинок по АДРЕСА_1, придбаний ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 18.02.2000р. спільною сумісною власністю, визнати за нею право власності на 1/2 частку даного житлового будинку, а також згідно уточнюючої позовної заяви просить визнати недійсними договора купівлі-продажу, дарування від 24.03.2017р., укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з вищевикладених підстав, просили позов задоволити. Позивачка зазначила, що проживала разом із відповідачем ОСОБА_2 з 1986р. по 2001р. у с. Княже Снятинського району, з 2001р. по 2007р. проживала разом з ним у с. Прутівка Снятинського району. А з 2008р. перейшла проживати до свого сина по іншій адресі у с. Прутівка.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та їх представники в судовому засіданні проти позову заперечили. ОСОБА_2 пояснив, що спірний житловий будинок купив за свої власні кошти, а також у спірному будинку разом із позивачкою не проживав. Натомість проживав з нею у с. Княже Снятинського району. У житловому будинку, що в с. Прутівка Снятинського району проживав сам.

Співвідповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що право власності на спірний житловий будинок нею набуте у встановленому законом порядку. Зазначила, що ОСОБА_2 проживав у спірному будинку один. Позивачка ОСОБА_6 проживала в іншому будинку.

Вислухавши сторін, з'ясувавши обставини справи, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, беручи до уваги покази свідків, суд вважає, що позов безпідставний та в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_8, яка являється донькою позивачки та відповідача ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснила, що мати з батьком проживали однією сім'єю та вели спільне господарство.Чи були зареєстровані у спірному будинку не знає. У 2007р. батько від них перейшов проживати в с. Устя Снятинського району. У даному житловому будинку вона залишилась проживати разом із чоловіком, а мати перейшла проживати до свого сина. Будинок, який знаходиться у с. Княже Снятинського району та належав її батькові вони продали.

Із показів, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 вбачається, що у спірному житловому будинку по АДРЕСА_1 ніхто не проживає. На даний час будинок проданий. Позивачка ОСОБА_6 у спірному житловому будинку не проживала.

Із показів, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 вбачається, що йому відомо про те, що позивачка разом із відповідачем ОСОБА_2 проживали однією сім'єю та вели спільне господарство з 2000р. по 2008р.. Позивачка має інший житловий будинок.

Із показів, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11, яка являється племінницею позивачки, вбачається, що позивачка та відповідач проживали однією сім'єю та вели спільне господарство з 1997р.. В с. Прутівка Снятинського району проживає син позивачки та відповідача.

Із показів, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 вбачається, що відповідач ОСОБА_13 проживав із іншою жінкою близько 10 років, проживали в с. Устя Снятинського району. Про житловий будинок в с. Прутівка їй нічого не відомо.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Княженської сільської ради від 24.05.2017р. згідно погосподарських книг №11 за 1986-1990р.р., за 1991-1995 р.р. та № 5 за 1996-2000р.р. до складу сім'ї, зареєстрованих в АДРЕСА_3 входять: відповідач ОСОБА_2, позивачка ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7. Даний житловий будинок проданий згідно договору купівлі-продажу від 15.09.1999р..

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_6 14.12.1999р., ОСОБА_14 продала, а ОСОБА_6 купила житловий будинок по АДРЕСА_1

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_15 та ОСОБА_2 18.02.2000р., ОСОБА_15 продав, а ОСОБА_2 купив житловий будинок з належними господарськими будівлями і спорудами, що по АДРЕСА_2 Даний житловий будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.05.2017р. вбачається, що на даний час позивачка ОСОБА_6 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_4

У 1999р. позивачка разом із своїм співмешканцем ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_7 переїхали в АДРЕСА_1. Даний житловий будинок сторони придбали разом і на час його придбання проживали разом з донькою як повноцінна сім'я та вели спільне господарство.

Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 08.09.2017р., складеного комісією Прутівської сільської ради, вбачається, що ОСОБА_2 був власником житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1. На час придбання будинку відповідач проживав і був зареєстрований сам. До дня виписки з вказаного господарства ОСОБА_2, в ньому ніхто не проживав понад 10 років. В господарстві була зареєстрована донька ОСОБА_8, однак фактично проживала за межами України понад 5 років, яка виписана із господарства на підставі рішення суду від 13.02.2017р..

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що 23.12.2008р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_16.

Із рішення Снятинського районного суду від 13.02.2017р. вбачається, що ОСОБА_8 визнано такою, що втратила право проживання в належному ОСОБА_2 на праві приватної власності житловому будинку по АДРЕСА_2 Знято ОСОБА_8 з реєстрації в даному житловому будинку.

Із виписки з рішення виконкому Прутівської сільської ради № 231 від 30.09.2004р. вбачається, що секретарем сільської ради зроблено звірку з погосподарськими книгами та присвоєно відповідний номер житловому будинку по АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_2, тобто будинок змінив адресний номер з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1.

Із довідки Прутівської сільської ради від 05.10.2017р. вбачається, що в господарстві по АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2 на праві власності, були зареєстровані: донька ОСОБА_7 та співжителька ОСОБА_16 - прибула 02.09.2005р. та вибула 14.12.2005р..

Згідно довідки Прутівської сільської ради від 19.02.2018р. ОСОБА_6 зареєстрована в АДРЕСА_4 до складу її сім' входить: син ОСОБА_17, який перебуває за межами України близько 10 років.

Із відомостей з Державного реєстру речових прав вбачається, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу та договору дарування від 24.03.2017р. належить спірний житловий будинок по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 СК України.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Статті 315 ЦПК України зазначають, що справи про встановлення юридичних фактів, у тому числі про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, мають розглядатися у порядку окремого провадження.

Проте відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Така позиція підтверджується також постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактично шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правила зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь- якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із частиною першою статті 61 СК України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Виходячи із вищевикладеного, кожна людина має право на сімейне життя, при цьому, укладення шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов'язковою умовою для створення сім'ї'. Сім'я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В судовому засіданні встановлено, що позовні вимоги позивачки про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання спільною сумісною власністю житлового будинку по АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 набув право власності на спірний будинок 18.02.2000р. на підставі договору купівлі-продажу, тобто після припинення фактичних шлюбних відносин, що не заперечувала сама позивачка ОСОБА_6 і відповідно спірний будинок в даному випадку не є об'єктом права спільної сумісної власності в розумінні ст.ст. 57, 60, 61, 74 СК України.

Разом з тим, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 щодо визнання права спільної сумісної власності домоволодіння по АДРЕСА_1, а спірний житловий будинок є особистою приватною власністю відповідача, оскільки придбаний на підставі договору купівлі-продажу, що не суперечить чинному законодавству за час окремого проживання з позивачкою ОСОБА_6, відповідач розпорядився ним на власний розсуд, уклавши договір купівлі-продажу та договір дарування, тому в задоволенні вимог ОСОБА_6 щодо визнання договорів купівлі-продажу та дарування домоволодіння по АДРЕСА_1 від 24.03.2017р., слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 3,70,74 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_2, визнання житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину даного житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими будівлями, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та дарування від 24.03.2017р., укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.