Справа № 465/3614/17 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/783/7561/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 26 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину,-

в с т а н о в и л а :

21 червня 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним спадкового договору укладеного 08.05.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказаний правочин не відповідав внутрішній волі його діда ОСОБА_5, даного правочину дід не укладав та такий не був спрямований на реальне настання правових наслідків. Стверджує, що він є єдиним спадкоємцем майна його діда ОСОБА_5 і проживав з ним у спірній квартирі до самої смерті.

23 червня 2017 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони відповідачу вчиняти певні дії, а саме, розпоряджатися у будь-який спосіб квартирою АДРЕСА_1 здійснювати там ремонт, реконструкцію, перепланування, заміну комунікацій, вивіз меблів, та будь- яких інших дій, що можуть призвести до змін технічних характеристик, чи комплектації об»єкту нерухомості.

Заяву про забезпечення позову обгрунтовує тим, що предметом даної справи є визнання недійсним з моменту укладення спадкового договору між його дідом ОСОБА_5 та ОСОБА_4, правовим наслідком якого є перехід у власність останньої квартири АДРЕСА_1 17.06.2017р. ОСОБА_4 з невідомими особами з»явилась за вказаною адресою, силою відібрала у нього ключі, та вигнала на вулицю, мотивуючи свої дії тим, що на підставі спадкового договору вона є власником квартири. Вважає, що відповідач має нічим не обмежені можливості вчинити з квартирою розпорядчі, чи технічні дії, що можуть утруднити, чи навіть зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Оскаржуваною ухвалою заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним правочину до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Заборонено відповідачу ОСОБА_4 вчиняти певні дії, а саме розпордяжатися у будь-який спосіб квартирою АДРЕСА_1, здійснювати там ремонт, реконструкцію, перепланування, заміну комунікацій, вивіз меблів та будь-яких інших дій, що можуть призвести до змін технічних характеристик чи комплектації об'єкту нерухомості.

Ухвалу оскаржила відповідач ОСОБА_2. В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною. Стверджує, що суд безпідставно вжив заходів забезпечення позову та не врахував, що відповідно до п.28 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі подання позову особою, яка не є стороною спадкового договору, судам необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено. Стверджує, що позивачем до матеріалів справи не додано та у позові не вказано про наявність заповіту, згідно якого покійний ОСОБА_5 заповів би йому спірне майно. Крім цього, позивачем до справи не додано доказів про те, що покійний ОСОБА_5 був його дідом, що давало йому б право приймати спадщину за законом. Для спадкування майна за законом на підставі ч.1 ст.1266 ЦК України позивачу окрім доказування родинних відносин з покійним, слід також подати докази того, що один з його батьків, який являвся сином чи дочкою покійного, що підтверджено документально, на час смерті ОСОБА_5 також помер. Відтак, позивачем фактично не доведено наявності обставин порушення оскаржуваним спадковим договором його прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки в позивача право на спадкування квартири АДРЕСА_1 чи право власності на таку відсутнє. Окрім того, позивач не довів стверджуваних ним обставин проживання у спірній квартирі, наміру відповідача продати квартиру та насильного виселення його з такої квартири. Крім цього, позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів того, що між позивачем та відповідачем дійсно наявний спір з приводу спадкування майна покійного ОСОБА_5 За таких обставин вважає, що у суду не було жодних підстав для вжитття заходів забезпечення необгрунтованого позову. Просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Сторони у справі в судове засідання не з'явились, хоч були повідомлені про час і місце судового засідання.

Частиною 2 ст.372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При розгляді справи в суді першої інстанції суд керувався приписами ЦПК України в редакції 2004 року, на відповідність яким перевіряється оскаржувана ухвала.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 151 ЦПК України(в редакції чинній на час постановлення ухвали) передбачалося, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з пунктами 1,2 ч.1 ст. 152 ЦПК України(в редакції чинній на час постановлення ухвали), позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 152 Цивільного процесуального кодексу України(в редакції чинній на час постановлення ухвали) встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Преамбула Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 визначає, що забезпечення позову - сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 Постанови роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції правильно врахував наведені вище вимоги процесуального закону та роз'яснення надані у Постанові Пленуму та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що жодних прав позивача спірним спадковим договором порушено не було та чи взагалі останній має право на звернення з даним позовом, однак такі не приймаються колегією суддів при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову, оскільки стосуються розгляду справи по суті.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 зазначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відтак, колегія суддів, вважає, що оскільки між сторонами наявний спір з приводу дійсності договору спадкування на підставі якого відповідач набула у власність квартиру, вжиті ухвалою заходи забезпечення позову не порушують прав відповідача на володіння та користування нею, існує обґрунтоване припущення того, що в разі відчуження квартири виконання можливого рішення про задоволення позову буде утрудненим та може бути підставою для виникнення нових судових спорів, види забезпечення відповідають заявленим позовним вимогам, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Твердження в апеляційній скарзі про невідповідність ухвали вимогам закону спростовуються вищенаведеним, а відтак, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу про забезпечення позову залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374,ст.ст.375,381,383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена відповідно до положень ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 березня 2018 року.

Головуючий: Мікуш Ю.Р.

Судді: Павлишин О.Ф.

Приколота Т.І.