ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 643/12283/18

провадження № 22-ц/818/1560/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2018 року, постановлену у складі судді Букреєвої І.А., у справі за заявою ОСОБА_1, яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити юридичний факт, що її вимушене переселення разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у жовтні 2014 року з окупованої території Донецької області України відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2018 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги зазначила, що відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції належним чином не з'ясував зміст її вимог та фактично позбавив її права на встановлення причин її внутрішнього переселення, а відтак дійшов помилкового висновку про те, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що факт збройної агресії Російської Федерації проти України визначено правовими актами Президента України та Верховної Ради України, обставини, внаслідок яких заявник була вимушена переселитися з окупованої території України до іншого міста, є загальновідомими, а тому заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

Перелік юридичних фактів, які підялгають встановленню в судовому порядку визначено ч. 1 ст. ст. 315 ЦПК України.

Разом з тим, частиною другою статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону, викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 зазначала, що метою встановлення факту її вимушеного переселення разом з неповнолітніми дітьми у жовтні 2014 року з окупованої території Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України є визначення її статусу як жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов'язків, у тому числі щодо отримання нею відповідної допомоги. Іншого позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв'язку між переселенням із зони проведення бойових дій на сході України та військовою агресією Російської Федерації законодавством не визначено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, не врахував доводів заяви та мети, з якою ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність передбачених процесуальним законом підстав для відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з направленням справи до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 379, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2018 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1, яка діє також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення, направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова