Провадження № 2/761/833/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Яриновської Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (далі по тексту - відповідач-1) та ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач-2) про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.09.2016 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_11 в місті Києві по проспекту Лобановського, 196, порушивши правила дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_8 під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого було пошкоджено транспортні засоби.

Постановою Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_3 визнано винним в порушенні п. 13.1. Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно матеріальну шкоду.

Цивільно-правова відповідальність відповідача-2 була застрахована у ПрАТ товариства «Київський страховий дім» згідно із полісом АЕ3051403.

Відповідно до звіту № 36 експертного автотоварознавчого дослідження від 06.10.ю2016 року, розмір матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивача «Хюндай», д/н НОМЕР_8 склав 84601,27 грн.

Як зазначав позивач, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 139429,97 грн.

За викладених обставин, з урахуванням вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України, позивач просив суд стягнути з відповідача-1 розмір збитку в сумі 52417,00 грн., з яких: 700,00 грн. послуги евакуатора, 1500,00 грн. послуги експерта за складання звіту про оцінку, 50000,00 грн. матеріального збитку та 217,00 грн. відправлення телеграми, а також стягнути з відповідача-2 матеріальний збиток в сумі 89429,97 грн. та покласти на відповідачів судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

01.03.2017 року відповідач-1 надав суду заперечення в яких позов на визнав та вважав його безпідставним. При цьому зазначав, що позивач звернувся до суду до моменту настання передбаченого статтею 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку для здійснення страхової виплати, який становить 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Окрім того зазначав, що відповідач-1 здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 50000,00 грн. 06.02.2017 року. Також зазначав про відсутність підстав для покладення на страховика додаткових витрат поза межами ліміту, передбаченого страховим полісом.

03.03.2017 року відповідач-2 надав письмові пояснення по справі в яких зазначав, що причиною дорожньо-транспортної пригоди став автомобіль «Чері», д/н НОМЕР_12, який створив аварійну ситуацію. Окрім того зазначав, що він звернувся у встановлений строк до страхової компанії, де була застрахована його відповідальність, а тому вважав, що саме вона має здійснити страхову виплату. Також відповідач-2 зазначав, що позивачу має бути відшкодована оцінена шкода з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та висновок експертного дослідження вважав таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства.

ІІ. Заяви та клопотання:

03.03.3017 року відповідачем-2 було подано клопотання про призначення у справі судової експертизи.

09.06.2017 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову.

15.02.2018 року відповідач-2 звернувся до суду із клопотанням про відкладення слухання справи у зв'язку із знаходженням представника відповідача ОСОБА_4 на лікарняному.

19.02.2018 року відповідач-1 звернувся до суду із клопотанням про підтримання раніше наданих заперечень та відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю представників відповідача в інших судових засіданнях.

19.02.2018 року позивач звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності та ухвалення у справі заочного рішення.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

Ухвалою суду від 03.03.2017 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу за клопотанням відповідача-2 для визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_8, внаслідок його пошкодження в ДТП 22.09.2016 року. На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

Ухвалою суду від 25.07.2017 року в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову було відмовлено.

Ухвалою суду від 10.10.2017 року справу за даним позовом було прийнято до провадження суддею Рибаком М.А. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку із закінченням повноважень судді ОСОБА_6 Провадження у справі відновлено та призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.02.2018 року об 12:45 год.

Позивач в судове засідання не зявився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував.

Відповідач-1 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, звернувся до суду із клопотанням про підтримання раніше наданих заперечень та відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю представників відповідача в інших судових засіданнях.

Відповідач-2 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, звернувся до суду із клопотанням про відкладення слухання справи у зв'язку із знаходженням представника відповідача ОСОБА_4 на лікарняному.

Слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

А тому, суд, вирішуючи клопотання відповідачів, приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, оскільки відповідач-1 є юридичною особою, яка має штат відповідних працівників та має можливість забезпечити участь представника в судовому засіданні, окрім того, до клопотання відповідач-1 не долучає доказів того, що в інших судових процесах зайняті усі штатні працівники відповідача.

Розглянувши клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи, суд також не знаходить підстав для його задоволення, оскільки ОСОБА_2 не додає жодних доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки в судове засідання. Посилання на знаходження представника відповідача ОСОБА_4 на лікарняному суд відхиляє, оскільки матеріали справи не місять підтверджень того, що вказана особа є представником відповідача-2.

Такими чином, суд визнав причини неявки відповідачів в судове засідання неповажними.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вказану норму закону та наявність усіх чотирьох передумов для ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку про можливість проведення заочного розгляду справи.

Так, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 2 вересня 2016 року, ОСОБА_2 22.09.2016 року о 16 год. 20 хв. керуючи автомобілем «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_11, в м. Києві по пр-ту Лобановського, 196, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_8, який від удару допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Amarok» д.н.з. НОМЕР_13, що призвело до пошкодження трьох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року, яка залишена без змін Постановою Апеляційного суду міста Києва від 23.11.2016 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с. 4).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Хюндай», д/н НОМЕР_8, яким керував позивач, були завдані механічні пошкодження.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 36 від 06.10.2016 року, проведеного судовим експертом ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 84601,27 грн. (а.с. 7-31).

Згідно із висновком комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 29.09.2017 року № 6058/17-54, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_8, внаслідок пошкодження в ДТП 22.09.2016 року складала 76021,77 грн. (а.с. 210-222).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.ч. 9.1. - 9.4. ст. 9 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п'ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Стаття 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Стаття 36.6 зазначеного Закону визначає, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Із матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Київський страховий дім» здійснило виплату страхового відшкодування в сумі 50000,00 грн. в межах ліміту відповідальності за страховаим полісом, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 85) та копією квитанції (а.с. 169).

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-2 на користь позивача майнової шкоди у розмірі 26021,77 грн. (76021,77 грн. - 50000,00 грн. = 26021,77 грн.), є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Що ж до інших позовних вимог, то суд виходить з наступного.

Так, позивач просив суд стягнути з відповідача-1 розмір збитку в сумі 52417,00 грн., з яких: 700,00 грн. послуги евакуатора, 1500,00 грн. послуги експерта за складання звіту про оцінку, 50000,00 грн. матеріального збитку та 217,00 грн. відправлення телеграми, а також стягнути з відповідача-2 матеріальний збиток в сумі 89429,97 грн. та покласти на відповідачів судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Оскільки, в даному випадку, відповідач-1, здійснив виплату страхового відшкодування в межах страхової суми в повному обсязі, у порядку, визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то правові підстави для покладення на нього інших витрат, поза межами страхової суми відсутні і такі витрати підлягають відшкодуванню в порядку, визначеному ст. 1194 ЦК України.

Позовні вимоги до відповідача-2 підлягають частковому задоволенню в сумі 26021,77 грн. в межах розміру матеріального збитку, визначеного за результатами судової експертизи.

Що ж до посилань позивача з приводу вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 139429,97 грн., то вказана сума була розрахована без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу, тоді як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягає заміні за висновком, наданим позивачем склала 84601,27 грн., а за висновком судової експертизи - 76021,77 грн., а тому саме із цієї суми матеріального збитку слід виходити під час визначення матеріальної шкоди завданої позивачу.

Заперечення відповідача в частині того, що причиною дорожньо-транспортної пригоди став автомобіль «Чері», д/н НОМЕР_12, який створив аварійну ситуацію до уваги судом не приймається, оскільки не була встановлена під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, тоді як заперечення в частині покладення відповідальності на страхову компанію та визначення розміру матеріального збитку судом були враховані.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідності стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача суму матеріального збитку в розмірі 26021,77 грн.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_9) до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців 37-41, ) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_10) про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_10) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_9) суму матеріального збитку в розмірі 26021,77 грн. та 260,21 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ М.А. РИБАК