ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/824/18 Номер провадження 22-ц/814/424/18Головуючий у 1-й інстанції Городівський О.А. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом. Вказував, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2009 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначав, що з часу ухвалення судового рішення його майновий стан змінився у зв'язку з народженням двох малолітніх дітей. Просив суд зменшити розмір аліментів, що стягується за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2009 року до 1/8 частики всіх видів його заробітку (доходу) з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року року народження.

ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_5, з якою має спільних дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 з 07 жовтня 2014 року зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності.

Довідками Новосанжарського відділення ДФС у Полтавській області підтверджено отримання ОСОБА_2 доходу за перший квартал 2018 року 11 169 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, які позивач фактично сплачує на утримання неповнолітнього сина є недостатнім, а тому формальна зміна розміру аліментів не вплине на їх нарахування та належну сплату.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідо до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно роз'яснень, даних у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції було встановлено, що позивач є працездатним, отримує регулярний дохід та має можливість надавати утримання неповнолітній дитині у частці від свого заробітку (доходу).

Однак, судом було безпідставно не враховано факт перебування на утриманні двох малолітніх дітей від іншого шлюбу, що з об'єктивних причин зумовлює зміну майнового стану позивача.

Так, частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, що стягується з позивача утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, обмежує права на матеріальне забезпечення малолітніх дітей позивача від другого шлюбу.

Судова колегія, вважає, що всі діти позивача мають право на рівне забезпечення з боку батька, а тому розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2009 року, підлягають зменшенню до 1/6 частини заробітку (доходу) позивача.

При цьому, зменшуючи розмір аліментів, судова колегія вважає за необхідне привести у відповідність до вимог чинного закону мінімальний розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 вересня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3, на неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2009 року, з 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого для дитини відповідного віку, до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л. І. Пилипчук

О. В. Чумак