Ухвала

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 2020/1166/2012

провадження № 61-10602св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

треті особи: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», начальник дільниці № 23 Комунального підприємства «Жилкомсервіс», відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29 листопада 2012 рокуу складі судді Фанди О. А. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2015 року у складі колегії суддів: Пшенічної Л. В., Хорошевського О. М., Бурлаки І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс»), начальник дільниці № 23 КП «Жилкомсервіс», відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі - ВГІРФО), про виселення та зняття з реєстрації. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 27 жовтня 2011 року, зареєстровано в реєстрі за № 3021. Колишній власник зазначеної квартири ОСОБА_3 та члени її сім'ї залишилися проживати за вказаною адресою, чим чинять їй перешкоди в користуванні власністю. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила виселити відповідачів із спірної квартири, зобов'язати КП «Жилкомсервіс», начальника дільниці № 23 КП «Жилкомсервіс», ВГІРФО зняти їх з реєстраційного обліку.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29 листопада 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зі спірної квартири. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить спірна квартира, але вона не може нею користуватися, оскільки там залишилися проживати члени сім'ї колишнього власника, які підлягають виселенню.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29 листопада 2012 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У червні 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2015 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачі не отримували жодних повідомлень позивача про виселення. Суди неправильно застосували статтю 109 Житлового кодексу Української РСР та статті 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, так як квартира, з якої виселено відповідачів, була придбана не за рахунок кредитних коштів. Судами порушено вимоги Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, щодо належного повідомлення сторін про судові засідання та направлення їм копій процесуальних документів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у цій справі, а ухвалою від 13 квітня 2017 року - справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 лютого 2018 року справу № 2020/1166/2012 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року з підстав, передбачених частиною п'ятою статті 403 ЦПК України, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 753/12729/15-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом виселення і вселення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 квітня 2016року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 вересня 2016року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року касаційне провадження у цій справі було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 753/12729/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року, яка внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень 09 листопада 2018 року, касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_9 задоволено. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 вересня 2016 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом виселення і вселення відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Оскільки перестали існувати обставини, що викликали зупинення касаційного провадження у цій справі, то Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність його поновлення.

Керуючись статтями 254, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити касаційне провадження у справі № 2020/1166/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - комунальне підприємство «Жилкомсервіс», начальник дільниці № 23 комунального підприємства «Жилкомсервіс», відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, про виселення та зняття з реєстрації за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29 листопада 2012 рокута ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 10 вересня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

О. В. Ступак Г. І. Усик