Справа № 214/4226/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 грудня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Ткаченка А.В.,

при секретарі - Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу № 214/4226/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Гаренко Н.В. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 14.08.2007 року у розмірі 12161.80 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.08.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2800.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_2 не виконала свої зобов'язання за договором в зв'язку з чим, станом на 24.05.2018 року заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» склала 12161,80 грн. з яких: 2347,71 грн. - заборгованість за кредитом, 5565,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3193,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 555,32 грн. - (процентна складова), у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

20 вересня 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з якої вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнав, вважає їх не законними, нараховану суму боргу економічно не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити, пояснивши, що позовна заява подана до суду зі спливом строку, встановленого ст.. 257 ЦК України.

24 жовтня 2018 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Згідно якої представник позивача як на підставу для задоволення позовних вимог посилається на наявність підписаної анкети-заяви від 09.09.2010 року та додає нові Умови та правила надання Банківських послуг зі збільшеним строком позовної давності.

29 листопада 2018 року від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив. Відповідач вказує на те, що нові Умов та правил надання Банківських послуг які діють в редакції разом з анкетою-заявою від 09.09.2010 року зі збільшеним строком позовної давності не мають відношення до укладеного договору № б/н від 14.08.2007 року до якого зміни чи доповнення не вносились тому до нього необхідно застосовувати лише ті Умови та привила надання банківських послуг які діяли на момент укладення договору №б/н від 14.08.2007 року. Та анкета - заява від 09.09.2010 року не є чинною оскільки до неї не було укладено договір на обслуговування та банком не надавались ніякі послуги.

Суд дослідивши обставини справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами кредитного договору, укладеного сторонами та Цивільного кодексу України.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 14.08.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач заповнила та підписала заяву на отримання банківської картки строком дії у три роки, та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 9-10) чим надала свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що підтверджується власноручним підписом у анкеті-заяві (а.с.11-16).

ОСОБА_2 не належним чином виконувала умови кредитування у зв'язку з чим, станом на 24.05.2018 року, заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» склала 12161,80 грн. з яких: 2347,71 грн. - заборгованість за кредитом, 5565,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3193,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 555,32 грн. - (процентна складова), що підтверджується розрахунком суми заборгованості (а.с.5-8).

Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 6.6 у разі не виконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Згідно п.3.1-3.3 Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банку клієнту кредитної картки, клієнт своїм підписом у заяві та пам'ятці клієнта посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, шляхом надання відповідної суми кредитного ліміту.

Відповідно до п.3.17, п.5.2, п.6.9 вказаних умов та правил, при наявності у клієнта прострочення по кредитному ліміту, а також відсоткам за користування кредитним лімітом, банк має право: після закінчення строку вкладу, вклади та нараховані відсотки перечислити на відповідний картковий рахунок клієнта або розірвати даний договір. Також у випадку порушення держателем встановлених законодавством України вимог та умов даного кредитного договору, банк має право призупинити дію кредитної картки та визнати картку недійсною до моменту погашення заборгованості, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у відповідній визначеній банком частині у випадку невиконання держателем своїх кредитних зобов'язань згідно кредитного договору. У разі виникнення заборгованості, держатель зобов'язаний протягом 30 днів з моменту її виникнення погасити дану заборгованість.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши кредитний ліміт у сумі 2800,00 грн. відповідачу.

Однак, відповідач не додержалась належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого його заборгованість перед позивачем станом на 24.05.2018 року, відповідно до розрахунку склала 12161,80 грн. з яких: 2347,71 грн. - заборгованість за кредитом, 5565,67 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3193,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 555,32 грн. - (процентна складова) ( а.с.5-8).

Відповідно до листа долученого до відповіді до відзиву вбачається що ОСОБА_2 згідно кредитного договору б/н від 14.08.2007 року отримала картку № 889186 з терміном дії до останнього дня місяця 04.2009 року ( а.с. 48).

Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонговується не термін дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг.

Згідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до п. 3.1.1 Умов і правил користування платіжною карткою строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 цих Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Зі змісту п. 5.4 цих Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Так, в судовому засіданні встановлено що сторони укладення договору № б/н від 14.08.2007 року не оспорюють. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримала кредит у розмірі 2800,00 грн. вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки яким є квітень 2009 рік. (а.с. 48).

Оскільки умовами договору передбачено строк погашення кредиту у повному обсязі і таким строком є останній день місяця, вказаного на картці, а саме - квітень 2009 року, тобто з 01 травня 2009 року розпочався перебіг строку позовної давності.

Як видно з розрахунку заборгованості, наданого представником позивача останній платіж з погашення кредитної заборгованості відповідачем було проведено 06.07.2009 року на суму 24,69 грн. ( а.с.6).

Із позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся, згідно штампу вхідної кореспонденції суду 06 липня 2018 року, тобто із пропуском строку позовної давності,

Судом встановлено, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору, з урахуванням строку користування відповідачем грошовими коштами, погоджено розмір процентів, визначено порядок їх нарахування банком та сплати позичальником, тому в даному випадку нараховані за користування коштами проценти, передбачені договором, можуть підлягати стягненню в межах строку позовної давності за вимогою про повернення основної суми кредиту.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача штрафу та пені.

Тому суд вважає, що поза межами строку позовної давності вимоги задовольнятися не можуть і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Доводи представника позивача, щодо застосування п'ятдесятирічного строку позовної давності судом не приймаються з огляду на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що під час підписання сторонами кредитного договору діяли саме Умови у редакції, що передбачає збільшення позовної давності, оскільки такі Умови позичальником не підписані, тобто письмовий договір про збільшення позовної давності між сторонами не укладався.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 11 березня 2015 року № 6-16 цс 15, від 1 липня 2015 року № 6-757 цс 15.

Твердження представника позивача, що відповідач підписуючи анкету-заяву від 09.09.2010 року приєдналась до Умов та правил надання Банківських послуг, затверджених наказом Банку від 06.03.2010 року суд не приймає до уваги, оскільки відсутні будь які докази, що відповідач підписуючи анкету-заяву від 09.09.2010 року надала згоду на внесення змін до умов і правил надання банківських послуг які разом з заявою від 14.08.2007 року складують договір б/н 14.08.2007 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

Суд приймає до уваги посилання представника відповідача, що строк позовної давності не перериваюся, причини пропуски позовної давності представник позивача не повідомив, не вказав на поважність та не просив їх поновити.

Враховуючи вищевикладена, беручи до уваги, що позивач пропустив строки звернення до суду з позовом (строк позовної давності), суд вважає, що існують підстави для відмови у задоволенні позову згідно вимог ст. 267 ЦК України.

Керуючись ст.ст.256, 257, 258, 509, 525, 526, 530, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Відомості про сторін:

Позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: 50000, АДРЕСА_1.

Суддя А.В. Ткаченко