Справа № 405/504/17
Провадження №2/405/115/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача міської ради м.Кропивницького ОСОБА_3

та відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький цивільну справу № 405/504/17 за позовом ОСОБА_1 до міської ради міста Кропивницького, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування рішення та договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_6 міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_4, в якому просила визнати недійсним та скасувати п.п.3, 4, 5 рішення ОСОБА_6 міської ради №4286 від 14.07.2015 року; а також визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №115 від 16 вересня 2015 року, зареєстрований 25.09.2015 року (кадастровий номер :36:290:0012), укладений між ОСОБА_6 міською радою та орендарями ОСОБА_5, ОСОБА_4

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона являється співвласником 9/50 частин нежитлової будівлі, що розташована в м. Кропивницький по вул. Пашутінська, 69, при цьому, на підставі рішення ОСОБА_6 міської ради №1754 від 28 лютого 2006 року вона набула право оренди на земельну ділянку під зазначеним вище домоволодінням строком на десять років, яке (право оренди) було посвідчено укладеним договором оренди земельної ділянки від 11 серпня 2006 року №90.

Вказала, що, маючи намір продовжити дію договору оренди на той самий строк та на тих же умовах вона (позивач) звернулась з відповідною заявою до ОСОБА_6 міської ради та у вересні 2016 року працівниками міської ради їй було вказано на те, що до заяви про продовження строку дії договору оренди необхідно додати витяг про земельну ділянку з Державного земельного кадастру, при цьому, під час заповнення заявки на отримання витягу через електронний реєстр було зясовано, що відомості про земельну ділянку під домоволодінням занесені до Державного земельного кадастру, земельна ділянка сформована та зареєстрована з кадастровим номером :36:290:0012 на підставі рішень ОСОБА_6 міської ради №3115 від 24.04.2014 року та №4286 від 14.07.2015 року та передана у користування двом співвласникам 33/100 частини будівлі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах кожному без врахування прав на цю земельну ділянку інших співвласників домоволодіння.

Позивач вважає, що рішення ОСОБА_6 міської ради №4286 від 14.07.2015 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що норми ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України з урахуванням набутого нею (позивачем) права власності на нерухоме майно безпосередньо встановлюють за нею право користування земельною ділянкою під своїм нерухомим майном, у звязку з чим, сформована та зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :36:290:0012 може перебувати в користуванні тільки всіх співвласників, на підставі чого п.п.3, 4, 5 рішення ОСОБА_6 міської ради №4286 від 14.07.2015 року, які прийняті з порушенням ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України, порушують її (позивача) право на землю, гарантовані зазначеними нормами Закону, та, в даному випадку, порушення її (позивача) права виражається у неможливості реалізації встановленого законом права шляхом укладання відповідного договору оренди земельної ділянки під своєю власністю.

Також зазначила, що, враховуючи, що рішення ОСОБА_6 міської ради №4286 від 14.07.2015 року є недійсним, враховуючи норму закону, встановлену ч.1 ст.216 ЦК України, договір оренди земельних ділянок з кадастровим номером :36:290:0012, укладений між ОСОБА_6 міською радою та орендарями ОСОБА_5, ОСОБА_4, також має бути визнаний недійсним, як наслідок недійсності рішення органу місцевого самоврядування.

Ухвалою суду від 16 лютого 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, та, враховуючи, що провадження у справі відкрито до набрання чинності редакцією Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, суд продовжив розгляд даної справи за правилами Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, які набрали чинності з 15.12.2017 року.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 (діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 30 січня 2017 року) під час судового розгляду справи позов підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив позов задовольнити. Крім того, позивач ОСОБА_1, будучи присутньою в судовому засіданні 20.02.2018 року позов підтримала з підстав, зазначених у ньому, просила позов задовольнити.

Представник відповідача міської ради міста Кропивницького ОСОБА_3 позов не визнав, просив відмовити позивачу в його задоволенні, зазначивши на обгрунтування заперечень, що правові підстави для скасування рішення ОСОБА_6 міської ради відсутні, так як позивачем не доведено порушення її прав відповідачем міською радою міста Кропивницького. Окрім того, позивачем не надано доказів на підтвердження викладених в позові обставин про те, що позивач зверталася з заявою до міської ради про продовження дії договору оренди землі, і їй було відмовлено у продовженні договору оренди землі з підстав надання земельної ділянки в оренду відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Вказав, що підставою звернення до суду є порушення права, разом з тим, позивачем не доведено порушень її прав.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, просив відмовити позивачу в його задоволенні з підстав недоведеності позивачем позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, судом повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, заперечення не надходили.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивачаМедведенко О.Я. ОСОБА_2, який підтримав предявлений позов, обґрунтовуючи позовні вимоги аналогічно викладеним у позовній заяві,пояснення представника відповідача міської ради міста Кропивницького ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, які заперечували проти задоволення позовних вимог, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи заперечення відповідачів проти позову, дослідивши докази по справі в їх сукупності, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «ОСОБА_6 ООБТІ» від 05.09.2005 року, що позивачу по справі ОСОБА_1 на підставі рішення третейського суду м.Кіровограда від 30.08.2005 року належить на праві приватної власності 9/50 частини нежитлової будівлі, що знаходиться у м.Кропивницькому, по вул. Пашутінській (Пашутіна), буд.69.

Відповідно до витягу з рішення ОСОБА_6 міської ради «Про регулювання земельних відносин» №1754 від 28 лютого 2006 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надано ОСОБА_1 в оренду на 10 років земельну ділянку із загальної площі 807, 55кв.м ( в т.ч. по угіддях: 807, 55 кв.м землі, які використовуються в комерційних цілях) по вул.Пашутінській, 69 під розміщення 9/50 нерухомого майна адміністративно-комерційних приміщень.

Крім того, відповідно до умов договору оренди землі (без номеру та дати укладення), укладеного між ОСОБА_6 міською радою, як Орендодавцем, та ОСОБА_1, як Орендарем, який (договір оренди землі) зареєстрований у ОСОБА_6 регіональній філії Державного підприємства Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України по земельних ресурсах, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №90 від 11 серпня 2006 року, Орендодавець на підставі рішення ОСОБА_6 міської ради №1754 «Про регулювання земельних відносин» від 28 лютого 2006 року надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку під розміщення адміністративно-комерційних приміщень, яка знаходиться по вул.Пашутінській 69 у м.Кіровограді. Земельна ділянка виділена в натурі ( на місцевості) у встановленому законом порядку.

Відповідно до Розділу 2 Договору в оренду передається земельна ділянка 9/50 частини із загальної площі 807, 55 м2 ( в тому числі по угіддях: 807, 55 м2 землі, які використовуються в комерційних цілях) .

Договір укладено на десять років, починаючи з дати прийняття рішення ОСОБА_6 міської ради. Договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, при належному виконанні обовязків відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. В цьому випадку орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (Розділ 3 Договору).

Судом також встановлено, що рішенням ОСОБА_6 міської ради «про надання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул.Пашутінській, 69» №3115 від 24 квітня 2014 року припинено малому державному комунальному побутовому підприємству по пошиттю та ремонту одягу ательє №5 «Елегант» право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0, 12 га по вул.Пашутіна, 69, надане на підставі рішення ОСОБА_6 міської ради від 11.10.1995 року №638 для розміщення ательє по пошиттю та ремонту одягу. Надано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років по вул.Пашутінській, 69 із загальної площі 0, 0808 га землі, які використовуються в комерційних цілях, для розміщення 33/100 частини нерухомого майна ( в рівних частках кожному) обєкта торгівлі (КВЦПЗ 03.07), за рахунок земель житлової та громадської забудови.

Рішенням ОСОБА_6 міської ради «Про передачу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в оренду земельної ділянки по вул.Пашутінській, 69» №4286 від 14 липня 2015 року затверджено ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду строком на 15 років загальною площею 0, 0808 га з них: ділянка №1 площею 0, 0788 га та ділянка №2 площею 0, 0020 га для розміщення 33/100 частини нерухомого майна ( в рівних частках кожному) по вул.Пашутінській, 69 для розміщення обєкта торгівлі (КВЦПЗ 03.07) (п.1 Рішення).

Пунктом 2 зазначеного рішення вирішено зареєструвати за територіальною громадою міста Кіровограда в особі ОСОБА_6 міської ради право комунальної власності на земельні ділянки загальною площею 0, 0808 га з них: ділянка №1 площею 0,0788 га (кадастровий номер №:36:290:0012) та ділянка №2 площею 0, 0020 га (кадастровий номер №:36:290:0013) по вул.Пашутінській, 69 для розміщення обєкта торгівлі (КВЦПЗ 03.07).

Відповідно до п.п.3, 4, 5 зазначеного рішення передано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 із земель комунальної власності в оренду строком на 15 років земельні ділянки по вул.Пашутінській, 69 загальною площею 0, 0808 га з них: ділянка №1 площею 0, 0788 га (кадастровий номер №:36:290:0012) та ділянка №2 площею 0, 0020 га (кадастровий номер №:36:290:0013) для розміщення 33/100 частини нерухомого майна ( в рівних частках кожному) землі, які використовуються в комерційних цілях, для розміщення обєкта торгівлі (КВЦПЗ 03.07) за рахунок земель житлової та громадської забудови.

Надано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дозвіл на передачу земельних ділянок в суборенду загальною площею 0, 0808 га з них:ділянка №1 площею 0, 0788 га (кадастровий номер №:36:290:0012) та ділянка №2 площею 0, 0020 га (кадастровий номер №:36:290:0013) або їх частин по вул.Пашутінській, 69 для розміщення обєкту торгівлі.

Встановлено для земельних ділянок загальною площею 0,0808 га з них: ділянка №1 - площею 0,0788 га та ділянка №2 площею 0, 0020 га по вул.Пашутінській, 69: категорію земель землі житлової та громадської забудови; склад угідь землі, які використовуються в комерційних цілях.

Встановлено розмір орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Окрім того, вирішено ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєструвати право оренди земельної ділянки.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки №115 від 16 вересня 2015 року, укладеного між ОСОБА_6 міською радою, як орендодавцем, та ОСОБА_5, ОСОБА_4, як Орендарями, Орендодавець на підставі рішення ОСОБА_6 міської ради від 14 липня 2015 року №4286 «Про передачу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в оренду земельної ділянки по вул.Пашутінській, 69» надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку (код КВЦПЗ 03.07), загальною площею 0, 0808 га з них: ділянка №1 площею 0, 0788 га (кадастровий номер №:36:290:0012) та ділянка №2 площею 0, 0020 га (кадастровий номер №:36:290:0013) або їх частин по вул.Пашутінській, 69 для розміщення 33/100 частини нерухомого майна ( в рівних частках кожному) для розміщення обєкту торгівлі за рахунок земель житлової та громадської забудови, розташовану по вул.Пашутінській, 69 у м.Кіровограді.

Земельна ділянка є сформованою у встановленому законом порядку.

Крім того, зазначений договір укладено строком на 15 років.

Поряд з цим, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Суд, в свою чергу, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Стаття ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із обранням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст.16 ЦК України, серед яких є визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч.10 ст.59 зазначеного Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 1ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається я на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, враховуючи норми ст.ст.43, 49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його субєктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Підставу позову складають власне не норми матеріального права, які просить застосувати позивач, а зазначення фактичних обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин.

Звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1 визначила предмет позову як визнання недійсним п.п.3, 4, 5 рішення ОСОБА_6 міської ради №4286 від 14.07.2015 року, а також визнання недійсним з підстав недійсності зазначеного рішення органу місцевого самоврядування і договору оренди земельної ділянки№115 від 16 вересня 2015 року, укладеного між ОСОБА_6 міською радою, як орендодавцем, та ОСОБА_5, ОСОБА_4, як Орендарями.

Як на підставу позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказала на те, що вона є співвласником 9/50 частини нежитлової будівлі №69 по вул.Пашутінській у м.Кропивницькому та на підставі рішення ОСОБА_6 міської ради №1754 від 28 лютого 2006 року вона набула право оренди на земельну ділянку під зазначеним вище домоволодінням строком на 10 років, при цьому, маючи намір продовжити дію договору оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах вона звернулась з відповідною заявою до ОСОБА_6 міської ради та нею було встановлено, що відомості про земельну ділянку під домоволодінням занесені до Державного земельного кадастру, та земельна ділянка сформована з кадастровим номером №:36:290:0012 на підставі рішення ОСОБА_6 міської ради №4286 від 14.07.2015 року та передана в користування лише двом співвласникам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 без врахування прав на цю земельну ділянку інших співвласників обєкту нерухомого майна, тим самим порушено її (позивача) право на землю.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, що набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними та юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній та комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають в державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 8, 9 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним обєднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється з уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Позивач ОСОБА_1, як на обгрунтування позовних вимог, в позові зазначила, що маючи намір продовжити дію попереднього договору оренди земельної ділянки від 11 серпня 2006 року на той самий строк та на тих же умовах, вона звернулася з заявою до ОСОБА_6 міської ради та у вересні, 2016 року працівниками міської ради їй було повідомлено про необхідність додання до заяви про продовження дії договору оренди землі витягу про земельну ділянку з Державного земельного кадастру та під час заповнення заявки на отримання витягу через електронний реєстр, було зясовано, що відомості про земельну ділянку під домоволодінням занесені до Державного земельного кадастру, та земельна ділянка сформована з кадастровим номером :36:290:0012.

При цьому, судом відзначається, що будь-яких доказів, які б підтверджували зазначені позивачем обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, позивач не надала, лише стверджуючи суду під час судового розгляду, що вона дійсно зверталася з письмовою заявою до ОСОБА_6 міської ради про продовження дії договору оренди землі, разом з тим, судом відзначається, що відповідно до ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях.

З наявних у справі доказів, судом не встановлено під час судового розгляду справи і тих обставин, що позивач ОСОБА_1, як Орендар земельної ділянки в порядку Закону України «Про оренду землі» зверталася до Орендодавця з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі та з доданим до листа-повідомлення проектом додаткової угоди, як не встановлено і тих обставин, що вона (позивач) отримала від орендодавця лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, а так само відмову в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі.

Із аналізу змісту положень ст.ст. 2, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України випливає, що право на судовий захист повязане виключно з порушенням субєктивного права позивача, при цьому суд захищає лише порушені права позивача, обставини дійсного (реального) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача (або наслідки у вигляді збитків чи інших обмежень) має довести належними, допустимими і достовірними доказами саме позивач, та відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту субєктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог позивача.

З огляду на викладене вище, судом також відзначається, що за принципом змагальності, визначеним в ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, на позивача ОСОБА_1 поряд із обовязком довести факт порушення субєктивного права відповідачами, також покладено обовязок довести підставу позову, а саме: обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і з якими закон повязує настання певних правових наслідків, тобто, із цих положень випливає необхідність доведення таких фактів: наявність обставин, з якими закон повязує настання певних правових наслідків для позивача (тобто доведення заявленої підстави позову) та факт порушення субєктивного права відповідачем, в свою чергу, позивач та в її інтересах представник під час судового розгляду справи не довели суду шляхом подання належних та допустимих доказів, зазначених фактів, зокрема, незаконності п.п.3, 4, 5 рішення ОСОБА_6 міської ради №4286 від 14.07.2015 року, що є підставою для відмови позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання недійсним п.п.3, 4, 5 рішення ОСОБА_6 міської ради №4286 від 14.07.2015 року «Про передачу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в оренду земельної ділянки по вул.Пашутінській, 69».

Крім того, позивачем ОСОБА_1 предявлено також вимогу про визнання недійсним з підстав, передбачених ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України договору оренди земельної ділянки №115 від 16 вересня 2015 року, зареєстрований 25.09.2015 року (кадастровий номер :36:290:0012), укладений між ОСОБА_6 міською радою та орендарями ОСОБА_5 та ОСОБА_4, мотивуючи вимоги в цій частині тим, що зазначений договір укладено між сторонами на підставі рішення, яке визнається недійсним, на підставі чого, та враховуючи, що зазначена вимога в даному спорі є похідною від вирішення судом вимоги про визнання недійсним п.п.3, 4, 5 рішення ОСОБА_6 міської ради №4286 від 14.07.2015 року «Про передачу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в оренду земельної ділянки по вул.Пашутінській, 69», суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для її задоволення та відмовою у звязку з цим в задоволенні позивачу ОСОБА_1 позову і в цій частині.

При вирішенні судом питання про розподіл між сторонами судових витрат порядку ст.141 ЦПК України, суд відзначає, що сплачений позивачем при предявлення позову до суду судовий збір у звязку з відмовою позивачу в задоволенні позову, слід вважати фактично понесеним позивачем, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, учасниками справи не заявлені, та, відповідно попередні розрахунки розміру судових витрат учасниками справи суду не подавалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до міської ради міста Кропивницького, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування п.п.3, 4, 5 рішення ОСОБА_6 міської ради №4286 від 14 липня 2015 року «Про передачу ОСОБА_5 та ОСОБА_4М в оренду земельної ділянки по вул.Пашутінській, 69» та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки №115 від 16 вересня 2015 року, зареєстрованого 25.09.2015 року (кадастровий номер :36:290:0012), укладений між ОСОБА_6 міською радою та орендарями ОСОБА_5, ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є апеляційний суд Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_7