АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача Башарова В.Є.,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

представника відповідача

ОСОБА_6 ОСОБА_7,

представника відповідача

ОСОБА_8 ОСОБА_9,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, від імені та в інтересах якого на підставі договору діє адвокат Гуленко Юрій Миколайович, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 січня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_34, ОСОБА_23, ОСОБА_35, ОСОБА_36 ОСОБА_6, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_37, ОСОБА_29, ОСОБА_38, ОСОБА_31, ОСОБА_4, ОСОБА_39, третя особа: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ІНТЕРБАНК» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.01.2018 відмовлено у відкритті провадження у справі (а.с.38, 39).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в судах порядку цивільного судочинства і відноситься до справ господарської юрисдикції, оскільки позивач є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відтак не є та ніколи не був власником (учасником, акціонером) ПАТ КБ «ІНТЕРБАНК», а отже в оскаржуваній ухвалі суд безпідставно ототожнив позивача з засновником (учасником, акціонером) банку та, відповідно, безпідставно застосував п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України (а.с.43-46)

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19.02.2018 відкрито апеляційне та надано строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.58, 59).

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13.03.2018 призначено справу до розгляду (а.с.90, 91).

14.03.2018 від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскільки ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

Насамперед, слід зазначити, що Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з викладеним справа підлягає розгляду апеляційним судом міста Києва.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили ухвалу суду залишити без змін.

Представники відповідачів залишили вирішення апеляційної скарги на розсуд суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за відомими суду адресами. Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку учасників справи, які з'явились у судове засідання, визнав за можливе розглянути справу за відсутності інших учасників справи, оскільки їх неявка, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги на ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що заява не підлягає розгляду в судах порядку цивільного судочинства і відноситься до юрисдикції господарських судів.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_6, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_4, ОСОБА_32, третя особа: ПАТ КБ «ІНТЕРБАНК» про солідарне стягнення з відповідачів, як пов'язаних з банком осіб, шкоди заподіяної ПАТ КБ «ІНТЕРБАНК» у розмірі 302 795 518 грн. 08 коп.

У відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Частиною 2 ст. 81 ЦК України визначено, що юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

Положеннями Конституції України чи нормах діючого законодавства України Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як юридична особа публічного права, не наділений правовим статусом бути засновником, власником (учасником, акціонером) будь якої юридичної особи, окрім спеціалізованої установи (ст. 52-2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (ч. 1 ст. 3 вказаного Закону.)

Отже, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є власником (учасником, акціонером) ПАТ КБ «ІНТЕРБАНК», а лише здійснює повноваження щодо ліквідації неплатоспроможного банку у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і звернувся з до суду з позовом до пов'язаних осіб ПАТ КБ «ІНТЕРБАНК» на виконання вимог ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої Фонд або уповноважена особа Фонду у разі недостатності майна банка звертається до пов'язаної з банком особи, дії або бездіяльність якої призвели до заподіяння кредиторам та/або банку шкоди, та/або пов'язаної з банком особи, яка внаслідок таких дій або бездіяльності прямо чи опосередковано отримала майнову вигоду, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної банку. У разі невиконання зазначених вимог Фонд звертається з такими вимогами до суду.

Більш того, відсутність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб серед переліку засновників, власників (учасників, акціонерів) ПАТ КБ «ІНТЕРБАНК» підтверджується і витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань розміщеного на офіційному сайті Міністерства юстиції України.

Враховуючи, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є власником (учасником, акціонером) ПАТ КБ «ІНТЕРБАНК», а є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то даний позов не підпадає під визначення справи, що підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Таким чином, проаналізувавши положення вище вказаних норм законодавства України вбачається, що суд першої інстанції, в оскаржуваній ухвалі, помилково ототожнив Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з поняттям засновника, власника (учасника, акціонера) ПАТ КБ «ІНТЕРБАНК», а відтак і безпідставно дійшов висновку про те, що даний позов, в силу п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 379 ЦПК України).

Разом з цим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки вимоги апеляційної скарги про направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, від імені та в інтересах якого на підставі договору діє адвокат Гуленко Юрій Миколайович - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 січня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_6, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_4, ОСОБА_32, третя особа: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ІНТЕРБАНК» про відшкодування шкоди - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва

Повний текст постанови складений 05 квітня 2018 року.