КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2286/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня2018 року місто Київ

справа № 761/39802/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Волошина В.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЕГЕНДА-12» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Савицького О.А., повний текст рішення складено 07 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЕГЕНДА-12» про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просили зобов'язатикерівника ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» усунути їм перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

В мотивування вимог посилалися на те, що 27 березня 2015 року власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 видав на ім'я ОСОБА_2 довіреність №570/4-173, з правом передовіри, якою уповноважив останню від його імені розпоряджатися належним йому майном, в тому числі й шляхом передачі майна в оренду.

Вказували, що в подальшому, на підставі цієї довіреності ОСОБА_2 уповноважила на здійснення представництва інтересів довірителя свого сина - ОСОБА_3, склавши довіреність від 27 січня 2017 року за №118.

Зазначали, що з кінця серпня 2017 року вони позбавлені права вільного доступу до квартири, оскільки голова ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» надав неправомірні вказівки охороні будинку не впускати їх та осіб, яким вони передають житло в оренду до під'їзду будинку.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.

зобов'язано ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1;

зобов'язано ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1;

стягнуто з ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору по 640 грн. на користь кожного.

В решті вимог відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року виправлено описки в рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року, а саме у резолютивній частині рішення замість помилково зазначеного по батькові позивача «ОСОБА_3» вказано правильне «ОСОБА_3», а також замість помилково зазначеної адреси «квартирою АДРЕСА_1» вказано правильну «квартирою АДРЕСА_1».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, зобов'язавши усунути перешкоди особу, до якої позов і вимоги не пред'являлися.

Вказував, що суд застосував спосіб захисту у вигляді усунення перешкод в користуванні майном відносно осіб, які не мають ніяких прав користування майном, чим неправильно застосував ст.ст.237, 239, 391 ЦК України.

Зазначав, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про доведеність позову, хоча в рішенні та матеріалах справи відсутні належні та достатні докази наявності перешкод позивачам у користуванні квартирою.

Посилався на те, що суд прийшов до недоведеного висновку про наявність у позивачів повноважень представляти інтереси власника квартири, оскільки в тексті довіреностей була допущена помилка в назві провулку, а також не співпадає номер квартири, який зазначений цифрами та прописом.

Вказував, що рішення було ухвалено, коли довіреність закінчила свою дію та рішення не містить усіх положень, передбачених ст.265 ЦПК України.

Від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції надійшли відзиви на апеляційну скаргу відповідача ОСББ «ЛЕГЕНДА-12», в яких останні проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Вказували, що на момент звернення з позовом та на даний час позивачі мають право на вільний доступ до квартири, користування нею та на звернення до суду з будь-якими позовами, що стосуються квартири. Зазначали, що власник квартири, відповідно до закону, мав право доручити позивачам розпоряджатись майном та користуватись ним для здачі в оренду іншим особам. В той же час, ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» не мало жодного права на чинення перешкод у реалізації такого права. Посилалися на те, що факт наявності описки в довіреності має суто формальний характер та жодним чином не впливає на право власності ОСОБА_4, обсяг прав позивачів, як представників власника квартири та на законність рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивачі та представник позивача ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є власником кваритири АДРЕСА_1.

ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1.

27 березня 2015 року ОСОБА_4 видав на ім'я ОСОБА_2 довіреність №570/4-173, якою уповноважив останню бути його представником, з правом звернення та отримання усіх необхідних документів по питаннях, пов'язаних із користуванням та управлінням належним йому нерухомим майном, зокрема: квартирою АДРЕСА_1 з правом передачі вказаного нерухомого майна у найм (оренду).

ОСОБА_4 вказаною довіреністю надав право ОСОБА_2 серед іншого, здійснювати нагляд за вказаним нерухомим майном, мати до нього вільний доступ, представляти його інтереси, як власника нерухомого майна перед фізичними та юридичними особами, укладати від його імені договори оренди (найма) цього житла тощо.

Довіреність була видана з правом передачі повноважень третім особам на три роки і дійсна до 27 березня 2018 року.

В подальшому, на підставі цієї довіреності ОСОБА_2 уповноважила на здійснення представництва інтересів довірителя (ОСОБА_4) свого сина - ОСОБА_3, склавши довіреність від 27 січня 2017 року за №118.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 вересня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного відділу поліції міста Києва з заявою про самоправство голови ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» та вказувала на те, що вона, як законний представник власника квартири АДРЕСА_1 не має можливості гарантувати орендарям вільний доступ до вказаної квартири через затвердження рішенням Загальних зборів ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» від 29 серпня 2017 року Правил пропуску до будинку АДРЕСА_1 якими, зокрема передбачено необхідність при вході в будинок пред'являти нотаріально посвідчену особисту заяву власника квартири (нежилого приміщення) або нотаріально посвідчену довіреність.

Звертаючись до суду з позовом, позивачі, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги перешкоджанням керівником відповідача в доступі до квартири уповноваженої власником на користування житлом особі, та особам за його вибором, посилались на положення ст.ст.317, 319, 321 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).

Згідно з ст.41 Констиції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, ОСОБА_4 як власник квартири має право користуватись, розпоряджатись та володіти квартирою, уповноважувати інших осіб на вчинення дій щодо неї, а також вимагати усунення перешкод та обмежень у здійсненні будь-якого з елементів права власності.

Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно з ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої особи, яку вона представляє.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ст.239 ЦК України).

Положеннями статті 244 ЦК України визначає, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Відповідно до ст.240 ЦК України, представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передавати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено законом або договором між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку представляє.

Статтею 395 ЦК України визначено, що речовими правами на чуже майно є: право володіння;право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Згідно з ст.398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Право користування чужим майном, у тому числі нерухомим майном (житлом), є речовим правом, яке регулюється главою 32 ЦК України та виникає на підставі договору, закону, заповіту та рішення суду.

Згідно приписів ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що 29 серпня 2017 року загальними зборами ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» було затверджено Правила пропуску до будинку.

Відповідно до п.2.3 вказаних Правил, відвідувачі, гості, орендарі, наймачі та інші особи мають право входу до будинку та до приміщень загального користування лише у присутності власника квартири (нежилого приміщення) або членів його сім'ї (чоловік, дружина, батьки, діти), або за пред'явленням нотаріально посвідченої особистої заяви власника квартири (нежилого приміщення) або нотаріально посвідченої довіреності, виданої особисто власником квартири (нежилого приміщення), в яких буде визначено особу, що має право входу до квартири або приміщення будинку та його дані (ПІБ, паспортні дані, адреса реєстрації).

Як пояснила у суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 вона надавала уповноваженим особам ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» довіреність на її ім'я від власника квартири ОСОБА_4, проте вільний доступ до квартири так і не був наданий.

Крім того, як вбачається з листа Шевченківського УП ГУНП в місті Києві №539аз/125/56/2017 від 18 жовтня 2017 року, ОСОБА_3 сім разів звертався до поліції з приводу конфлікту щодо недопуску його до квартири.

З матеріалів справи вбачається, що власник квартири АДРЕСА_1 як довіритель видав ОСОБА_2 як повіреній доручення на підставі довіреності від 27 березня 2015 року вчиняти від його імені певні правомірні та конкретні юридичні дії відносно квартири, а ОСОБА_2 передоручила вчиняти дії щодо спірної квартири ОСОБА_3, тому створення позивачам перешкод вчиняти дії, які визначені у довіреностях є створенням перешкод, зокрема і власнику житла щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Колегія суддів також вважає необхідним зазначитим, що положення Правил пропуску до будинку, на які посилається відповідач суперечать закону та основоположним правам, пов'язаним із здійсненням права власності, яке гарантується державою.

А відтак, прийняття ОСББ «ЛЕГЕНДА-12» вказаних Правил вже є доказом наявності перешкод позивачам у користуванні квартирою.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, зобов'язавши усунути перешкоди особу, до якої позов і вимоги не пред'являлися, колегія суддів відхиляє, оскільки суд позовні вимоги задовольнив частково та дійшов до вірного висновку, що саме ОСББ «ЛЕГЕНДА-12», а не його керівник може відновити порушені права позивачів.

Доводи апелянта про те, що в тексті довіреностей була допущена помилка в назві провулку, а також не співпадає номер квартири, який зазначений цифрами та прописом, а відтак вказана довіреність не дає право позивачам представляти інтереси власника квартири, колегія суддів відхиляє, оскільки у зазначеній довіреності було правильно зазначено адресу та номер квартири, а зазначення невірного номеру квартири прописом не діє підстав вважати її нечинною.

Вказана довіреність була посвідчена віце-консулом Генерального консульства України в Сан-Франциско та зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей, вона містить всі необхідні реквізити, а отже є чинною та такою, що може використовуватись без обмежень.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для часткового задоволення позовних вимог є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судова колегія приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛЕГЕНДА-12» - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: