Справа № 369/185/17 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/509/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 23 12.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2017 року у справі за позовом комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради до ОСОБА_2, треті особи: Тарасівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради, третя особа Тарасівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про зобовязання вчинити дії, -

встановив:

У січні 2017 року комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради звернулось до суду із даним позовом. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради надає послуги з централізованого опалення, обслуговування житла, постачання холодної води і водовідведення ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв. на підставі договору № 5581 від січня 2008 р. Відповідач не виконав зобовязання по сплаті цих послуг, у звязку з цим станом на грудень 2016 року у нього виникла заборгованість на суму 47 781,19 грн. Тариф на водопостачання і водовідведення, по якому працює позивач затверджувався Тарасівською сільською радою в 2010 року та 2012 року. Відповідно до розрахунку тарифу на холодне водопостачання, затвердженого рішенням Тарасівської сільської ради № 2 від 07.09.2010 р. та рішенням № 2 від 16.03.2012 р., затрати з повірки засобів обліку води не включені в тариф. Оскільки, позивач не має коштів для проведення повірки тому, цей обовязок лягає на споживача, у якого встановлений такий засіб обліку. Позивач постійно повідомляв про обовязок і необхідність здійснити повірку лічильника води до 01.01.2015 року. Підтвердженням тому є те, що станом на 01.01.2015 року в 93 квартирах зі 125 в будинку за адресою с. Тарасівка, вул. Шевченка, 11 лічильники були повірені. Показники лічильника, що не пройшов повірку не можуть вважатися дійсними, а тому, починаючи з січня 2015 року відповідачу здійснювались нарахування за показниками встановленого загально будинкового лічильника. Позивач постійно (щомісячно) направляв відповідачу повідомлення про поточну оплату рахунків. Проте, відповідач не виконував своїх обовязків у частині оплати за надані йому комунальні послуги. 26.02.2016 року позивач також звертався до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача, однак у задоволенні заяви було відмовлено. При цьому, позивачем було сплачено судовий збір за подання заяви у розмірі 689,00 грн.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача основний борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 47 781,19 грн., суму інфляційних збитків 7 125,32 грн., суму нарахованих 3% річних від основного боргу у розмірі 1 032,95 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання заяви про видачу судового наказу у розмірі 689,00 грн.

Відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву, у якій свої вимог обґрунтовував тим, що йому послуги позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) надаються відповідно до умов договору № 5581 від січня 2008 року. Відповідно до п. 4.4 договору при наявності квартирних лічильників тепла, холодної та гарячої води споживач сплачує за одержані послуги за їх показниками. Квартира відповідача (позивача за основним позовом) була обладнана квартирним лічильником тепла, холодної та гарячої води. Показники лічильника з постачання холодної води в квартирі в місяць складали приблизно 5-9 кубів, за якими позивачу і виставлялися рахунки відповідачем. Однак, він почав отримувати рахунки, в яких ці послуги склали більш ніж 1 500 грн. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) вважав такі розрахунки непорозумінням, а тому продовжував здійснювати оплату за надані послуги відповідно до показників лічильник, і був впевнений, що в повному обсязі виконує свої зобовязання по договору перед відповідачем. Разом з цим, з метою зясування причини вказаних обставин, відповідач (позивач за зустрічним позовом) звернувся в розрахунковий відділ позивача (відповідача за зустрічним позовом). Там, йому в усному порядку пояснили, що у звязку із тим, що він не здійснив повірку лічильника холодної води, з початку 2015 року оплату за постачання холодної води та водовідведення нараховують за будинковими показникам лічильника. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) стверджує, що жодних попереджень про необхідність здійснення повірки лічильника до моменту особистого звернення він не отримував. Між сторонами було досягнено усної домовленості про те, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) здійснить повірку лічильника за власний рахунок, а позивач (відповідач за зустрічним позовом) в свою чергу здійснить перерахунок вартості наданих послуг відповідно до показників лічильника відповідача (позивача за зустрічним позовом). 06 жовтня 2016 року відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) було здійснено заміну лічильника, у звязку із чим представником КП «Києво-Святошинська тепломережа» КОР складено акт від 06 жовтня 2016 року про розпломбування водоміру (лічильника), з якого вбачається, що на старому лічильнику № 109709 було зафіксовано показник спожитої води 1066,223 куб. Також, згідно акту представника КП «Києво-Святошинська тепломережа» КОР про опломбування водоміру (лічильника) від 06 жовтня 2016 року за адресою квартири АДРЕСА_1 було встановлено новий лічильник № 6813422, показники якого становили 0,687. Як вбачається зі свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №24-1-4/1852, за результатами повірки встановлено, що лічильник води №109709 відповідає вимогам ДСТУ 3580 в рамках допустимої відносної похибки. Після заміни лічильника відповідач (позивач за зустрічним позовом) повторно звернувся до позивача (відповідача за зустрічним позовом) з вимогою здійснити перерахування вартості послуг холодного водопостачання та водовідведення за період з січня 2015 року по жовтень 2016 року. Однак, йому було відмовлено у здійсненні такого перерахунку у звязку з тим, що ним прострочено строк, необхідний для проведення робіт з повірки лічильника, а тому нарахування за холодну воду та водовідведення здійснювалося за показниками загальнобудинкового лічильника. Відповідач(позивач за зустрічним позовом) вважає, що такі дії відповідача суперечать чинному законодавству та умовам договору №5581.

У звязку з вищезазначеним, ОСОБА_2 просив суд зобовязати комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради здійснити перерахування вартості послуг холодного водопостачання та водовідведення за період з січня 2015 по жовтень 2016 року за показниками лічильника № 109709, вказаними в акті розпломбування водоміру (лічильника) від 06 жовтня 2016 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2018 року у задоволенні позову КП «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до КП «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради про зобовязання здійснити перерахунок задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги КП «Києво-Святошинська тепломережа» КОР задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не був обізнаний про необхідність здійснення чергової повірки лічильника включно до моменту його особистого звернення до відповідача, жодних належних та допустимих доказів про повідомлення відповідача позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на чинному законодавстві та підтверджуються наступним.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради надає послуги з централізованого опалення, обслуговування житла, постачання холодної води і водовідведення ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Послуги позивачем надаються відповідно до умов договору № 5581 від січня 2008 р. про надання послуг з централізованого опалення, обслуговування житла постачання холодної та гарячої води і водовідведення, укладеного між відповідачем та позивачем.

Згідно п. 1.1. даного договору Виконавець зобов'язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, обслуговування житла, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 1.2. договору визначено, що його предметом є такі послуги: центральне опалення; обслуговування житла; централізоване гаряче водопостачання; централізоване холодне водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 4.4 договору при наявності квартирних лічильників тепла, холодної та гарячої води споживач сплачує за одержані послуги за їх показниками.

Квартира відповідача була обладнана квартирним лічильником тепла, холодної та гарячої води КВ-15 (заводський номер 109709).

Відповідно до розрахунку тарифу на холодне водопостачання, затвердженого рішенням Тарасівської сільської ради № 2 від 07.09.2010 р. та рішенням № 2 від 16.03.2012 р., затрати з повірки засобів обліку води не включені в тариф. Третьою особою Тарасівською сільською радою затвердження тариф на холодне водопостачання і водовідведення без включення затрат з повірки засобів обліку води.

Пунктом 10.3.7 «Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України», що затверджені наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства №30 від 05.07.1995 року встановлено, що прилади, які використовуються для обліку подачі та реалізації води повинні в установлені строки проходити повірку і опломбування з повірочним тавром. Повірку вищевказаного засобу обліку води необхідно було провести до 01.01.2015 року. Однак, лічильник води КВ-15 (заводський номер 109709) не був повірений до вказаного терміну.

А тому, позивачем розрахунок наданих ним послуг здійснювався з дотриманням положень пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, тобто: шляхом автоматичного пропорційного розподілу різниці між обємом використаної води згідно показників загально будинкового приладу обліку використання води та обємом використаної води згідно показників повірених квартирних приладів обліку та відповідно до кількості мешканців цієї квартири, не враховуючи витрати води виконавці послуг, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку.

У матеріалах справи містяться рахунки по опаленню і комунальним послугам, докази сплати рахунків, а також розрахунки заборгованості що виникла за договором № 5581, що були надані сторонами суду першої інстанції, в обґрунтування своїх доводів.

06 жовтня 2016 року відповідачем було здійснено заміну лічильника, у звязку із чим представником КП «Києво-Святошинська тепломережа» КОР складено акт від 06 жовтня 2016 року про розпломбування водоміру (лічильника), з якого вбачається, що на старому лічильнику № 109709 було зафіксовано показник спожитої води 1066,223 куб.

Згідно акту представника КП «Києво-Святошинська тепломережа» КОР про опломбування водоміру (лічильника) від 06 жовтня 2016 року за адресою квартири АДРЕСА_1 було встановлено новий лічильник № 6813422, показники якого становили 0,687.

Старий лічильник відповідачем за власний рахунок було направлено на повірку. Як вбачається зі свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №24-1-4/1852, за результатами повірки встановлено, що лічильник води №109709 відповідає вимогам ДСТУ 3580 в рамках допустимої відносної похибки.

Однак, у здійсненні перерахунку вартості послуг холодного водовопостачаття та водовідведення у відповідачу було відмовлено.

Правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» який регулює відносини у сфері метрологічної діяльності та спрямований на захист громадян і національної економіки від наслідків недостовірних результатів вимірювань.

Відповідно до ч.4 ст.17 вказаного Закону періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.6 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою КМ України № 474 від 08 липня 2015 року, періодична повірка, обслуговування і ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок виконавців.

Подання засобу вимірювальної техніки на ремонт здійснюється на вимогу споживача або виконавця згідно з пунктами 7-17 вказаного Порядку .

Вказані пункти 7-17 Порядку, зокрема, передбачають, що виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем. Споживач забезпечує у зазначений в повідомленні строк доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки. Представник виконавця пред'являє споживачеві направлення, видане йому виконавцем, для проведення періодичної повірки або ремонту засобу вимірювальної техніки, а також у разі потреби демонтажу такого засобу. Демонтаж засобу вимірювальної техніки проводиться представником виконавця виключно у присутності споживача та оформляється актом за формою згідно з додатком 2. Після демонтажу засобу вимірювальної техніки виконавець забезпечує його транспортування для проведення періодичної повірки або ремонту. Після проведення періодичної повірки або ремонту виконавець у строк, зазначений в акті про демонтаж засобу вимірювальної техніки, забезпечує транспортування засобу вимірювальної техніки для його монтажу. Представник виконавця, який прибув для проведення монтажу засобу вимірювальної техніки, пред'являє споживачеві відповідне направлення, видане йому виконавцем. Монтаж засобу вимірювальної техніки проводиться представником виконавця виключно у присутності споживача та оформляється актом за формою згідно з додатком 3. Опломбування засобу вимірювальної техніки здійснюється представником виконавця у день його монтажу, про що зазначається в акті про монтаж засобу вимірювальної техніки. Виконавець веде облік засобів вимірювальної техніки, щодо яких проведено періодичну повірку та ремонт.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Як було встановлено колегією суддів та зазначено в рішенні суду першої інстанції, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження належного повідомлення відповідача про необхідність здійснення повірки лічильники, ні за рахунок відповідача, ні за власний рахунок.

Колегія суддів звертає увагу, що твердження позивача про те, що він постійно повідомляв про обовязок і необхідність здійснити повірку лічильника води до 01.01.2015 року шляхом вкладення оголошень до поштових скриньок та розклеювання на підїздах не підтвердженні жодним належним та допустимим доказом.

Позивача вказує, що підтвердженням того, що відповідач був належним чином повідомлений є те, що станом на 01.01.2015 року в 94 квартирах зі 126 в будинку за адресою с. Тарасівка, вул. Шевченка, 11 лічильники були повірені. Колегія суддів вважає, що дана обставина не підтверджує належного повідомлення відповідача, а є лише припущенням позивача.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірних та обґрунтованих висновків, що відповідач не був обізнаний про необхідність здійснення чергової повірки лічильника включно до моменту його особистого звернення до відповідача.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - Порядок).

Згідно з даного Порядку (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року - до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаютьсявідповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги,у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу,що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку водита теплової енергії.

Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, які надаються споживачеві, послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) містяться й у Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (Типовому), який є додатком до затвердженого Порядку.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Вказаним законом у статті 1 визначено, що до складу внутрішньобудинкової системи входять мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі по тексту - Правила).

Пунктами 9, 30, 32 Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов'язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов'язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Статтями19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктом 8 Правил передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Як зазначалось вище, Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій(виконавці),повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Положенням частини 3 статті 19, частини 4 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо виконавець не є виробником послуг, то відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

Враховуючи положення вищезазначених законодавчих норм, беручи до уваги, що станом на початок 2015 року квартира ОСОБА_2 була обладнана квартирним засобом обліку - лічильником №109709, тому і відповідно плата за послуги з водопостачання та водовідведення по його квартирі, повинна була здійснюватись за квартирним засобом обліку.

Крім цього, як вбачається з договору №5581, обовязок споживача послуг полягає у своєчасному наданні на повірку засобу обліку і своєчасна оплата послуг, нарахованих по повіреному засобу обліку. Ні договором, укладеним між сторонами, ні законом не передбачено, що у разі не проведення надавачем послуг повірки засобу обліку з обєктивних причин, надав послуг має здійснювати нарахування по загальнобудинковому лічильнику. Всупереч цьому позивачем нарахування були здійснені за показниками загальнобудинкового лічильника.

При цьому, як було вірно зазначено судом першої інстанції, встановити чи існує на даний час у відповідача заборгованість без здійснення перерахунку боргу за показниками лічильника № 109709, вказаними в акті розпломбування водоміру (лічильника) від 06 жовтня 2016 року на даний час суду не вбачається можливим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог по основному позову та про задоволення позовних вимог по зустрічному позову.

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони не містять жодних доказів щодо спростування висновків суду про законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення. Апеляційний суд звертає увагу, що апелянтом не було надано належних та допустимих доказів повідомлення відповідача про необхідність здійснення повірки лічильника, а отже заявлені позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими що не ґрунтуються на чинному законодавстві. Колегія суддів не вбачає інших підстав для скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ураховуючи наведене та положення ст.375 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 7, 374, 375 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2017 року- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

ОСОБА_3