Справа № 703/3687/17
12 липня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Опалинської О.П.
при секретарі Бойко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом виконавчого комітету Смілянської міської ради, як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1, 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Виконавчий комітет Смілянської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відносно малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 є матір'ю малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на обліку служби у справах дітей як дитина та перебуває у складних життєвих обставинах у зв'язку з тим, що мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків. ОСОБА_1 була засуджена вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області до 10 років позбавлення волі за п.6, п.12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України. 03 жовтня 2017 року відповідач звільнена з місць позбавлення волі. Відповідач проживає окремо від дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не підтримує її матеріально, не цікавиться її життям та здоров'ям, будь-якої іншої участі у вихованні доньки не приймає, що негативно впливає на неї. Крім того ОСОБА_1, 24 жовтня 1974 року звернулася із заявою до начальника служби у справах дітей, про те, що не планує повертати дитину. Відомості про батька дитини внесені до актового запису відповідно до ст. 135 СК України.
В зв'язку з тим, що мати не виконує своїх обов'язків щодо її виховання та утримання, малолітня ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася із заявою в якій просить службу у справах дітей залишити проживати її зі своєю бабусею ОСОБА_2, та не бажає проживати зі своєю матір'ю ОСОБА_1, внаслідок чого позивач звернувся до суду та просить, позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з неї аліменти на утримання дитини.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.
Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
3-тя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, хоча про день і час розгляду справи повідомлялася вчасно і належним чином.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Справа надійшла до суду 06 грудня 2017 року, при цьому розглядається за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року (далі ЦПК України), що передбачено ч. 1 п. 9 Розділу XІІІ Перехідних Положень ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 22 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с. 3).
Як вбачається з довідки № 489 виданої ОСББ «Вулик» ОСОБА_2, в квартирі також зареєстровано та проживає в АДРЕСА_2, з нею зареєстрована та проживає шість осіб в тому числі онука - ОСОБА_3, 2009 року народження (а.с. 21).
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована дочка ОСОБА_1, 1974 року народження, мати дитини, яка не проживає з ними (а.с. 22).
Як вбачається із вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2013 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочинів передбачених п.6, п.12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України і призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна (а.с. 11-15).
Згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 116 від 15 березня 2012 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.6).
Відповідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 15 березня 2012 року № 117 над малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено опіку та призначено опікуном ОСОБА_2, 1955 року народження (а.с. 10).
Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 09 листопада 2017 року № 494 затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який відповідає інтересам дитини (а.с. 23).

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав.

Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої.

Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п.16 вищевказаної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що мати не виконує свої батьківські обов'язки відносно малолітньої дочки, життям дитини не цікавиться, не приймає участі у її вихованні та розвитку.

Також, суд зважує при винесенні рішення, написану власноручно заяву ОСОБА_1 про небажання виховувати малолітню дитину, та не заперечення останньою проти позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд також враховує, при винесенні рішення, висновок комісії про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої ОСОБА_3, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставинах (а.с. 23).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно зі ст.ст. 180-184 СК України, із змісту яких слідує, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

А тому, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 1280 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 76, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, ст.ст.150, 155, 164, 166, 180-182, 183 СК України, Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захис-ту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 № 2342-IV, Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 № 2402-III, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,-

вирішив:

Позов виконавчого комітету Смілянської міської ради, як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області до ОСОБА_1, 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстровану в АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої в АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_2 на утриманні якої перебуває дитина, аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 грудня 2017 року і до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої в АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його отриманняшляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Сторони у справі:

Позивач: виконавчий комітет Смілянської міської ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, 37 м. Сміла Черкаська область.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована в АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована та жителька АДРЕСА_2.

Головуючий О.П.Опалинська