ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1016/18 Справа № 215/3315/17 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року, яке ухвалено суддею Демиденко Ю.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, посилаючись на те, що в період роботи в шкідливих умовах праці тривалий час підземним гірничим робітником, кріпильником, підземним прохідником на ПАТ «Кривбасзалізрудком» ним отримані хронічні професійні захворювання - 1) радикулопітія попереково-крижова L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні антеспондилолістезу L4, зі стійкими больовим і мязово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); 2) вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях; 3) хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група «А». ЛН першого ст., які відповідно до акту розслідування від 23.03.2017 р. виникли з вини роботодавця.

Згідно висновку МСЕК від 18.05.2017 року позивачу вперше встановлена 3 група інвалідності та стійка втрата професійної працездатності в розмірі 65 %.

Вважаючи причиною отримання професійних захворювань роботу на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 921600 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. без стягнення податків та обов'язкових платежів.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вважає, що висновки суду про те, що відповідач є правонаступником шахт «Першотравнева-1», «Леніна», ВО «Кривбасруда» не ґрунтуються на належних доказах.

Судом першої інстанції були порушені норми матеріального права, оскільки не досліджено норми законодавства, які були чинні на момент поділу ВО «Кривбасруда» та передачі частини його прав і обов'язків до КДГУ «Кривбасгідрозахист», а також законодавство, яке було чинне на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди, не встановлено чи був у ліквідованого КДГУ «Кривбасгідрозахист» правонаступник чи воно ліквідоване без правонаступника, чи було здійснено капіталізацію коштів, що залишилися після задоволення вимог кредиторів, за правилами державного страхування.

Представник відповідача зауважує на тому, що позивач по справі працював на ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» 2 роки 9 місяців, тому розмір стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди є значно завищеним. Крім того представник відповідача зауважує, що позивачем не доведено спричинення моральної шкоди саме підприємством відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю - доповідача, представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» - Коломоєць О.Г., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач з 22.09.1986 по 15.06.1987 року працював підземним гірничим робітником, з 15.06.1987 року по 01.11.1987 року кріпильником, з 01.11.1987 року по 02.01.1989 року підземним гірничим робітником, з 02.01.1989 року по 01.10.1989 року кріпильником, з 01.10.1989 року по 12.01.1995 року кріпильником, з 16.01.1995 року по 09.06.1995 року кріпильником на ДВО «Кривбасруда» у Рудоуправлінні Першотравневе на шахті «Леніна»; з 11.11.2002 року по 10.09.2004 року підземним прохідником у відкритому акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат» (том 1 а.с.29-33).

Згідно акту розслідування причин винекнення хронічного професійного захворювання від 23.03.2017 року позивачу ОСОБА_1 встановлені хронічні професійні захворювання: 1) радикулопітія попереково-крижова L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні антеспондилолістезу L4, зі стійкими больовим і мязово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); 2) вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з пері артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях; 3) хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), група «А». ЛН першого ст. (том 1 а.с.20-24).

Пунктом 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.03.2017 року причиною виникнення професійного захворювання позивача встановлено: праця у шкідливих умовах праці протягом 28 років 8 місяців (том 1 а.с.24).

Згідно висновку МСЕК від 18 травня 2017 року ОСОБА_1 було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 65 % та третю групу інвалідності з наступним переоглядом (том 1 а.с.25).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» моральну шкоду в сумі 15 000 грн., суд першої інстанції керувався вимогами ст. 237-1 КЗпП України, й виходив з обов'язку відповідача її відшкодувати, як правонаступника ДВО «Кривбасруда».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, однак не може погодитись із визначеним судом першої інстанції розміром стягнутої моральної шкоди та з висновками суду першої інстанції про те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є правонаступником шахти «Першотравнева-1» ДВО «Кривбасруда», з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив захистити його порушені права у спосіб стягнення моральної шкоди з відповідача - ПАТ "Кривбасзалізрудком", як з винної особи.

Заперечуючи проти позову, відповідач ПАТ "Кривбасзалізрудком" зазначав, що не є належним відповідачем по справі та не може нести відповідальність перед позивачем за порушення його трудових прав ВО "Кривбасруда" на шахті «Першотравнева-1», на якій працював позивач, оскільки не є її правонаступником.

Однак, суд першої інстанції на вищезазначені заперечення уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про те, що відповідач по справі є правонаступником ліквідованої шахти, з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 1998 року № 258 «Про спеціальний режим реструктуризації гірничо-рудних підприємств Кривбасу, гірничо-хімічних підприємств Яворівського і Роздольського «Сірка» та Стебницького «Полімінерал» Львівської області», пункту 1 наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року №262 створено підприємство «Криворізьке державне гірничорудне управління гідрозахисту» (управління «Крибасгідрозахист») на базі державного майна шахт «Гігант-Дренажна» та «Першотравнева-Дренажна» - структурних підрозділів Державного виробничого об'єднання «Кривбасруда» шляхом їх відокремлення. Призначено правонаступником всіх майнових прав і обов'язків реорганізованого Державного виробничого об'єднання «Кривбасруда» управління «Кривбасгідрозахист» у відповідній частині майнових прав та обов'язків, означених розподільчим балансом.

При ліквідації юридичної особи без правонаступника належні потерпілому або особам, зазначеним у частині другій статті 456 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платежі повинні бути капіталізовані за правилами державного страхування і внесені його органам для виплати їх у розмірі і строки, зазначені у відповідному рішенні про відшкодування шкоди.

У разі ліквідації юридичної особи позови про відшкодування шкоди, заподіяної ліквідованою юридичною особою, зв'язані з ушкодженням здоров'я чи смертю громадянина, пред'являються до вищої організації або до організації, зазначеної в рішенні про ліквідацію юридичної особи.

Вимога про збільшення або зменшення розміру одержуваного потерпілим відшкодування шкоди на підставах, передбачених у статтях 463 і 464 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пред'являється до правонаступника або відповідно до організацій, зазначених у частині третій цієї статті, або відповідно правонаступника юридичної особи чи організації, зазначених в частині третій цієї статті, які провадять відшкодування за заподіяну шкоду.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про підприємства в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі-Закон) підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об'єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу.

Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємозобов'язань та укладених договорів з іншими підприємствами.

Згідно із частинами першою та шостою статті 34 Закону ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду.

При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за розподільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права й обов'язки реорганізованого підприємства.

У пунктах 2.1 та 4.1 Положення про порядок поділу підприємств і об'єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Міністерства статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року № 43/79/5 (далі - Положення; втратило чинність 25 серпня 2015 року) було закріплено, що відокремлення - це виділення зі складу підприємства (об'єднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства зі складу об'єднань, зазначених у підпункті «б» пункту 3.1 цього Положення. Об'єктами відокремлення є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу об'єднань.

Тобто розподільний баланс є документом, у якому, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обов'язків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи.

У пункті 32 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що при ліквідації, банкрутстві або реорганізації (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства відшкодування шкоди, компенсація всіх видів витрат провадиться правонаступником.

Якщо права й обов'язки ліквідованого підприємства не переходять до правонаступника, суми, що підлягають відшкодуванню, капіталізуються і перераховуються органам державного соціального страхування для виплати їх у розмірі і в терміни, зазначені у відповідному рішенні про відшкодування шкоди.

У разі ліквідації або банкрутства підприємства без правонаступника ліквідаційна комісія надсилає офіційне повідомлення про це до місцевого органу державного соціального страхування.

Якщо при ліквідації підприємства капіталізація платежів у відшкодування шкоди не проведена, регресна вимога подається органам державного соціального страхування.

Як убачається із матеріалів справи, наказом №169 від 29 грудня 1994 року шахти "Першотравнева" та "Першотравнева-2" ліквідовані і для доробки підготовлених запасів родовища утворена шахта "Першотравнева" на правах структурної одиниці ВО "Кривбасруда".

Наказом №1 від 05 січня 1998 року ліквідовано шахту "Першотравневу" як структурну одиницю ВО "Кривбасруда" та наказом №12 від 20 січня 1998 року створено на її базі шахту "Першотравнева-Дренажна".

Наказом №139 від 11 вересня 1998 року виключено зі складу структурних одиниць ВО "Кривбасруда" шахти "Гігант-Дренажна" та "Першотравнева-Дренажна" та створено на їх базі нове підприємство - Державне підприємство "Кривбасгідрозахист", відповідно до п.1 наказу Міністерства промислової політики України №262 від 29.07.1998 року.

У п.5 наказу Міністерства промислової політики України №262 від 29.07.1998 року визначено, що правонаступником всіх майнових прав та обов'язків реорганізованого ВО "Кривбасруда" є управління "Кривбасгідрозахисту" у відповідній частині майнових прав та обов'язків, означених розподільчим балансом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача стосовно того, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником шахти «Першотравнева-1», оскільки відповідно до змісту п.5 вищевказаного наказу Міністерства промислової політики України, управління "Кривбасгідрозахисту" призначено правонаступником всіх майнових прав та обов'язків реорганізованого ВО «Кривбасруда» щодо майнових комплексів шахт «Гігант-Дренажна».

Наказом Міністерства промислової політики України № 104 від 17 березня 2006 року призначено комісію з припинення діяльності ДП "Кривбасгідрозахист", шляхом його ліквідації та зобов'язано державне підприємство "Кривбасшахтозакриття" прийняти на баланс до статутного фонду майно ДП "Кривбасгідрозахист", яке залишиться після задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, враховуючи те, що на момент виникнення у ОСОБА_1 права на відшкодування моральної шкоди - 18.05.2017 року, підприємство, а саме шахта «Першотравнева-1», визнане винним у спричиненні позивачу професійного захворювання, зазначені у п. 19 Акту розслідування причин хронічного професійного захворювання від 23.03.2017 року, є ліквідованим, а ПАТ "Кривбасзалізрудком" не є їх правонаступником, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відшкодування моральної шкоди в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком», стосовно того, що правонаступником майнових прав та обов'язків шахт «Першотравнева-1», на якій працював позивач, є ДП «Кривбасгідрозахист», яке в подальшому було ліквідовано.

Як вбачається із матеріалів справи, пунктом 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.03.2017 року причиною виникнення професійного захворювання позивача встановлено: праця у шкідливих умовах праці протягом 28 років 8 місяців, зокрема праця позивача на ш. «Леніна» ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якої є ПАТ «Кривбасзалізрудком», протягом 2 років 9 місяців (том 1 а.с.22).

Колегія суддів, враховуючи, що позивач по справі працював на ш. «Леніна» ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якої є ПАТ «Кривбасзалізрудком», в шкідливих умовах праці та згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23.03.2017 року, робота на ш. «Леніна» ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якої є ПАТ «Кривбасзалізрудком», є підставою для встановлення професійного характеру захворювання, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів - 2 років 9 місяців, характер отриманого позивачем професійного захворювання, ступінь втрати ним професійної працездатності первинно, який становить 65%, тривалість праці позивача на інших підприємствах в шкідливих умовах праці, тривалість розладу його здоров'я, а також пов'язані з отриманим професійним захворюванням фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 15000 грн. до 5000 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду має бути зміні в частині розміру стягнутої моральної шкоди із зменшенням її з 15000 гривень до 5000 гривень.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 квітня 2018 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1, зменшивши цей розмір з 15000 гривень до 5000 (п'ять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: