ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 400/517/18

провадження № 22-ц/4809/184/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т. О.,

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області (суддя Жушман О. М.) від 03 липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі за текстом - ПРАТ «УПСК») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення в порядку регресу 80000 грн. страхового відшкодування.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23 березня 2017 року між ПРАТ «УПСК» і ОСОБА_4 було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2766601 згідно якого забезпеченим транспортним засобом являється автомобіль марки «Кіа Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1. 11 червня 2017 року о 20 год. 03 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_4, який, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керував забезпеченим транспортним засобом та за участю автомобіля «Opel Vectra», реєстраційний номер «НОМЕР_2» під керуванням ОСОБА_5 Внаслідок ДТП автомобілю «Opel Vectra» було завдано механічні пошкодження, а його власнику матеріальні збитки. Постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2017 року відповідача по справі визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 , ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» та на підставі заяви потерпілого ОСОБА_5 позивачем сплачено страхове відшкодування в розмірі 80000 грн. 00 коп. На підставі п.п. а) п.п. 38.1.1 п. 38.11 ст. 38 вказаного Закону позивач після сплати страхового відшкодування має право на пред'ялення регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який керував ним у стані алкогольного або іншого сп'яніння.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2018 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Суд виходив з того, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_4 закрито постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2017 року у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП). Цією постановою не встановлено вину відповідача у вчиненні ДТП та те що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. У зв'язку з цим суд дійшов висновку, що позивач не довів обставини, якими обґрунтовано його вимоги.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Позивач оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, просив скасувати його і постановити нове рішення. яким позовні вимоги задовольнити (а. с. 69 - 71).

ПРАТ «УПСК» вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Посилається на те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають цим обставинам. Зокрема зазначає, що при оформленні працівниками поліції ДТП було зафіксовано перебування відповідача в стані сп'яніння. Відповідач порушив цілу низку положень Правил дорожнього руху. Суд, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановив обставини справи та констатував скоєння ОСОБА_4 адміністративного проступку а також встановив, що на час розгляду справи строк притягнення порушника до адміністративної відповідальності сплинув. Лише у зв'язку з останнім провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрите судом. Проте, сплив троків притягнення винуватця до адміністративної відповідальності не є реаблітуючою обставиною та не звільняє його від відповідальності за завдану шкоду. Суд не дав належної оцінки обставинам справи та необґрунтовано відмовив у позові.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_6 надіслав відзив на апеляційну скаргу позивача (а. с. 83 - 85) у якому оцінив доводи апеляційної скарги як безпідставні, а вимоги необґрунтовані так, як на його переконання суд повно і всебічно з'ясував обставини справи. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не відповідають дійсності. Відповідач не визнавався судом винним у скоєнні адміністративного проступку, а провадження у справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності закрите. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів скоєння ДТП з вини відповідача та керування ним транспортним засобом в стані сп'яніння.

Позиції сторін у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Представник позивача - ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу в цілому.

Відповідач, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, особисто в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Після оголошення перерви у судовому засіданні представник відповідача подав письмове клопотання про розгляд справи без присутності відповідача та його представника, в судове засідання, в якому закінчено розгляд справи, не з'явився.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

23 березня 2017 року між ПРАТ «УПСК» та ОСОБА_4 укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2766601 (а.с.10-11). У відповідності до умов вказаного Полісу позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Кіа Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1, сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

11 червня 2017 року о 20 год. 03 хв., на автошляху 3-74 поблизу с. Володимирівка Петрівського району Кіровоградської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_4, який керував автомобілем «Кіа Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 внаслідок якої транспортний засіб «Opel Vectra» отримав механічні пошкодження, а його власник - матеріальні збитки.

Постановою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 жовтня 2017 року провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.124 , ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_4 закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Проте, згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України, на суд покладається обов'язок, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: керувати ходом судового процесу; сприяти врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз'яснювати у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігати зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Суд цих вимог процесуального законодавств не дотримався.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування).

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів

страхувальників.

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-ІV).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 2.1. ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону № 1961-ІV визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Шкода, яка відшкодовується страховиком і пов'язана з пошкодженням транспортного засобу визначається згідно ст. 29 Закону № 1961-ІV.

Суд правильно встановив, що 11 червня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Кіа Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4,, та автомобіля марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 В результаті зіткнення цих транспортних засобів автомобілю «Opel Vectra» завдано механічні пошкодження, а його власнику - матеріальні збитки.

Згідно звіту № 96/17 про оцінку автомобіля «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2 від 19 червня 2017 року (а. с. 16 - 34), складеного суб'єктом оціночної діяльності ПП ОСОБА_8, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля станом на 15 червня 2017 року складає 180833 грн. 36 коп.

Між сторонами по справі відсутній спір щодо розміру завданої потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Оскільки справу про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності закрито судом у зв'язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, суд вважав, що вину відповідача не доведено.

Проте суд не врахував, що закінчення строків накладення адміністративного стягнення та закриття на цій підставі провадження у справі про адміністративне правопорушення не являється реабілітуючою обставиною, не виключає наявність вини особи у заподіянні майнової шкоди та настання її цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_4 постанову суду не оскаржував та не доводив відсутність своєї вини.

В межах цивільного судочинства не встановлюється вина особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Предметом доказування у цій справі є склад цивільного правопорушення з завдання шкоди, а також інші обставини, які мають значення для її правильного вирішення.

При цьому доказування здійснюється за правилами Глави 5 ЦПК України, а доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже у справі про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП постанова суду про адміністративне правопорушення не являється єдиним допустимим доказом, а лише звільняє сторони від доказування чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони особою. Відносно якою таку постанову ухвалено (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд не врахував надану позивачем світлокопію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, з якою ОСОБА_4 звернувся 13 червня 2017 року до ПРАТ «УПСК» (а. с. 13). В повідомленні вказано, що 11 червня 2017 року він рухаючись по автодорозі на забезпеченому транспортному засобі в попутному напрямку не розрахував дистанцію та допустив зіткнення з автомобілем «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2. Також він намалював схему зіткнення транспортних засобів.

Відповідач не заперечував проти цього доказу.

Таким чином, ОСОБА_4 вважав вказану подію страховим випадком, розумів свою вину та наслідки у вигляді настання його цивільно-правової відповідальність за завдану шкоду.

Суд, всупереч ст. 89 ЦПК України, не дав належної оцінки цьому доказу.

Вважаючи, що наданих позивачем доказів недостатньо для встановлення обставин справи, суд не роз'яснив позивачу право надати додаткові докази та наслідки не вчинення таких дій.

Суд апеляційної інстанції за клопотанням представника позивача витребував і дослідив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 ЄУН 400/706/17.

Так з пояснень ОСОБА_4, наданих ним 12 червня 2018 року, вбачається що він визнавав факт зіткнення його автомобіля з задньою частиною їдучого в попутному напрямку автомобіля «Opel Vectra», яке сталося 11 червня 2017 року.

Ці обставини підтверджуються також письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_5, схемою місця ДТП та протоколом про адміністративне правопорушення вд 12 червня 2017 року згідно якого ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, тобто під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції - відстані до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Відповідач, не визнаючи своєї вини у заподіяні матеріальних збитків ОСОБА_5, не надав суду жодних доказів на підтвердження свого твердження, не спростував докази, надані позивачем.

Постанова суду про накладено адміністративного стягнення на особу за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не являється єдиним допустимим доказом вини заподіювача шкоди.

Докази наявності вини водія автомобіля «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_5 у спричиненні ДТП сторонами не надано.

Досліджені апеляційним судом докази є належними,допустимими та достовірними. Як кожен окремо, так і в їх сукупності, вони не суперечать один одному та переконливо підтверджують, що пошкодження автомобіля «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2, сталася з вини відповідача, який керуючи транспортним засобом не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення транспортних засобів і спричинив майнову шкоду ОСОБА_5

За таких обставин позивач обґрунтовано визнав вказану ДТП страховим випадком.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-ІV ПРАТ «УПСК» та ОСОБА_5 досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування (а. с. 38), а саме: 80000 грн., шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок потерпілого.

Визначену домовленістю суму (80000 грн.) позивач перерахував потерпілому платіжним дорученням № 313 від 06 грудня 2017 року (а. с. 40).

Статтею 38 Закону № 1961-ІV передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт перебування на час ДТП ОСОБА_4 в стані алкогольного сп'яніння підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного о 00 год. 55 хв. 12 червня 207 року лікарем Петрівської ЦРЛ, який міститься в матеріалах адміністративної справи ЄУН 400/706/17.

Отже суд робить висновок, що позивач, який відшкодував завдану відповідачем майнову шкоду, має право пред'явити до нього зворотну вимогу у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином вимоги позивача є обґрунтованими.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв'язку з тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та справедливості, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Про судові витрати

Оскільки суд дійшов висновку про скасуванні рішення суду першої інстанції та зо вдоволення позовних вимог ПРАТ «УПСК», то на його користь з відповідача підлягає присудженню компенсація судового збору сплаченого позивачем при поданні до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити повністю.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_4 про стягнення коштів в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (ідентифікаційний код юридичної особи 20602681, місцезнаходження: 04080, Київська обл., м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40) в порядку регресу 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Приватного акціонерного товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (ідентифікаційний код юридичної особи 20602681, місцезнаходження: 04080, Київська обл., м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40) компенсацію судового збору в сумі 4 405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повний текст судового рішення складено 30 листопада 2018 року.

Головуючий: О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

С. І. Мурашко