Ухвала

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 461/10920/14-ц

провадження № 61-2731ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрос», товариства з обмеженою відповідальністю «Євген», приватного підприємства «М-Студія», товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-кіпрське підприємство «Лео Порто», товариства з обмеженою відповідальністю «Самшит» про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2018 року залишено касаційну скаргу без руху для надання доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

У квітні 2018 року до Верховного Суду, на виконання ухвали суду, надійшли матеріали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: клопотання на обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження з додатками.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 22 лютого 2018 року, ОСОБА_1 не усунуто, оскільки з наданих матеріалів убачається, що 03 липня 2017 року під час перегляду Апеляційним судом Львівської області ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року ОСОБА_1 та його адвокат Воробець С. І. були присутні в судовому засіданні. Отже, встановлений частиною першою статті 390 ЦПК України тридцятиденний строк на касаційне оскарження повинен обчислюватися з дати проголошення судового рішення.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не було надано доказів поважності причин пропуску строку касаційного оскарження.

Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 393 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Передбачених пунктами 1 та 2 частини третьої статті 394 ЦПК Українипідстав для перевірки поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень за касаційною скаргою ОСОБА_1 немає.

Керуючись статтею 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрос», товариства з обмеженою відповідальністю «Євген», приватного підприємства «М-Студія», товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне Українсько-кіпрське підприємство «Лео Порто», товариства з обмеженою відповідальністю «Самшит» про стягнення боргу за договором позики.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк