Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2018 Справа №600/240/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_5, посилаючись на те, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, через що у них виникають непорозуміння та сварки, вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не пов'язані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, вважає, що їх сім'я розпалася остаточно. Також просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 гривень щомісячно в твердій грошовій сумі, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач не вважає за потрібне добровільно брати участь в утриманні дитини та ухиляється від батьківського обовязку утримувати сина.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнали частково, подано відзив на позов, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дитини у твердій грошовій, розмір яких просить максимально зменшити, визначивши їх суму з врахуванням фактичних обставин справи та приписів ч.2 ст.182 СК України.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав:

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2014 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб І-ИД №1134600, видане відділом ВДРАЦС реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції, актовий запис №168.

В даному шлюбі у сторін народилася дитина: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчить свідоцтво про народження І-ИД № 215756.

Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них.

На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п.10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач позов не заперечує; клопотань про надання строку на примирення сторонами спору не заявлено.

Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Малолітній ОСОБА_6 проживає разом з матірю ОСОБА_4 в с.Олесино вул.Шевченка, 21 Козівського району Тернопільської області

Відповідач ОСОБА_5 проживає окремо від сімї, за адресою АДРЕСА_1.

Як вбачається із виписок з історії хвороби та виписок із медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_5 хворіє протягом 19 років, діагноз: поширений пляшковий псоріаз, псоріатичний артрит, двобічний сакроілеїт, в поєднанні з остеоартрозом.

ОСОБА_5 є інвалідом 3 групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК Серія АВ №1062243 та посвідченням ОСОБА_7 ААГ №09991.

Згідно довідки Головного управління ДФС у Тернопільській області від 21.11.2018року, повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_5 відповідно до інформаційних баз даних ГУ ДФС у Тернопільській області відсутні.

Від першого шлюбу у ОСОБА_5 є неповнолітній син ОСОБА_8, 16.11.2006р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_7 І-ИД №299775 від 08.11.2018року.

Також, як стверджує відповідач ОСОБА_5 він піклується про свою непрацездатну матір ОСОБА_7, 02.03.1951р.н., яка є інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням № 2П123 та ОСОБА_9 ВТЭ №064925.

Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.180, 182 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, матеріальне становище та стан здоровя відповідача та дитини, виходить з рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, суд вважає, що відповідач ОСОБА_5 має можливість виконувати батьківські обовязки по утриманню малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому в даному випадку мають місце порушення прав малолітньої дитини, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів в твердій грошовій в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду 04.04.2018року, і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 4, 12,13, 81, 263, 265, 352,354 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 180, 182, 188, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб ОСОБА_10 (с.Олесино вул.Шевченка, 21 Козівського району Тернопільської області) та ОСОБА_5 (АДРЕСА_2), зареєстрований 25 жовтня 2014 року ВДРАЦС реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції, актовий запис №168.

Стягувати з ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_10 (с.Олесино вул.Шевченка, 21 Козівського району Тернопільської області) аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 гривень щомісячно в твердій грошовій сумі, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду 04.04.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 (АДРЕСА_3) 704,80 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з для з для складання повного тексту, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_11