22-ц/775/467/2018(м)
Головуючий в 1 інстанції Дочинця С.І.
Доповідач Принцевська В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року місто Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Мироненко І.П., Лопатіної М.Ю.,

секретар Брежнєв Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 06 січня 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16.02.2001 року між нею та відповідачем у відділі реєстрації актів громадського стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем. Сторони не проживають разом та спільного господарства не ведуть, спільне життя не склалося у зв'язку з різністю характерів та способу життя, яке виявилося в процесі спільного життя, стосунки між сторонами вкрай погіршилися на ґрунті вживання відповідачем спиртним. Позивач працює вчителем музики, однак зарплати не вистачає на утримання дітей. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, стягнень по виконавчим листам з останнього не проводиться, стан здоров'я має нормальний, тому має можливість надавати допомогу на дітей до їх повноліття. Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки усіх доходів відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, починаючи з дня подання позову і до його повноліття; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини усіх доходів відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, починаючи з дня подання позову і до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття, а потім в розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до повноліття ОСОБА_4.

Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 06 січня 2017 року позов задоволено повністю.

З даним рішення не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилався на те, що суд не повно з'ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду.

В судовому засіданні відповідач повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач до суду не з'явилася, повідомлена про час і місце судового засідання судовою повісткою.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача з наступних підстав.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 16 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 16 лютого 2001 року уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «ОСОБА_2» на шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 01 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 11 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, від шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно довідки про місце проживання та склад родини № 740 від 23.08.2016 року, виданої Старошкловським сільським виконавчим комітетом міста Шклов Могільовської області Республіки Білорусь, ОСОБА_1 зареєстрована разом з дітьми та відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 з 27 жовтня 2015 року.

Відповідно до довідки про місце роботи № 30 від 24.08.2016 року ОСОБА_1 01.09.2014 року прийнята на роботу в ДЗО «Чорноручський НПК дитячий садок - СШ Шкловського району» на посаду музичного керівника дитячого садка, вчителя музики.

Згідно довідки № 29 від 18.08.2016 року діти позивачки та відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчаються у ДЗО «Чорноручський НПК дитячий садок - СШ Шкловського району» Могильовської області Республіки Білорусь.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Згідно з вимогами ст. 81 ч. 1, ч. 5, ч. 6 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При визначенні розміру аліментів суд правильно врахував положення ч. 2 ст. 183 СК України, а також майновий стан ОСОБА_2, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань, відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та утримувати своїх дітей. Тому, суд дійшов правильного висновку, що відповідач, як працездатний чоловік має можливість сплачувати аліменти на утримання своїх малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів (заробітку) на обох дітей, щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, з моменту пред'явлення позову, а саме з 06.10.2016 року і до повноліття ОСОБА_3, після чого сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття ОСОБА_4.

Щодо доводів відповідача в апеляційній скарзі про неналежне його повідомлення судом про час і місце розгляду даної справи, апеляційний суд також вважає ці доводи безпідставними.

Статтею 74 ч. 9 ЦПК України в редакції, яка діяла на час розгляду судом даної цивільної справи, передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що суду підчас розгляду даної справи не було відомо місцезнаходження чи місце роботи відповідача, а тому про судове засідання, яке призначено судом на 10-00 годину 6 січня 2017 року в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області, відповідача повідомлено через оголошення в газеті Урядовий кур'єр № 245 від 28 грудня 2016 року.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 необхідно відмовити, а рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 06 січня 2017 року залишити без змін.

При відкритті апеляційного провадження по даній цивільній справі постановою апеляційного суду Донецької області від 8 червня 2018 року відповідачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення апеляційним судом рішення у справі на підставі вимог ст. 136 ЦПК України.

Статтею 4 ч. 2 п.6 ЗУ Про судовий збір передбачено, що ставка судового збору встановлюється за подання апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 826 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити.

Рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 06 січня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 826 (вісімсот двадцять шість грн.) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

Повний текст постанови виготовлено 16 липня 2018 року.

Суддя