Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

Справа № 642/6117/17

Провадження № 14-406 цс 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю.

розглянула справу за позовом ОСОБА_3 (далі також - позивач) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - відповідач; Фонд) про зобов'язання вчинити дії

за касаційною скаргою відповідача на постанову Апеляційного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року, ухвалену колегією суддів у складі Бровченко І. О., Бурлака І. В. і Кружиліної О. А.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_3;

відповідач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (представник - адвокат Фурман Роман Валерійович).

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 4 грудня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що 17 травня 2016 року уклала з Публічним акціонерним товариством (далі - ПУАТ) «Фідобанк» договір банківського рахунку № НОМЕР_1 і того ж дня внесла на поточний рахунок кошти у сумі 150 000 грн.

2. 18 травня 2016 року позивач виявила відсутність на рахунку коштів, з огляду на що звернулася з претензіями до уповноваженої особи Фонду, які не були належно розглянуті.

3. Відповідно до рішення Національного банку України (далі - НБУ) від 20 травня 2016 року № 8 «Про віднесення ПУАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» Виконавча дирекція Фонду 20 травня 2016 року прийняла рішення № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

4. 18 липня 2016 року Правління НБУ прийняло постанову № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУАТ «Фідобанк», на підставі якої 19 липня 2016 року Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення «Про початок ліквідації ПУАТ «Фідобанк».

5. Позивач стверджує, що уповноважена особа Фонду повідомила телефоном про нікчемність укладеного договору банківського рахунку відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

6. Оскільки відповідач не повернув суму вкладу, просила зобов'язати Фонд включити її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПУАТ «Фідобанк» за договором банківського рахунку в межах гарантованої суми вкладу у розмірі 150 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

7. 6 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова постановив ухвалу, якою відмовив у відкритті провадження у справі.

8. Мотивував тим, що відповідач є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб. Вказав, що предметом спору є перевірка на відповідність Законам України та іншим нормативно-правовим актам дій і рішень посадових осіб Фонду щодо виконання покладених на нього владно-управлінських функцій у сфері реалізації публічних інтересів держави. Тому цей спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

9. 17 квітня 2018 року Апеляційний суд Харківської області ухвалив постанову, якою скасував ухвалу суду першої інстанції, а справу направив для продовження розгляду до цього суду.

10. Суд апеляційної інстанції вважав, що позивач звернулася до суду за захистом порушених прав, що виникли з цивільних відносин, а саме з договору банківського рахунку. А тому спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. 7 травня 2018 року відповідач звернувся до Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду з касаційною скаргою. Просить скасувати постанову Апеляційного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року, а ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 6 грудня 2017 року залишити без змін.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

12. 29 серпня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

13. Мотивував тим, що відповідачоскаржує постанову Апеляційного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Відповідач вказує, що правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника і не породжують прав та обов'язків для банку. Учасниками цих правовідносин є виключно вкладник і Фонд.

15. Стверджує, що оскільки Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, спір щодо формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів. Мотивує висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15.

(2) Позиція позивача

16. Позивач відзив на касаційну скаргу не подав.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду апеляційної інстанції

17. Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України в редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції, до адміністративних судів могли бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

18. Пункт 1 частини першої статті 3 КАС України у вказаній редакції визначав справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

19. За правилами частини першої статті 17 КАС України у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

20. Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції та Великою Палатою Верховного Суду, передбачає, що публічно-правовим є, зокрема, спір в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

21. Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб'єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб'єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

22. Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України в редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції, передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15).

23. ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції та Великою Палатою Верховного Суду, також встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

24. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб'єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

25. Закон установлює правові, фінансові й організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, НБУ, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

26. Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

27. Згідно з частиною другою статті 6 Закону Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

28. Перелік функцій, що їх виконує Фонд, наведений у частині другій статті 4 Закону, згідно з якою Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 вказаної частини).

29. Отже, Фонд створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснює у цій сфері нормативне регулювання, тобто наділений публічно-владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

30. Суд апеляційної інстанції встановив, що 17 травня 2016 року позивач і ПУАТ «Фідобанк» уклали договір банківського рахунка.

31. Суд першої інстанції встановив, що суть спірних правовідносин полягає у тому, що Фонд не зарахував банківський рахунок позивача до сформованого переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунками коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню у зв'язку із встановленням нікчемності договору банківського вкладу, укладеного з позивачем.

32. У цій справі спір між сторонами виник у зв'язку з невключенням вимог позивача на суму 150 000 грн до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПУАТ «Фідобанк» за рахунок коштів Фонду в межах гарантованої державою суми.

33. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

34. Порядок відшкодування Фондом вкладникам коштів за вкладами визначені у розділі V Закону.

35. Так, відповідно до частини першої статті 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

36. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті (частина друга статті 26 Закону).

37. У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку (частина шоста статті 26 Закону).

38. Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (частина перша статті 27 Закону).

39. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду (частина третя статті 27 Закону).

40. На підставі наведених приписів Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що правовідносини між Фондом і вкладником щодо формування переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника та мають управлінський характер.

41. У цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо гарантованої державою виплати відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку (продажу його майна). А тому у вказаних відносинах у фізичних осіб виникають майнові вимоги не до банку-боржника, що ліквідується, а до держави в особі Фонду. Правовідносини щодо включення вимог вкладника до реєстру відшкодувань вкладникам не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їхніх вкладів за рахунок коштів Фонду. Проте процес ліквідації банку має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого відшкодування вкладникам.

42. Оскільки Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, ВеликаПалата Верховного Суду вважає, що спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування (в межах встановленого законом граничного розміру) за вкладами за рахунок коштів Фонду, та затвердження реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративного суду.

43. Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах, зокрема, від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16, від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16, від 6 червня 2018 року у справах № 727/8505/15-ц, № 813/6392/15 та № 813/6392/15, від 13 червня 2018 року у справі № 820/12122/15.

44. З огляду на те, що формування переліку рахунків вкладників і визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відбувається без участі банку-боржника, Велика Палата Верховного Суду вважає необґрунтованими висновки апеляційного суду стосовно того, що спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства, бо позивач звернувся за захистом порушених прав, які виникли із цивільних відносин. У позивача виник спір не з банком як стороною відповідного договору, а з Фондом щодо виконання останнім управлінських функцій у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

45. Отже, Велика Палата Верховного Суду погоджується з доводами касаційної скарги про те, що цей спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

46. У постанові від 6 червня 2018 року у справі № 727/8505/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не всі спори за участю Фонду є публічно-правовими та мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства; спір щодо включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів і про стягнення за договором банківського вкладу коштів, що перевищують граничну суму відшкодування, є приватноправовим і залежно від суб'єктного складу має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства.

47. З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду не погоджується з мотивувальною частиною ухвали суду першої інстанції, який вважав, що усі спори, предметом яких є перевірка законності дій і рішень посадової особи Фонду щодо виконання покладених на неї публічно-владних управлінських функцій у сфері реалізації публічних інтересів держави на відповідність законам України та іншим нормативно-правовим актам, мають вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

(2) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

(2.1) Щодо суті касаційної скарги

48. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанціїза результатами розгляду касаційноїскарги маєправо скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністюабодляпродовженнярозгляду.

49. Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

50. ВеликаПалата Верховного Суду вважає, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права під час розгляду цієї справи, а тому постанову Апеляційного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року слід скасувати, а справу передати до цього суду для продовження розгляду, під час якого суд має врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду в аналогічних справах.

(2.2) Щодо судових витрат

51. З огляду на висновок щодо суті касаційної скарги судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

З огляду на наведене, керуючись частиною першою статті 400, пунктом 2 частини першої статті 409, статтями 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Касаційну скаргуФонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

2. Постанову Апеляційного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді: Н. О. АнтонюкЛ. М. Лобойко
С. В. Бакуліна Н. П. Лященко
В. В. БританчукО. Б. Прокопенко
В. І. Данішевська Л. І. Рогач
О. С. Золотніков І. В. Саприкіна
О. Р. Кібенко О. М. Ситнік
В. С. Князєв В. Ю. Уркевич
Повний текст постанови підписаний 5 грудня 2018 року.