Провадження № 88-ц/783/3/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Жукровської Х.І.,

за участю: заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року у зв'язку із нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань, трьох процентів річних в звязку із несвоєчасним поверненням коштів, а також понесених витрат за проведення економічних досліджень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 21 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в сумі 1 358 грн. 03 коп.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 04 серпня 2016 року зазначену цивільну справу передано на розгляд Апеляційному суду Львівської області у звязку з неможливістю утворити склад суду для розгляду справи.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 квітня 2016 року та додаткове рішення цього ж суду від 21 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким:

позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 (04.10.1943 р. н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (18.02.1938 р. н., ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 62 136 (шістдесят дві тисячі сто тридцять шість) грн. 65 коп. інфляційних втрат та 6 568 (шість тисяч пятсот шістдесят вісім) грн. 95 коп. трьох відсотків річних за невиконання грошового зобовязання за рішенням суду та 1 678 (одна тисяча шістсот сімдесят вісім) грн. 05 коп. сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 січня 2017 року заяву ОСОБА_3 про виправлення описки задоволено.

Виправлено описку в рішенні Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року у справі №607/20709/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, а саме: зазначивши в вступній та резолютивні частині рішення ідентифікаційний номер ОСОБА_3 «НОМЕР_3», замість «НОМЕР_2», та зазначивши в повному тексті рішення в резолютивній частині ідентифікаційний номер ОСОБА_3 «НОМЕР_3» замість «НОМЕР_2».

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2В, відхилено, а рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року залишено без змін.

До Апеляційного суду Львівської області 31.01.2018 року надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року за ново виявленими обставинами. Зокрема, нововиявленими обставинами заявник вважає те, що при ухваленні рішення Апеляційним судом Львівської області від 31 жовтня 2016 року та при розрахунку інфляційних витрат, суду не були відомі факти та не були встановлені документальні докази того, що на рішення Апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2013 року ним було подано касаційну скаргу. Зазначає, що на підставі поданої касаційної скарги та поданого клопотання, Вищий спеціалізований суд України від 25 грудня 2013 року зупинив виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 грудня 2012 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2013 року до закінчення касаційного провадження. Крім того зазначає, що рішенням Вищого спеціалізованого суду України від 03 вересня 2014 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2013 року змінено в частині стягнення вартості безпідставно набутого майна, зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів з 213753,26 грн. до 152488 грн., а відтак зазначає, що тільки після рішення Вищого спеціалізованого суду України від 03 вересня 2014 року між сторонами виникли грошові зобовязання у сумі 152488 грн. Таким чином зазначає, що початок сплати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів слід починати з 04 листопада 2014 року, від дати постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №45278581 другим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції на підставі виданого виконавчого листа від 21.10.2014р. №1915/8617/2012. Також зазначає, що ще одною підставою для перегляду рішення за ново виявленими обставинами є, те, що не були встановленні судом і не були йому відомі терміни і суми сплачених ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошей, які були перераховані через банківські установи на рахунок Другого відділу державної казначейської служби Тернопільського міського управління юстиції згідно вимоги державного виконавця. Враховуючи вищевикладене просить суд його заяву про перегляд рішення за ново виявленими обставинами задовольнити, скасувати рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, згідно якого стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 24372,41 грн. Інфляційних витрат, 1787, 85 грн. трьох відсотків річних, та 755 грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII " Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи від неї не поступило, поважності причин неявки в судове засідання нею не надано, а тому в силу вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання поданої ним заяви, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України у звязку з нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення, постанова або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені ч.2 ст. 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені ч.2 ст. 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Із пояснень відповідача ОСОБА_2 апеляційним судом встановлено, що останній покликається на докази(квитанції), які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом, а відтак такі не можуть бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів прийшла до висновку, що не можна визнати нововиявленими обставинами надані заявником квитанції, оскільки ці квитанції він одержував сам при внесення коштів. Ці обставини існували на час розгляду справи і про них було відомо заявникові, оскільки квитанції про внесення коштів видаються безпосередньо під час здійснення операції з коштами.

Крім того, колегія суддів вважає, що обставини, на які покликається заявник, як на нововиявлені, а саме те, щоВищий спеціалізований суд України своєю ухвалою від 23 грудня 2013р. зупинив виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 грудня 2012 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2013 року до закінчення касаційного провадження у справі, не є нововиявленими обставинами, оскільки судом при вирішенні спору досліджувалися всі обставини на які сторони покликалися як на підставу своїх вимог і заперечень, а тому зазначення цієї обставини не може спростувати факти, покладені в основу судового рішення та вплинути на висновки суду під час його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Колегія суддів прийшла до висновку, що заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року у зв'язку із нововиявленими обставинами належить залишити без задоволення, оскільки обставини, на які покликається заявник, як на нововиявлені не є нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 423, 429 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

У задоволені заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 31 жовтня 2016 року залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 30.03.2018 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П.Цяцяк

ОСОБА_4