П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

треті особи - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Грандвіс», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 січня 2016 року (місце ухвалення м. Чернігів) у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Фінанси та Кредит» про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював в ПрАТ СК «Грандвіс» в період з 17.10.2011 по 09.10.2015.

06.02.2015 ОСОБА_2 відкрив у відділенні № 35 філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Фінанси та Кредит» поточний рахунок для отримання заробітної плати від третьої особи, що обумовлено Договором № 5567 від 05.02.2015. До липня 2015 року банк належним чином виконував свої обов»язки відповідно до договору. Проте, 06.08.2015 банком не зараховано на картковий рахунок позивача заробітну плату за липень 2015 року, яка надійшла від третьої особи, крім того станом на 01.08.2015 на картковому рахунку залишались кошти у вигляді заробітної плати за квітень червень 2015 року у розмірі 1290,51 грн. Отримати кошти через банкомати банку не було можливості, оскільки вони були заблоковані. На звернення позивача до бухгалтерії ПрАТ СК «Грандвіс» з»ясувалось, що кошти в сумі 1290,51 грн було перераховано у відповідності до умов договору.

В позові посилається, що 19.09.2015 в ПАТ «Фінанси та Кредит» введено тимчасову адміністрацію та НБУ визнано неплатоспроможним. Виплати вкладникам розпочались з 04.11.2015 через ПАТ «Перший Український ОСОБА_3», проте звернувшись до зазначеного банку, з»ясувалось, що позивача у даному переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду не має.

На підставі викладеного вище, позивач в позові просить стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на свою користь грошові кошти у вигляді заробітної плати в сумі 2324,16 грн та грошові кошти у вигляді заробітної плати в сумі 1290,51 грн, які було зараховано за розпорядженням ПрАТ «СК «Грандвіс», які знаходяться на картковому рахунку № 9980001, відкритому на ім»я ОСОБА_2 відповідно договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб резидентів України від 06.02.2015.

У письмових поясненнях у справі представник ПрАТ «СК «Грандвіс» ОСОБА_4 зазначає, що між ПрАТ «СК «Грандвіс» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у 2014 році було укладено Договір на розрахунково-касове обслуговування № 35287, в подальшому у 2015 році укладено Договір № 5567, згідно якого, предметом даного договору є надання банком клієнту послуг по зарахуванню заробітної плати та інших виплат працівникам клієнта, передбачених чинним законодавством, в безготівковому порядку на поточні рахунки працівників клієнта на умовах, вказаних у договорі.

06.08.2015 ПрАТ «СК «Грандвіс» до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надано було платіжні доручення № 710 на суму 20705,41 грн (призначення платежу заробітна плата за липень 2015 року для перерахування на картрахунки працівників) та № 711 на суму 6000,00 грн (призначення платежу відпускні за 2015 рік для перерахування на картрахунки працівників), які прийняті банком, про що свідчать відповідні відмітки на платіжних дорученнях. Таким чином, ПрАТ «СК «Грандвіс» в межах своєї компетенції виконало всі умови, визначені законодавством України та укладеними з відповідачем договорами щодо повного і своєчасного перерахування коштів найманим працівникам.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.01.2016 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 3614,67 грн та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 1102,39 грн, а всього 4717,06 грн, та 551,20 грн судового збору.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення позову суд першої інстанції зазначив, що не виконання банком умов укладеного договору та чинного законодавства призвело до порушення прав позивача.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 15.01.2016, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, встановлені обставини справи є неправильними.

У скарзі заявник посилається, що 29.12.2015 з поточного рахунку позивача було списано кошти гарантовані до виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 2324,16 грн, що підтверджується випискою по рахунку. Зазначену суму ОСОБА_2 отримав через банк-агент ПАТ «ПУМБ» у повному обсязі.

Заявник зазначає, що платіжні доручення, на які посилається ПрАТ «СК «Грандвіс» про перерахування заробітної плати працівникам за липень 2015 року, на виконанні у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не перебували та не перераховувались з рахунку ПрАТ «СК «Грандвіс» на картковий рахунок позивача.

Крім того, посилається на виписку по особовому рахунку за період з 01.01.2015 по 30.03.2016, та зазначає, що суми, на які посилається ПрАТ «СК «Грандвіс», не були списані з його рахунку, таким чином обов»язок щодо повернення невиплаченої заробітної плати працівникам покладається безпосередньо на ПрАТ «СК «Грандвіс».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.01.2016 залишити без задоволення, та розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Посилається, що апеляційна скарга є незаконною, необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи. Оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 12.09.2014 між ПрАТ «СК «Грандвіс» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про розрахунково-касове обслуговування (а.с. 24-25).

05.02.2015 між ПрАТ «СК «Грандвіс» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб (надання послуг по зарплатних проектах), відповідно до умов якого банк взяв на себе зобов'язання по зарахуванню заробітної плати та інших виплат працівникам товариства у безготівковому порядку на поточні рахунки (а.с. 26-27).

06.02.2015 між ОСОБА_2 і ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір про відкриття та обслуговування поточного банківського рахунку з виплати заробітної плати з використанням платіжної банківської картки (а.с. 4).

Правлінням Національного банку України 17.09.2015 прийнята постанова № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 № 171 у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію строком з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно (а.с. 75).

Після введення у банку тимчасової адміністрації отримання грошових коштів, які перебувають на рахунках вкладників, проводиться у порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Постановою Правління Національного банку України від 17.12.2015 № 898 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с. 76).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що банк у порушення статей 525, 530, 1066 ЦК України не виплатив позивачу грошові кошти, які перераховані на банківський рахунок останнього від ПрАТ «СК «Грандвіс» в якості заробітної плати за квітень-червень 2015 року в сумі 2324 грн 16 коп, а також кошти в якості заробітної плати за липень 2015 року у сумі 1 290 грн 51 коп., які роботодавець доручив банку зарахувати на банківський рахунок позивача шляхом направлення відповідних платіжних доручень.

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 отримав кошти в сумі 2324,16 грн через банк-агент ПАТ «ПУМБ» не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення враховуючи наступне.

Матеріали справи містять виписку по рахунку 9980000 (а.с. 217) з якої вбачається, що 29.12.2015 відбулось списання коштів з поточного рахунку позивача в розмірі 2324,20 грн. Грошові кошти, гарантовані до виплати Фондом гарантування фізичних осіб були отримані ОСОБА_2 в касі відділення ПАТ «ПУМБ» 28.01.2016 (а.с. 213).

Таким чином вбачається, що кошти в сумі 2324,20 грн ОСОБА_2 отримав вже після ухваленого рішення у справі, тобто на момент ухвалення рішення суду першої інстанції 15.01.2016 спір щодо коштів в сумі 2324,20 грн існував. З врахуванням наведеного рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Спростовуються матеріалами справи доводи заявника про відсутність перебування на виконанні у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перерахування заробітної плати працівникам за липень 2015 року з рахунку ПрАТ «СК «Грандвіс», та не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду посилання на те, що обов»язок щодо повернення невиплаченої заробітної плати працівникам покладається безпосередньо на ПрАТ «СК «Грандвіс»

Матеріали справи містять платіжне доручення ПрАТ «СК «Грандвіс» від 06.08.2015 про перерахування заробітної плати за липень 2015 року на карткові рахунки працівників ПрАТ «СК «Грандіс» з відмітками банку про одержання та про сплату обов'язкових платежів з фонду заробітної плати, які містять відмітку про проведення платежів (а.с. 28-32).

У порушення вимог частини другої статті 1068 ЦК України, статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», грошові кошти, перераховані 06.08.2015 з поточного рахунку ПрАТ «СК «Грандвіс» у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на карткові рахунки працівників у цьому ж банку в якості заробітної плати за липень 2015 року, відповідач не зарахував кошти на карткові рахунки фізичних осіб, зокрема на рахунок позивача - кошти у сумі 1290 грн 51 коп.

Таким чином, ОСОБА_2 позбавлений можливості отримати грошові кошти у розмірі 1290 грн 51 коп., які списані з рахунку ПрАТ «СК «Грандвіс» та не були зараховані на картковий рахунок позивача.

Посиланння в апеляційній скарзі, що платіжні доручення про перерахування заробітної плати працівникам ПрАТ СК «Грандвіс» за липень 2015 не перебували на виконанні Банку спростовуються матеріалами справи, оскільки платіжне доручення від 06.08.2015 містить відмітку банку (а.с. 31). На спростування вказаного відповідачем не надано жодного доказу, як не надано посилання на наявність таких доказів.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України (в редакції на момент розгляду справи) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статею 11 ЦПК України(в редакції на момент розгляду справи) суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України (в редакції на момент розгляду справи) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК Українипід час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення у повному обсязі складено 26.07.2018.

Головуючий:Судді: