Справа № 541/351/18
Провадження №2/541/398/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 липня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Куцин В.М.,

з участю секретаря Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді справу за позовом Миргородської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна, третя особа: ОСОБА_2, Біликівська сільська рада Миргородського району Полтавської області,

В С Т А Н О В И В:

Миргородська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна, відповідач - ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, Біликівська сільська рада Миргородського району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_12 померла ОСОБА_3, - мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Їхній батько ОСОБА_1 - відповідач по справі - утриманням та вихованням своїх дітей не займається, їх життям, станом здоров'я. духовним та моральним розвитком не цікавиться, своїх батьківських обов'язків не виконує, самоусунувся від їх виконання, матеріально дітей не утримує.

Тому позивач просить позбавити відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 по відношенню до його малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття. Призначити опікуном над малолітніми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Представник третьої особи Біликівської сільської ради в підготовчому засіданні не заперечував проти задоволення позову, вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, відзиву, заперечення до суду не подав, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.95, 96).

Третя особа ОСОБА_2 просила позов задовольнити та призначити її опікуном малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які є її онуками.

Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також матеріально утримувати до досягнення нею повноліття.

На підставі п.2. ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 є батьком неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_9.

Малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навчаються у Біликівському навчально-виховному комплексі, у період навчання проживають вдома, в період шкільних канікул та у вихідні дні проживають у своєї бабусі ОСОБА_2. За місцем навчання діти характеризуються позитивно (а.с.34, 35). Батько дітей - ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується негативно: вихованням дітей не займається, систематично зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, вдома більшість часу знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується актами обстеження умов проживання сім'ї від 26 вересня 2017 року (а.с.31), 11 грудня 2017 року (а.с.32) та характеристикою Біликівської сільської ради на відповідача ОСОБА_1 (а.с.29). У будинку зусиллями ОСОБА_2, бабусі малолітніх дітей - створені всі умови для проживання дітей. Біликівська сільська рада, як орган опіки та піклування, служба в справах дітей Миргородської районної державної адміністрації проводили профілактичну роботу з ОСОБА_1: роз'яснювалася відповідальність за невиконання батьківського обов'язку. Однак належних висновків ОСОБА_1 не зробив. 22 грудня 2017 року виконкомом Біликівської сільської ради було прийнято рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 (а.с.41).

Відповідач не проявляє до дітей уваги та батьківської турботи по відношенню до них, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться життям, здоров'ям дітей, виявляючи тим самим свою байдужість до їх долі, участі у вихованні не приймає, що протирічить ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Біликівської сільської ради (а.с.15), яке затверджене рішенням №49 від 22.12.2017 виконавчого комітету Біликівської сільської ради (а.с.16) виконком Біликівської сільської ради, як орган опіки та піклування робить висновок про необхідність клопотати позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно його дітей ОСОБА_4, та ОСОБА_5

Згідно висновку органу опіки та піклування Миргородської районної державної адміністрації від 08 лютого 2018 року ОСОБА_1 доцільно позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.25).

Також орган опіки та піклування Миргородської районної державної адміністрації від 01.02.2018 вважає призначення опікуном громадянки ОСОБА_2 над ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей (а.с.26), про що Миргородська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування просить встановити опіку, подавши до суду подання (а.с.27).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування з боку батьків.

З огляду на викладене, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення його батьківських прав.

Ухилення батька від виконання своїх обов'язків має місце, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, суд розцінює як ухилення від виховання дітей, оскільки обставин, які перешкоджали б відповідачу по справі виконувати свої батьківські обов'язки не встановлено.

Частиною 3 статті 66 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника на підставі ст.63 ЦК України.

В зв'язку з вищенаведеним суд має всі підстави при задоволенні позовної вимоги щодо позбавлення відповідача по справі ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей, а також задовольнити вимогу про призначення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 опікуном ОСОБА_2 - яка є їх рідною бабою та може виконувати обов'язки опікуна.

Частиною 3 статті 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

В відповідності до ч.2 ст.166 СК України особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, передбаченого ст.180 СК України, а тому заявлена позовна вимога про стягнення з відповідача на користь опікуна на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття підлягаю задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 2 та частини 6 статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача ОСОБА_1 на користь держави підлягає 3524 гривні судового збору від якого позивач був звільнений при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.164, 166 СК України, ст.ст.60, 63 ЦК України, ст.ст.10-13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282, 430 п.1 ч.1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Миргородської районної державної адміністрації, задовольнити повністю.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8, позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця міста Миргород Полтавської області та дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженки міста Миргород Полтавської області.

Встановити опіку над малолітніми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 призначивши опікуном ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_11 уродженку села Куйбишево Шишацького району Полтавської області.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь опікуна ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_11 уродженки села Куйбишево Шишацького району Полтавської області в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2018 року, щомісячно, на кожну дитину до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 судові витрати на користь держави в розмірі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) гривні 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складений 11 липня 2018 року.

Суддя: В. М. Куцин