Номер провадження: 22-ц/785/4092/18
Номер справи місцевого суду: 495/3656/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 року м. Одеса

Справа №495/3656/17

Провадження №22-ц/785/4092/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Калараш А.А.

суддів Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

за участі секретаря судового засідання Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства «Банк Восток», ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТ Оілс Україна», Приватне підприємство «Юридичний Департамент «Дікон-Юг» про визнання договору іпотеки недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_2, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Шевчука Ю.В. 12 грудня 2017 року в м. Білгород-Дністровський Одеської області,

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним, посилаючись на те, що 09.07.2014 року Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено рішення по цивільній справі № 1505/3691/2012 за позовом ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимоги щодо предмету спору - ВАТ «Акціонерний комерційний банк «ОСОБА_6 Банк», ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позовні вимоги ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» були задоволені частково, а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» заборгованість по Договору № 183/07-Ф від 21.12.2007 року про надання довгострокового кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії сумі 5 647 148,38 грн..

Стягнення цієї заборгованості було постановлено здійснити шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 24.12.2007 року, тобто шляхом визнання за ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» права власності на предмет іпотеки - земельну ділянку №67, яка розташована за адресою : ДТ «Перлина»,( район Лиманський), смт. Затока, м. Білгород-Дністровський.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.01.2015 року за апеляційною скаргою ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2014 року в частині відмови в задоволені вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки - дачний будинок, загальною площею 647,9 кв. м., який розташований на земельній ділянці № 67 в Дачному товаристві «Перлина» (район «Лиманський) смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області скасовано, та в цій частині постановлено нове рішення, яким визнано за ПП Юридичний Департамент «Дікон Юг» право власності на дачний будинок та басейн, які розташовані на земельній ділянці № 67 в Дачному товаристві Перлина» (район Лиманський) смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.05.2015 року вказане рішення апеляційного суду Одеської області в ід 28.01.2015 року залишено без змін.

30.03.2016 року Верховний суд України, розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Вищого спеціалізованого суду України від 27.05.2015 року прийняв постанову, якою рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2014 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 28.01.2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.05.2015 року - скасував, справу направив на новий розгляд в суд першої інстанції.

Також, позивач посилався на те, що 06.11.2015 року, між ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8, за умовами якого ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» продав, а ОСОБА_3 придбав у власність дачний будинок та басейн, які розташовані на земельній ділянці № 67 в Дачному товаристві «Перлина» (район Лиманський) смт. Затока, м. Білгород- Дністровський Одеської області. Право власності ОСОБА_3 на відчуджене майно зареєстровано 06.11.2015 року о 15:26:34 годин, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно індексний номер: 25926852, державну реєстрацію прав здійснив приватний нотаріус ОСОБА_8, що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також, у той же час, 06.11.2015 року, між ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8, за умовами якого ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» продав, а ОСОБА_3 придбав у власність земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою : Дачне товариство «Перлина» (район Лиманський), 67, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області.

У подальшому, 04.02.2016 року, між ПАТ «БАНК ВОСТОК» та ОСОБА_3 був укладено Договір іпотеки, за умовами якого, в якості забезпечення зобовязань TOB «ІСТ OIJIC УКРАЇНА» за Кредитним договором № ОК2015-0345 від 18.11.2015 року, за умовами якого ПАТ «БАНК ВОСТОК» надав TOB «ІСТ ОІЛС УКРАЇНА» кредит в розмірі 1 200 000,00 доларів США, ОСОБА_3 передав в іпотеку ПАТ «БАНК ВОСТОК» наступне майно : дачний будинок та басейн, які розташовані на земельній ділянці №67 в Дачному товаристві «Перлина» (район Лиманський) смт. Затока, Білгород-Дністровський Одеської області; та земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва, яка розташована за адресою: дачне товариство «Перлина» (район Лиманський), смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області. Далі, як вказує представник позивача, приймаючи до уваги те, що судові рішення, на підставі яких право власності на майно, що належало ОСОБА_2 перейшло до ПП «Юридичний Департаменту «Дікон Юг», скасовані як незаконні, позивач вважає, що вони не породжували жодних правових наслідків з моменту їх ухвалення.

Так, підставою виникнення права власності у ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» на спірне майно є рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2014 року та рішення Апеляційного суду від 28.01.2015 року, які скасовані Постановою Верховного суду України від 30.03.2016 року.

За таких умов, у зв'язку із скасуванням незаконного судового рішення про звернення стягнення на майно шляхом визнання права власності на це майно за ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг», дія права власності первинного власника - ОСОБА_2 підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису (про реєстрацію виникнення права власності у ОСОБА_2 Д.), після якого зареєстровано запис про реєстрацію права власності на майно за ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг», оскільки відпала правова підстава переходу права власності на це майно від ОСОБА_2 до ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг». Тобто, на думку представника позивача, це означає, що право власності ОСОБА_2 є дійсним з моменту внесення в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно первинного запису про виникнення права власності на спірне майно у ОСОБА_2, а права власності на зазначене майно у ПП «Юридичний департамент «Дікон Юг» ніколи не виникало. Отже, як вказує представник позивача, станом на теперішній час ОСОБА_2 є власником дачного будинку та басейну, які розташовані на земельній ділянці № 67 в Дачному товаристві «Перлина» (район «Лиманський) смт. Затока, м. Білгород- Дністровський Одеської області, а також і власником зазначеної земельної ділянки.

Оскільки власником спірного майна, з моменту його виникнення, де-юре, є ОСОБА_2, то станом на час укладення спірного договору іпотеки, тобто станом на 04.02.2016 року, ОСОБА_3 не мав повноважень власника спірного майна, тобто він не мав права вчиняти будь-яких юридично значимих дій, спрямованих на передачу спірного майна в іпотеку ПАТ «БАНК ВОСТОК». Оскільки станом на час укладення спірного правочину рішення судів, на підставі яких ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» зареєстрував право власності на спірне майно, скасовані Верховним судом України 30.03.2016 року, власником спірного майна був саме ОСОБА_2, тобто ОСОБА_3, з огляду на рішення Верховного Суду України від 30.03.2016 року не може вважатися власником спірного майна на час укладення спірного договору іпотеки.

Додатково позивач посилався на те, що судові рішення, на підставі яких право власності на спірне майно перейшло від ОСОБА_2 до ПП «Юридичний Департамент Дікон Юг», скасовані Верховним судом України як незаконні, тобто ОСОБА_2 на підставі зазначених скасованих судових рішень був протиправно позбавлений права власності на спірне майно, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 228 ЦПК України позивач приходить до висновку, що Договір іпотеки, укладений між ПАТ «БАНК ВОСТОК» та ОСОБА_3 04.02.2016 року в забезпечення боргових зобов'язань TOB «ІСТ OIJIC УКРАЇНА», визначених умовами Кредитного поговору № ОК2015-0345 від 18.11.2015 року, який містить ймовірність звернення стягнення у випадку невиконання або неналежного виконання TOB ІСТ OIJIC УКРАЇНА» кредитних зобов'язань, слід вважати таким, що порушує публічний порядок. А, у відповідності до ч. 2 статті 228 ЦК України, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Позивач просив визнати недійсним Договір іпотеки, який укладено між ПАТ «БАНК ВОСТОК» та ОСОБА_3 04 лютого 2016 року в забезпечення боргових зобовязань ТОВ «ІСТ ОІЛС Україна», визначених умовами кредитного договору №ОК2015-0345 від 18 листопада 2015 року (зі змінами згідно Додаткових угод від 20 січня 2016 року, 04 лютого 2016 року та 18 квітня 2016 року).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, діючий в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року у справі №495/3656/17 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2, судові витрати покласти на відповідачів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що у звязку зі скасуванням судового рішення про звернення стягнення на майно шляхом визнання права власності на це майно за ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг», на підставі якого в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію виникнення права власності на це майно за ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг», дія права власності первинного власника ОСОБА_2 підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису /про реєстрацію виникнення права власності у ОСОБА_2Д./, після якого зареєстровано запис про реєстрацію права власності на майно за ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг», оскільки відпала правова підстава переходу права власності на це майно від ОСОБА_2 до ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг».

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_2, підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Проте, з такими висновками погодитися не можна .

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Отже, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобовязання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобовязанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобовязання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобовязань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобовязання (взаємні права й обовязки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобовязанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобовязанням).

Виконання забезпечувального зобовязання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобовязання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Частиною пятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення (частина четверта статті 631 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною /сторонами/ вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Знищення, пошкодження майна фізичної чи юридичної особи, держави, АРК, територіальної громади, незаконне заволодіння ним - ч. 1 ст. 228 ЦК України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» заборгованість по Кредитному Договору № 183/07-Ф від 21.12.2007 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 24.12.2007 року, тобто шляхом визнання за ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» права власності на предмет іпотеки - земельну ділянку №67, яка розташована за адресою : ДТ «Перлина», (район Лиманський), смт. Затока, м. Білгород-Дністровський

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 28.01.2015 року за апеляційною скаргою ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2014 року , залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.05.2015 року , в частині відмови в задоволені вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки - дачний будинок, загальною площею 647,9 кв. м., який розташований на земельній ділянці № 67 в Дачному товаристві «Перлина» (район «Лиманський) смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області скасовано, та в цій частині постановлено нове рішення, яким визнано за ПП Юридичний Департамент «Дікон Юг» право власності на дачний будинок та басейн, які розташовані на земельній ділянці № 67 в Дачному товаристві Перлина» (район Лиманський) смт. Затока, м. Білгород-Дністровський Одеської області.

04.02.2016 року між ПАТ«БАНК ВОСТОК» та ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов'язань TOB «ІСТ ОІЛС УКРАЇНА» було укладено Іпотечний договір, посвідчений 04.02.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9, за реєстровим № 270 .

Відповідно до умов зазначеного договору, ОСОБА_3 передав в іпотеку ПАТ«БАНК ВОСТОК» земельну ділянку, яка розташована за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, смт Затока, «Перлина» дачне товариство (район «Лиманський»), 67 (шістдесят сім), кадастровий номер земельної ділянки: :02:004:0109, та розташований на цій земельній ділянці дачний будинок, що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Білгород- Дністровський, смт Затока, «Перлина» дачне товариство (район «Лиманський»), 67.

Право власності на вказаний будинок та земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_3 06.11.2015 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 06.11.2015 року ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області, за реєстровим № 756 та Договору купівлі-продажу, посвідченого 06.11.2015 року ОСОБА_8, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області, за реєстровим № 755, відповідно, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно / а.с. 10/.

Постановою Верховного Суду України від 30.03.2016 року Верховний суд України, рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 28.01.2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.05.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд в суд першої інстанції / а.с.6-9/.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору від 04.02.2016 року, зареєстровано 24.12.2007 року/а.с. 11/.

Це означає, що право власності ОСОБА_2 є дійсним з моменту внесення в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно первинного запису про виникнення права власності на спірне майно у ОСОБА_2, у той же час слід вважати, що права власності на зазначене майно у ПП «Юридичний департамент Дікон Юг» не виникало.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису.

Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, у звязку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

Тому, ухвалення судом рішення про недійсність договору іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обовязки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові при розгляді справи №6-639цс15 від 02.09.2015 року.

Оскільки власником спірного майна, з моменту його виникнення, вважається ОСОБА_2, то станом на час укладення іпотечного договору 04.02.2016 ороку ОСОБА_3 не мав повноважень власника спірного майна, тобто він не мав права вчиняти будь-які які юридично значимі дії, спрямовані на передачу цього майна в іпотеку ПАТ «Банк Восток».

Отже, спірне майно вибуло із власності ОСОБА_2 внаслідок визнання за ПП «Юридичний Департамент «Дікон Юг» права власності на це майно на підставі судових рішень, які в подальшому були скасовані Верховним Судом України, тобто майно вибуло з власності ОСОБА_2 всупереч його волі.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Зміст оспорюваного іпотечного договору суперечить приписам ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» та ст. 579 ЦК України оскільки станом на час його укладання ОСОБА_3 не був власником спірного майна, оскільки єдиним власником цього майна був , з моменту виникнення цього майна, та залишається натепер, ОСОБА_2

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково відмовив у задоволенні позову.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_2, підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, оскільки постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове судове рішення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн., сплачений при зверненні до суду з позовом та у розмірі 960 грн., сплачений позивачем при принесенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2017 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства «Банк Восток», ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТ Оілс Україна», Приватне підприємство «Юридичний Департамент «Дікон-Юг» про визнання договору іпотеки недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки, реєстровий номер 270, укладений між ПАТ «Банк Васток» та ОСОБА_10 04 лютого 2016 року в забезпечення боргових зобовязань ТОВ «ІСТ ОІЛС Україна», визначених умовами кредитного договору № ОК2015-0345 від 18 листопада 2015 року зі змінами згідно Додаткових угод від 20 січня 2016 року, 04 лютого 2016 року та 18 квітня 2016 року.

Стягнути в рівних частках з Публічного Акціонерного Товариства «Банк Восток», ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1 600 /одна тисяча шістьсот/ гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20.07. 2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_6