Справа № 642/4187/17
Провадження № 2/642/455/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грінчук О.П.,

за участі секретаря Радько В.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківського обласного управління водних ресурсів в особі начальника Харківського обласного управління водних ресурсів ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

встановив:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Харківського управління водних ресурсів про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позову посилається на те, що за ухваленим наказом начальника Харківського обласного управління водних ресурсів №51-к від 15.06.2017 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, в результаті чого ОСОБА_4 оголошено догану. Позивач вважає даний наказ незаконним, оскільки не порушував трудової дисципліни, та цей наказ ухвалений в порушенні строку притягнення до відповідальності, окрім цього він жодного відношення не має як до укладеного договору №134 датованого від 02.09.2016 р. котрий був підписаний начальником Харківського міжрайонного управління водного господарства ОСОБА_5 з одного боку а з іншого представником ТОВ «Юніт Корпорейшен» ОСОБА_6 а також щодо послідовних наслідків цього договору. Вважає, що наказ №51-к датований від 15.06.2017 р. є протиправним рішенням яке ухвалене у відношенні позивача за обставина до яких безпосередньо позивач не має жодного відношення, чи то на час підписання вищенаведеного договору, чи то на час перебування позивача на посаді заступника начальника Харківського міжрайонного управління водних ресурсів, поспіль перебуваючи на посаді в.о. начальника Харківського обласного управління водних ресурсів, а згодом на посаді головного інженера цього ж управління. За таких обставин вважає що спірний наказ є незаконним як і щодо ухвалення в порушенні строку, тому позивач звернувся з даною позовною заявою до суду за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, замість нього прибув представник ОСОБА_1 котрий позов підтримав у повному обсязі, та вважав його правомірним,обґрунтованим за наявністю поданих доказів і просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений. Надав суду заяву про перенесення розгляду справи у звязку з тим, що перебуває у іншому судовому засіданні, однак жодних підтверджень цьому він не надав. Суд розцінює причини неявки відповідача до суду як неповажні.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 03.02.2012 року по 10.11.2016 рік перебував на посаді заступника начальника Харківського міжрайонного управління водних ресурсів, що не спростовується за контекстом наказу № 51-к датованого від 15.06.2017 року.

Отже, ОСОБА_2 з 2012 року по 2016 рік перебував на посаді заступника начальника Харківського міжрайонного управління водного господарства. Станом на 02.09.2016 року начальник Харківського міжрайонного управління водного господарства ОСОБА_5 уклала договір з ТОВ «Юніт Корпорейшен» в особі ОСОБА_6 за №134, згідно якого за п. 1.1. виконавець котрим було визначено ХМУВГ зобовязалось надати Замовнику послуги з виконанням земляних робіт бульдозером ДТ-75, Т-170-1, на що замовник ТОВ «Юніт Корпорейшен» зобовязався прийняти і оплатити надані послуги в порядку та на умовах які були визначені зауваженим договором. Термін дії цього договору було встановлено з моменту його підписання та до 31.12.2016 року. за цей період часу набули негативні наслідки за умов договору.

Станом на 11.08.2017 року ОСОБА_2 перебуваючи на посаді головного інженера Харківського обласного управління водних ресурсів в той час начальником цієї установи був ОСОБА_3 котрим і був ухвалений наказ №51-к датований від 15.06.2017 року щодо притягнення до дисциплінарного впливу ОСОБА_4 за провину допустимих порушень при виконанні посадових обовязків за час перебування ОСОБА_4 на посаді начальника Харківського обласного управління водних ресурсів, та певним чином не відреагував на лист начальника Харківського міжрайонного управління водного господарства ОСОБА_5 датованого від 03.01.2017 року за №5. Тим самим ОСОБА_2 не було вжито дієвих заходів щодо повернення державного майна за укладеним договором №134 датованого від 02.09.2016 р., з урахування того, що цей договір позивачем не був посвідчений. Більш того, позивач не мав до цього договору відношення. Та за ухваленим наказом №51-к датованого від 15.06.2017 р. не вбачається жодного тлумачення, які саме нормативні документи, чи то посилання на недодержання ОСОБА_2 посадової інструкції останній не дотримався. Разом з цим слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 147 КЗпПУ за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до вимог ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовується органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника.

У відповідності з вимогами ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі /розпорядженні/ і повідомляється працівнику під розписку.

Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності може бути порушення трудової дисципліни, але поряд з чим виходячи з положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Трудовим законодавством передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України. Дана стаття передбачає застосування до працівників за порушення трудової дисципліни таких стягнень як догана і звільнення.

Судом встановлено, що наказ №51-к датованого від 15.06.2017 року був ухвалений в порушенні строку (ст. 148 КЗпП України) щодо застосування будь якого дисциплінарного впливу на позивача, за відсутністю на це підстав, тому цей наказ є незаконним як в цілому так і в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд також вважає, що повідомлення і оголошення ОСОБА_4 наказу №51-к датованого від 15.06.2017 р. лише 11.08.2017 р. надавало право звернутись до суду за захистом порушених прав без порушення строку на таке звернення.

Окрім цього, доводи представника позивача про те, що позивач не порушував трудову дисципліну, оскільки не мав жодного відношення до укладеного договору за № 134 датованого від 02.09.2016 р., так і до його наслідків, тим самим перебуваючи на посаді заступника Харківського міжрайонного управління водного господарства, поспіль в.о. начальника Харківського управління водних ресурсів, а на час ухваленого наказу №51-к вже перебував на посаді головного інженера цього управління за таких підстав застосування дисциплінарного впливу до позивача є протиправним виходячи щодо займаної посади на час ухваленого наказу за №51-к та тривалого часу.

Також за заявленими позовними вимоги позивача підтверджені наданими доказами, та не спростовуються матеріалами справи.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про задовення позовних вимог позивача у повному обсязі, а саме визнавши наказ №51-к від 15.06.2017 р. посвідчений начальником Харківського управління водних ресурсів димитрієвим А.О. незаконним та скасувавши його про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного інженера харківського обласного управління водних ресурсів ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 76-80, ст. 209, ст.ст.258- 259, ст.ст. 263-264, ст. 265, ст. 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківського обласного управління водних ресурсів в особі начальника Харківського обласного управління водних ресурсів ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності - задовольнити у повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати наказ №51-к від 15.06.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного інженеру Харківського обласного управління водних ресурсів ОСОБА_4.

Стягнути з Харківського обласного управління водних ресурсів на користь ОСОБА_2, сплачений ним судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: