Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/96/18
Справа № 279/1347/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Прокопчук І.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши цивільну справу №279/1347/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про встановлення факту виробничої травми,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 10.04.2017 року звернувся до суду з позовом про встановлення факту виробничої травми, в якому вказав, що 24.05.2012 року при виконанні трудових обовязків на посаді машиніста дизель-поїзда, під час слідування в дизель-поїзді №664 сполученням Коростень-Козятин на ділянці шляху ст.Топорище-ст.Нова ОСОБА_4 ПЗЗ невстановлена особа з хуліганських мотивів нанесла йому удари та заподіяла тілесні ушкодження у виді перелому ребер, ссадин, пухлин обличчя, пошкодження верхніх зубів.

Відповідачем було проведено службове розслідування випадку, що стався 24.05.2012 року та зроблено висновок про те, що випадок, який стався з ним 24.05.2012 року, не підлягає розслідуванню згідно Порядку проведення розслідування та проведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві. Розслідування вважає необєктивним, а подія, яка сталась 24.05.2012 року, є виробничою травмою, оскільки в той час він виконував свої посадові обовязки, в 01.40 год. 25.05.2012 року звернувся за медичною допомогою. Просив встановити факт, що 24.05.2012 року при виконанні посадових обовязків під час слідування в дизель-поїзді №644 сполученням Коростень-Козятин на ділянці шляху ст.Топорище-ст.Нова ОСОБА_4 він отримав виробничу травму.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Позивач пояснив, що 24.05.2012 року під час слідування в дизель-потязі сполученням Козятин-Коростень в першому приміщенні дизельного вагону його було побито невідомими особами. Декілька пасажирів проникли до службового приміщення, в якому курили. Коли він зробив їм зауваження та попросив вийти із службового приміщення, то один з пасажирів почав його бити. Про подію він повідомив машиніста ОСОБА_5, просив, щоб той викликав міліцію, бо на той час міліція не супроводжувала потяг. На станції ОСОБА_4 міліції не було, тому машиніст прийняв рішення слідувати до ст.Коростень. На ст.Коростень висадили пасажирів та прослідували в депо ст.Коростень-Подільський, де здали потяг на ремонт. В депо від повідомив чергового ОСОБА_6 про подію. Коли повернувся до ст.Коростень, то звернувся до медпункту, просив фельдшера ОСОБА_7 дати направлення до травмпункту, однак вона йому відмовила. Зранку наступного дня він писав пояснення про подію, фельдшер ОСОБА_7 видала йому довідку, разом з інженером по охороні праці ОСОБА_8 прибув до травмпункту Коростенської центральної міської лікарні, однак огляд не пройшов, оскільки ОСОБА_8 запропонував йому відмовитись від розслідування, пообіцявши, що підприємство надасть йому допомогу на лікування. Коли ж він звернувся до керівництва, то в матеріальній допомозі йому відмовили. Звернувся з заявою до міліції, пройшов медичне освідування. При зверненні до травмпункту повідомив, що травму отримав в побуті, однак пізніше подав заяву, що бажає змінити пояснення та отримав довідку, що травма отримана на виробництві. До отримання такої довідки йому видали акт форми Н-5. Коли ж у 2015 році він надав комісії нову довідку, то було розпочато нове розслідування, результати якого йому не відомі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, в яких вказав, що під час післярейсового медичного огляду 25.05.2012 р. о 01.40 год. позивач скарг не заявляв, про що зробив власноручний запис. Пізніше, о 09.15 год. 25.02.2012 року зробив виправлення в своїй картці, дописавши, що має ушкодження, які отримав від пасажира, та отримав направлення до травмпункту, однак медичний огляд ним пройдено не було. 01.06.2012 року позивач подав заяву про проведення розслідування його травмування 24.05.2012 року. Наказом №339 від 01.06.2012 року було створено комісію, якою вживались заходи для зясування обставин випадку. Було встановлено, що до травмпункту Коростенської ЦМЛ позивач звернувся 28.05.2012 року, повідомив, що отримав травму під час падіння з велосипеду 27.05.2012 року, лікарняний лист йому не видавався, що 29.05.2012 року позивач звернувся з заявою до відділення міліції про заподіяння йому невідомою особою тілесних ушкоджень. Через відсутність втрати працівником працездатності на один день чи більше комісія дійшла висновку, що випадок, вказаний в заяві позивача від 01.06.2012 року, не підлягає розслідуванню згідно Порядку №1232 від 30.11.2011 року.

27.06.2012 року позивачем було надано два листки непрацездатності від 28.05.2012 року та від 20.06.2012 року, в яких було вказано як причину непрацездатності невиробничі травми. 02.07.2012 року комісією локомотивного депо із соціального страхування на підставі листків непрацездатності та довідки з травмпункту було складено протокол від 02.07.2012 року та акт від 06.07.2012 року за формою НТ, що позивач не оскаржував, отримав оплату перебування на лікарняному.

14.09.2012 року головним державним інспектором на транспорті та у зв'язку було видано припис №1 та запропоновано локомотивному депо провести повторне розслідування випадку. 17.09.2012 року наказом №600 було створено комісію для проведення розслідування, за результатами якого складено акт від 02.10.2012 року за формою Н-5.

23.02.2015 року наказом №148 створено комісію для проведення повторного (додаткового) розслідування на підставі листа від 19.02.2015 року заступника начальника ТУ ДСГНтаПБУ у Київській області та м.Києві, яка встановила, що здійснюється розслідування кримінального провадження , що подана позивачем довідка №2754 від 02.03.2015 року не має юридичної сили.

Додаткове розслідування комісії, створеної наказом №148 від 23.02.2015 року, не завершено, оскільки не прийнято рішення в кримінальному провадженні щодо характеру відносин між позивачем та особою, яка заподіяла йому ушкодження.

Представник відповідача пояснила, що 24-25.05.2012 року позивач знаходився в поїзді як помічник машиніста. По завершенню рейсу він пройшов післярейсовий медичний огляд, в медичній картці особисто зробив запис про відсутність скарг, травм фельдшер не виявила. Через 7-8 годин потому знову звернувся до медпункту та вніс зміни до медкартки, вказавши, що отримав травму на робочому місці, отримав направлення на медогляд. 25.05.2012 року начальник сектору з охорони праці доставив позивача в травмпункт, однак той обстеження не пройшов. 01.06.2012 року позивач звернувся з заявою про проведення розслідування факту виробничого травмування, однак лікарняний лист не надав. Згідно наданої мед. документації травма була побутовою. Було складено акт про невиробничий травматизм, який позивач не оскаржив. Через три роки позивач надав виправлені лікарняні листи, у 2016 році було розпочато нове розслідування, яке не завершено, оскільки орган досудового розслідування не завершив розслідування, не зробив висновків щодо обставин травмування позивача.

Вислухавши пояснення сторін, показання допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши подані сторонами письмові докази, встановлено наступне:

Судом встановлено, що між сторонами виник спір, пов'язаний з отриманням позивачем травми 24.05.2012 року.

За змістом ст.4,5 ЦПК України (ст.3,4 ЦПК України в редакції закону на момент звернення) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Позивач намагається довести факт, що при виконанні ним трудових обовязків помічника машиніста під час слідування в дизель-поїзді сполученням Козятин-Коростень він отримав виробничу травму.

29.05.2012 року за зверненням позивача про те, що 24.05.2012 року невідома особа заподіяла йому тілесні ушкодження, була порушена кримінальна справа за ст.296 ч.1, 122 ч.1 КК України, в даний час здійснюється розслідування кримінального провадження №000007 від 14.01.2015 року, особа, яка вчинила злочин, не встановлена.

Свідок ОСОБА_9 дав показання про те, він був свідком бійки, яка виникла між позивачем та пасажирами потягу, бачив на обличчі позивача ушкодження. Свідок ОСОБА_5 показав, що як машиніст дизель-поїзду від позивача довідався про те, що в нього стався конфлікт з пасажирами, викликати міліцію він не просив, при завершенні рейсу за медичною допомогою не звертався. Свідок ОСОБА_6 свідчив про те, що, будучи черговим по депо ст.Коростень-Подільський, від позивача довідався, що під час рейсу в того виник конфлікт з пасажирами, що його було побито, однак тілесних ушкоджень він не бачив, з проханням викликами допомогу чи повідомити керівництво позивач до нього не звертався, рапорт чи заяву про це не писав.

Свідок ОСОБА_10 дала свідчення про те, що при проходженні післярейсового медичного огляду позивач будь-яких скарг не висловлював, однак наступного дня, коли її зміна закінчилась, дописав у своїй мед.картці скарги та вимагав, щоб вона дала йому направлення до травмпункту. Вона на його вимогу довідку-направлення видала, однак вказала в ній не фактичний час, коли її писала, а час проходження бригадою позивача післярейсового огляду.

Свідок ОСОБА_8 показав, що супроводжував позивача до травмпункту, оскільки той зробив заяву про те, що під час рейсу отримав травму. Мед. огляд позивача в медичній установі проведено не було, оскільки він не дочекався прийому.

Відповідно до положень ст.171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Отже, вказана норма передбачає можливість оскарження в судовому порядку рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці за результатами розгляду нею звернення потерпілого щодо незгоди зі змістом акту, складеного роботодавцем за підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії.

З 01.01.2012 року розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві проводиться відповідно до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. N1232 (далі: Порядок).

До спірних правовідносин застосовується Порядок в редакції, яка діяла станом на 24.05.2012 року.

Відповідно до п.7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого

професійного захворювання і гострого професійного та інших

отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку,

обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним

струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших

ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу,

зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного

і рослинного світу, які призвели до втрати працівником

працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності

переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий

день, зникнення, а також настання смерті працівника під час

виконання ним трудових (посадових) обов'язків.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити керівника робіт, який безпосередньо здійснює контроль за станом охорони праці на робочому місці (далі - безпосередній керівник робіт), чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до надання необхідної допомоги

потерпілому.

Роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок, зобов'язаний протягом доби утворити комісію у складі не менш як три

особи та організувати проведення розслідування (п.10 Порядку). Комісія, обов'язки якої визначені п.14 Порядку, за результатами проведенного розслідування повинна скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (далі - акт за формою Н-5) згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з

виробництвом, за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) згідно з

додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що

пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для

затвердження.

Контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведення

розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів

розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів

до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного

управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча

дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції п.33 Порядку).

Громадський контроль здійснюють профспілки через свої виборні

органи і представників, а також уповноважені найманими

працівниками особи з питань охорони праці у разі відсутності на

підприємстві профспілки.

Зазначені у цьому пункті органи та особи мають право вимагати

відповідно до компетенції від роботодавця проведення повторного

(додаткового) розслідування нещасного випадку, затвердження чи

перегляду затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання

нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, і складення

акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено порушення вимог цього

Порядку.

Відповідно до п.34 Порядку, посадова особа органу Держгірпромнагляду в разі відмови роботодавця скласти або затвердити акт за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди потерпілого або уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, із змістом зазначеного акта, надходження скарги або незгоди з висновками про обставини і причини настання нещасного випадку чи приховування факту настання нещасного випадку має право видавати обов'язкові для виконання роботодавцем або робочим органом виконавчої дирекції Фонду (у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно) приписи за формою Н-9 згідно з

додатком 10 щодо необхідності проведення розслідування (повторного

розслідування) нещасного випадку, затвердження чи перегляду

затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1, визнання чи невизнання

нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом, складення

акта за формою Н-5 або Н-1.

Рішення посадової особи органу Держгірпромнагляду може бути

оскаржено у судовому порядку. На час розгляду справи у суді дія

припису за формою Н-9 зупиняється.

Отже, вказаним Порядком передбачено права потерпілого в разі незгоди з проведенним розслідуванням, можливість та порядок оскарження в судовому порядку результатів розслідування та не передбачено можливості встановлення в судовому порядку безпосередньо факту отримання виробничої травми (визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом).

Під час судового розгляду встановлено, що 01.06.2012 року позивач звернувся до роботодавця з заявою про розслідування випадку травмування на робочому місці 24.05.2012 року (а.с.55).

07.06.2012 року створена роботодавцем комісія по розслідуванню випадку станом на 07.06.2012 року дійшла висновку, що через відсутність документа про втрату працездатності випадок з позивачем не підлягає розслідуванню згідно Порядку та запропонувала позивачеві надати документ про втрату ним працездатності (а.с.56).

02.07.2012 року за результатами дослідження представлених позивачем документів було прийнято рішення про складення акту форми НТ (а.с.60), який було складено 06.07.2012 року (а.с.63). Представлені сторонами докази не містять даних про оскарження позивачем у встановленому порядку прийнятого рішення.

В подальшому 17.09.2012 року начальником локомотивного депо Коростень на підставі припису Головного державного інспектора державної інспекції нагляду у машинобудуванні, на транспорті та у зв'язку від 14.09.2012 року було видано наказ №600 про створення комісії з розслідування випадку, що стався 24.05.2012 року з позивачем, якою 02.10.2012 року зроблено висновок, що випадок, який стався з позивачем не підлягає розслідуванню згідно Порядку (а.с.98), та 02.10.2012 року складено акт розслідування нещасного випадку, що стався 24.05.2012 року, форми Н-5 (а.с.99-104). Даних про скасування вказаного акту суду не представлено.

Свідок ОСОБА_8 дав показання про те, що він входив до складу комісій з розслідування випадку, що стався з позивачем 24.05.2012 року. Комісіями було встановлено, що позивач спочатку не надав медичних документів, які б свідчили про втрату ним працездатності, потім на пропозицію комісії надав лікарняні листи, в яких було вказано, що він отримав побутову травму (впав з велосипеда). Під час проведення другого розслідування було встановлено, що позивачем представлено лікарняні листи за той же період, але в них було вказано, що травма, пов'язана з виробництвом. Під час перевірки було з'ясовано, що ті лікарняні листи є недійсними. Комісія дійшла висновку, що позивач недбало ставився до свого здоров'я, порушив посадові приписи, випадок, що з ним стався, не був виробничим. На даний час розслідування продовжується, оскільки не завершено розслідування кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що був включений до комісії з розслідування випадку, що стався з позивачем. Він не мав можливості належним чином ознайомитись з матеріалами розслідування, тому висловив свою окрему думку щодо результатів розслідування. З позивачем він спілкувався вже після проведення розслідування. Вважає, що випадок, який стався з позивачем, пов'язаний з виробництвом.

Наказом начальника локомотивного депо Коростень від 23.02.2015 року за №148 на підставі листа Територіального управління Держгірпромнагляду України у Київській області та м.Києві від 19.02.2015 року №04-10/841 було створено комісію для проведення повторного (додаткового) розслідування випадку, що стався з позивачем 24.05.2012 року.

На час судового розгляду розслідування не завершено.

Враховуючи, що розслідування випадку, який стався з позивачем 24.05.2012 року на даний час не завершено, остаточний висновок щодо його характеру не зроблено, діючим законодавством не передбачено можливості встановлення в судовому порядку факту отримання травми та її характеру (пов'язана з виробництвом чи непов'язана з виробництвом), а передбачено можливість оскарження лише остаточних результатів проведеного роботодавцем розслідування обставин отримання травми, позовна вимога є безпідставною, тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.171 КЗпП України, ст.22 Закону України «Про охорону праці» № 2694-XI 14 жовтня 1992 року зі змінами, Постановою КМУ від 30 листопада 2011 р. N1232,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог про встановлення факту виробничої травми відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня складання повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП 239209993.

Відповідач ОСОБА_12 акціонерне товариства «Українська залізниця», місце знаходження:м.Київ, вул.Тверська,5, .

Повне рішення виготовлено 16.04.2018 року.

Суддя Волкова Н.Я.

Копія згідно оригіналу