печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Матійчук Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Винник С.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шаповаленко А.І. про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суд з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посилаючись на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті останнього. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на право власності на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а дублікат неможливо отримати, в зв'язку з чим він звернувся до суду.

Позивач та його представник просили провести розгляд справи за їх відсутністю. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник Київської міської ради в судове засідання не з'явився. Надав письмові пояснення, згідно з якими просив ухвалити законне та справедливе рішення. Розгляд справи просили провести за їх відсутності.

Приватний нотаріус в судове засідання не з'явився. Розгляд справи просив провести за його відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, з'ясувавши характер спірних правовідносин приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За час свого життя ОСОБА_3 було складено заповіт від 23.07.2013 року, згідно з яким квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та інше рухоме та нерухоме майно заповідається ОСОБА_1 - позивачу у справі.

Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте йому було відмовлено, оскільки відсутній правоустановчий документ на спадкову квартиру.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 склав заповіт та визначив особу, яка успадковує належне йому майно.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи та Інформаційної довідки КП Київського міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2017 № 13587 від 07.04.2017 року, квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_3, який є володільцем її на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.08.1995 року.

Разом з цим, як вбачається з копії свідоцтва про право власності від 31.08.1995 року власником квартири АДРЕСА_2, яка входить до спадкового майна є ОСОБА_3, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, отримати дублікат провоустановлюючого документу на квартиру він позбавлений можливості, тому відповідно до ст.1216-1219 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.1216-1219 ЦК України, ст. ст. 12, 141, 81, 263, 264, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шаповаленко А.І., про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3, яка складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 75,1 кв. м., жилою площею 56,1 кв. м. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.О.Матійчук