Справа № 163/317/18
Провадження № 2/163/166/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року м.Любомль

Любомльський районний суд Волинської області у складі:

головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участю секретаря судового засідання Голядинець О.В.,

розглянувши в підготовчому засіданні у приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, що стягуються на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и в :

20 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом, який обґрунтувала тим, що за рішенням Любомльського районного суду від 29.08.2008 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн. Такий розмір аліментів вважає на даний час не достатнім для належного забезпечення матеріального рівня життя дитини та її розвитку, що, поміж іншого, зумовлене інфляційними процесами за останні роки, які призвели до знецінення грошових коштів, а також законодавчим визначенням мінімального розміру аліментів, який зростає пропорційно прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на Закон України «Про державний бюджет на 2018 рік», яким визначено мінімум на дитину віком від 6 років з 01.01.2018 року на рівні 1860 грн., вважає, що необхідною та достатньою сумою аліментів на дитину буде 1200 грн., тому просила суд збільшити розмір аліментів саме на вказану суму, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, просила покласти на відповідача судові витрати у справі.

Сторони в судове засідання не зявились.

Позивач подала в канцелярію суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 930 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, а також покласти на відповідача судові витрати у справі. Розгляд справи просила проводити у її відсутності.

Відповідач також подав в канцелярію суду заяву, у якій визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 в сумі 930 грн., що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За викладених обставин, згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

З копії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 29.08.2008 року у справі №2-286/08 встановлено, що судом вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50 (пятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 14.07.2008 року і до досягнення повноліття (а.с.5).

Зі змісту зазначеного судового рішення вбачається, що при його ухваленні суд виходив із заявлених позивачем позовних вимог, які відповідачем були визнані.

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕГ №020027, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області 02.10.2008 року, встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №61 від 02.10.2008 року (а.с.6).

Довідкою Любомльського районного відділу державної виконавчої служби від 16.02.2018 року за №100/03-15.19/8 стверджено, що станом на день подання даного позову до суду відповідач боргових зобовязань по сплаті аліментів на дітей за виконавчим листом №2-286-2008 не має (а.с.6 - на звороті).

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З часу ухвалення Любомльським районним судом рішення від 29.08.2008 року цивільне законодавство в частині аліментних зобовязань батьків по утриманню неповнолітніх дітей зазнало суттєвих змін.

Так, відповідно до ст.182 СК України в редакції Закону України від 17.05.2017 року №2037-VІІІ, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний розмір аліментів, привязкою якого є прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначається Законом.

За змістом ст.1 Закону України від 15.07.1999 року № 966-XIV "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Таке визначення поняття прожиткового мінімуму відповідно до статті 46 Конституції України закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Дочці сторін ОСОБА_3 виповнилось повних 11 років.

Згідно Закону України від 07.12.2017 року №2246-VІІІ «Про державний бюджет на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня 2018 року - 1944 грн., з 1 грудня 2018 року - 2027 грн.

Наведене обґрунтовано вказує на те, що стягуваний на даний час з відповідача розмір аліментів на дитину не відповідає чинному законодавству та є явно таким, що не спроможний забезпечити її достатній і належний рівень гармонійного розвитку.

Статтею 192 СК України в редакції Закону України від 17.05.2016 року №1370-VІІІ передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з положень статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та може бути змінений, як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення.

За змістом ст.192 СК України, до інших випадків, передбачених цим Кодексом, які можуть слугувати підставою для зміни розміру аліментів, у даному випадку є саме внесення змін до ст.182 СК України щодо визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, яка на цьому рівні може слугувати самостійною підставою для зміни розміру присуджених аліментів, а саме їх збільшення до мінімального розміру незалежно від матеріального або сімейного стану відповідача.

Щодо визначеного позивачем розміру аліментів на дитину у 930 грн., то виходячи з принципу рівності батьківського обовязку утримувати дітей до їх повноліття та визначеного на 2018 рік розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років, а також того, що відповідач є працездатною особою віком 39 років, відсутності обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що такий розмір аліментів буде обєктивним і справедливим та водночас забезпечить виконання вимог ст.182 СК України щодо гармонійного розвитку дитини на необхідному та достатньому рівні.

Оскільки зясовані по справі обставини свідчать, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними, а заявлені вимоги з врахуванням їх зміни такими, що підлягають задоволенню.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

На підставі ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою судові витрати у виді: 50% судового збору в сумі 352,40 грн., що підтверджується банківською квитанцією (а.с.1) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500,00 грн., що підтверджуються: договором про надання правової допомоги від 16.02.2018 року з додатком до нього за №1, актом прийому-передачі виконаних робіт від 19.02.2018 року наданих послуг, відповідною квитанцієї (а.с.8-10).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 142, 200, 206, 259, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі рішення Любомльського районного суду Волинської області від 29.08.2008 року у справі №2-286/08 в користь ОСОБА_1, жительки с.Олеськ Любомльського району Волинської області, на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_1, жительки с.Олеськ Любомльського району Волинської області, аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 930 (девятсот тридцять) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у справі в загальній сумі 852 (вісімсот пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору від суми 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, що дорівнює 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок, сплаченого при поданні позовної заяви згідно із квитанцією ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16.02.2018 року №0..1 на рахунок ГУ ДКСУ у Волинській області №0262, МФО 803014, код отримувача 38031501.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Імя позивача ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Імя відповідача ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук