РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого-судді Слюсарчук Н. Ф.

За участі секретаря Давиденко Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: 10029, АДРЕСА_1) до Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (місце знаходження: 03045, м. Київ, Столичне шосе, 90, 4-й поверх) про визнання правочину недійсним та застосування реституції,-

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання правочину недійсним та застосування реституції.

Свої вимоги він обґрунтовує наступним, 08 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір №0321932,предметом якого є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему Авто Так. Договір укладається шляхом підписання Сторонами Договору та Додатку № 1 і Додатку № 2, які є невід'ємною частиною Договору. Терміни, що використовуються в Договорі та системі «АвтоТак», визначаються в Договорі.

Предметом оскаржуваного Договору є надання особі послуг з адміністрування системи, що умовно називається «АвтоТак» та базується на створенні груп покупців (Учасників), метою яких є придбання автомобілів. Відповідно до Додатку № 1 до Договору метою його укладення було отримання автомобіля ZAZ Lanos, вартістю 71 680 грн. 00 коп.

З моменту укладення Угоди позивач сплатив відповідачу кошти в сумі 22596,54 грн., однак автомобіль так і не отримав. Позивач прохає суд визнати Угоду недійсною з моменту її вчинення, оскільки Угода укладена з використанням нечесної підприємницької діяльності, що вводить споживача в оману, а її наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, адже в угоді відсутні терміни отримання автомобіля та не визначено строк дії договору та стягнути із ТОВ «Авто Просто» кошти в розмірі 22596,54 грн.

Позивач в судове засідання не з"явився 10.04.2018 року надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судові засідання також не з"явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Сторони в судове засідання не з'явились та відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі суду від 02.01.2018 року відповідачу був наданий строк на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 19.01.2018 представником на адресу суду було подано відзив на позовну заяву, в якому останній просиввідмовити у задоволенні позову, оскільки вважає даний позов був поданий зі спливом строків позовної давності, оскільки Угоду №0321932 та додатки до неї між позивачем та відповідачем було укладено 08.12.2010 року. Саме з моменту підписання позивач довідався або повинен був довідатися про те, що умови Угоди порушують його права.

Окрім того представник зазначає, що Угода укладена в рамках системи послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (автомобілів) в групах АвтоТак, яку створено ТОВ "АВТО ПРОСТО". Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років.

При виконанні Угод з учасниками, укладеними в рамках системи Авто Так, ТОВ "АВТО ПРОСТО" надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи Авто Так. Ці послуги полягають в формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах асигнаційних актів, а також інші послуги, передбачені Угодою.

ТОВ "АВТО ПРОСТО" не порушувало ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", зокрема, щодо установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням Угоди. Згідно ст. 10 Угоди "підписання Угоди та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника АВТО ПРОСТО, уважно прочитав та зрозумів Угоду та Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом.

Крім цього, у Позивача, відповідно до п. 13.8 ст. 13 Додатку №2 до Угоди, було 7 (сім) календарних днів від дати підписання Угоди для самостійного повторного ознайомлення з умовами Угоди та Додатків до неї, та у випадку незгоди з умовами Угоди, для її розірвання. Порядок розірвання Угоди також детально описано в Додатку №2 до Угоди, де чітко встановлено і погоджено Сторонами, що заява про розірвання Угоди подається в центральний офіс АВТО ПРОСТО за адресою: вул. Воровського, 24, корп. 1, 3-й поверх, Київ, 01601. Проте, позивач в семиденний термін не звертався до ТОВ "АВТО ПРОСТО" з заявою про розірвання Угоди №0321932 у визначеному порядку, а отже є цілком очевидним, що умови Угоди були зрозумілі Позивачу, він вважав їх вигідними та справедливими по відношенню до себе. Крім того позивач протягом тривалого часу сплачував внески у відповідному розмірі та з'ясовував свою позицію в черзі з метою отримання автомобіля, що також є підтвердженням повного розуміння умов Угоди.

Таким чином, укладена між Позивачем та Відповідачем Угода направлена на реальне настання правових наслідків - отримання учасником автомобіля в результаті виконання ним умов Угоди, при чому, відповідач не має можливості втручатись у дії щодо прав на отримання автомобілів у групі, оскільки такий розподіл проходить у відповідності до умов укладеної Угоди та не може бути змінений, а строк отримання Права на отримання Автомобіля залежить виключно від Учасника. Строк протягом якого учасник (Позивач) зобов'язаний отримати автомобіль з дня його повідомлення про дату та місце отримання автомобіля (а це не далі ніж обласний або районний центр найближчий до місця проживання учасника) складає лише 15 днів. Після спливу вказаного строку учасник не позбавляється права на отримання автомобіля, а лише сплачує витрати по його зберіганню, що є повністю логічним, адже відповідач не зобов'язаний сплачувати витрати по зберіганню автомобіля, який не належить відповідачу (п.8.6 Статті 8 Додатку № 2 до Угоди). Термін протягом якого учасник має виконати вимоги п.8.2, 8.3 (укладання договору поруки), 8.4 (укладання договору застави), 8.5 (реєстрація автомобіля) статті 8 Додатку № 2 до Угоди встановлений в п. 8.8 статті 8 Додатку № 2 до Угоди та складає 35 календарних днів.

Представник вказує на те, що чинному законодавстві та укладеній Угоді відсутні правові підстави для стягнення з відповідача будь-яких коштів. Відповідачем взяті на себе обов'язки виконувались та виконуються належним чином, угода укладена у повній відповідності із нормами Законодавства України, що підтверджено і правовою позицією Верховного суду України щодо діяльності ТОВ "АВТО ПРОСТО". Угоду на даний час розірвано, порядок повернення коштів передбачено Угодою, підстави для позачергового повернення коштів у даному випадку відсутні, а отже, як наслідок, відсутні правові підстави для задоволення безпідставних позовних вимог.

10.04.2018 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначає, що твердження відповідача, викладені у відзиві до позовної заяви хибні з огляду на наступне. Твердження Відповідача про закінчення строку позовної давності для подачі позовної заяви до суду безпідставні, оскільки Угоду № 0321932 від 08.12.2010 р. з ТОВ «Авто Просто» не розірвано. Таким чином відлік строку позовної давності не розпочинався.

Вважає, що вказаний правочин був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного правочину, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача.

Вкзаує на те, що відповідачем здійснюється нечесна підприємницька практика, оскільки під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Під час підписання Угоди Позивачу не було надано роз'яснення, щодо понять «Покупки товару у групі» та «Поточної ціни на автомобіль» та їх принципову не відповідність ЦК України, де зазначено, що таке купівля - продаж та ціна.

Згідно тексту оспорюваної Угоди № 0321932 від 08.12.2010 р. зазначено, що: «У випадку розірвання угоди поверненню підлягатимуть Періодичні платежі, розраховані у відповідності до положень Статті 12, п. 12.1.1 Розділу II Договору. Згідно Статті 12, п. 12.1.2 Розділу II Договору максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання АВТО ПРОСТО заяви про дострокове розірвання Договору.

Сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати Учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням Відступного за відмову від Договору у розмірі 2 (двох) Періодичних платежів, розрахованих відповідно до Поточної ціни Автомобіля, дійсної в місяці сплати Учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою».

Станом на 25.01.2018 року відповідач продовжує користуватись коштами позивача. Ні в Угоді № 0321932 від 08.12.2010 р., ані в додатках до неї не вказані підприємство, з яким Відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самї Угоди.

На момент вчинення спірного правочину Відповідач - ТОВ «Авто Просто» не роз'яснив Позивачу, що він не продає автомобілі, а надає послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Як вбачається з рекламного оголошення - «АвтоТак»: «Кращий шлях до твого авто», Відповідач не повно виклав інформацію стосовно надання своїх послуг, що є порушенням ч. 1 ст. 15 Закону про захист прав споживачів.

При укладанні спірного правочину, Відповідач допустивши при цьому нечесну підприємницьку практику, не надав Позивачу необхідну, доступну та достовірну інформацію про предмет Угоди та строки її виконання, в Угоді використовуються неконкретизовані поняття (підміна понять) внаслідок чого Позивача було введено в оману щодо поняття товару, умов отримання, строків отримання бажаного автомобіля, чим порушено вимоги ст. 15 Закону про захист прав споживачів, внаслідок чого Позивач помиляючись щодо обставин, які мають істотне значення, уклав оспорюваний Договор.

Станом на 08.12.2010 року ( день підписання оспорюваної Угоди) вартість автомобіля становила 22 596,54 грн. на момент розірвання Угоди грудень 2017 року, ТОВ «Авто Просто» в односторонньому порядку змінило узгоджену марку автомобіля на нову модифікацію з значно більшою вартістю, тобто предмет Угоди № 0321932 від 08.12.2010 року. Що на третину збільшило щомісячний платіж ( перша і остання квитанція про оплату додаються)

Позивач вказує, що з Угоди вбачаються явно невигідні одній стороні (Позивачеві) договірні умови, які протилежна сторона правочину (Відповідач) сформулювала в односторонньому порядку, тим самим створила істотний дисбаланс між правами та обов'язками сторін за Угодою на свою користь і не врахувала при цьому інтересів Позивача. У зв'язку з чим просить визнати недійсною угоду № 0321932 від 08.12.2010 року, укладену між позивачем та ТОВ «Авто Просто», а також стягнути з останнього на коритись позивача кошти у розмірі 22 596,54 грн.

02.03.2018 від представника відповідача на адресу суду надійшло заперечення на відповідь, в якій осатаній вказує що отримав відповідь на відзив з яким не погоджується в повному обсязі та повністю відхиляє наведені обставини. Перш за все просить суд звернути увагу на те, що Угоду №0321932 розірвано за заявою позивача, ще 16.01.2013 року і як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду 23.12.2017 року з пропуском строку, а від так представник просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що, згідно укладеного договору від 08 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» укладено угоду № 0321932, предметом якої є надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Угода укладена шляхом підписання самої Угоди, Додатку № 1 та Додатку № 2 до неї.

Додатком № 1 до вищевказаної Угоди передбачено, що ОСОБА_1 сплачує плату за послуги, повязані зі вступом до Системи в сумі 71680,00 грн. Транспортний засіб, який має бути поставлений через систему АвтоТак, ЗАЗ «Lanos» (а.с.23).

Додатком № 2 до Угоди № 0321932 сторонами погоджено правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак (а.с.24-26).

Згідно умов укладеної угоди, а також п.п.3, 17, 19, 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач виступає виконавцем певних послуг, зазначених у ст. 1 угоди, а позивач є їх споживачем.

На виконання угоди позивачем на користь відповідача було сплачено 22596,54 грн., що підтверджено копіями квитанцій доданими позивачем до матеріалів справи (а.с.28-33).

Відповідно до умов Угоди № 0321932 від 08 грудня 2010 року ТОВ «Авто Просто» зобов'язаний вчинити дії щодо організації і створення умов для придбання автомобілів учасниками системи, здійснення адміністративних процедур, необхідних для передачі автомобіля учаснику системи, який одержав право на отримання автомобіля, зокрема відповідач формує групу учасників для придбання автомобіля, до якої включає позивача, створює фонд учасників за рахунок сплачених ними щомісячних платежів, здійснює оплату автомобілів виробнику чи дистриб'ютору за рахунок коштів, сплачених учасниками системи, складає асигнаційні акти, здійснює адміністративні процедури щодо передачі автомобіля учаснику системи, який одержав таке право, здійснює адміністрування груп.

Укладеною сторонами Угодою та додатками до неї визначено Правила функціонування системи придбання в групах «АвтоТак», а саме - передбачено порядок надання права учаснику системи на отримання автомобіля через механізми накопичення внесків та пропозиції авансових внесків, шляхом складання асигнаційних актів.

Аналізуючи умови укладеної угоди між сторонами та додатків до неї, суд дійшов висновку, що в їх умовах наявне відображення дії пірамідальної схеми під назвою «система придбання в групах АвтоТак».

Таким чином, за умовами угоди право отримати товар позивачем залежить від внесення коштів іншими учасниками системи «АвтоТак», а розподіл фонду групи учасників системи проходить по пірамідальній схемі, коли отримання товару одним із учасників групи можливе лише в разі накопичення достатніх фінансових ресурсів шляхом залучення коштів інших учасників групи без інвестування товариством власних коштів. В подальшому учасник системи, який отримав товар, продовжує сплачувати внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам системи, тобто один учасник програми за свої власні кошти оплачує товар іншому учаснику програми. Крім того, виплати грошових коштів, здійснені позивачем, не створюють для відповідача будь - яких обов'язків. При цьому, позивач сплачує відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично лише за можливість одержання права на купівлю товару, яке надається не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми. Таким чином, в діяльності ТОВ «Авто Просто» наявні ознаки нечесної підприємницької практики, яка вводить споживача в оману. Отже, наведений вид нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману, містить ознаки пірамідальної схеми, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої системи, а не за рахунок продажу або споживання продукції, включено в умови спірної угоди.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» заборонено нечесну підприємницьку практику, яка включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивно.

Згідно з п.7 ч.3 ст. 19 цього Закону забороняється утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними

Тому, на підставі викладеного суд вважає, що Угода, укладена між сторонами у справі, здійснена з використанням нечесної підприємницької практики та спрямована на утворення, експлуатацію, сприяння розвитку пірамідальних схем, а діяльність відповідача підпадає під ознаки п.7 ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зазначена правова позиція повністю співпадає з правовими висновками суду касаційної інстанції, які викладені в листі Вищого спеціалізованого суду України від 28.05.2012 року № 10-729/0/4-12 щодо деяких спірних питань судової практики при вирішенні спорів про визнання недійсними (розірвання) договорів по адмініструванню фінансових активів для придбання товарів у групах.

Крім того, в Постанові Верховного Суду України від 23.05.2012 року, прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах (справа № 6-35цс12), яка є обов'язковою для всіх судів і суди зобов'язані привести свою практику у відповідність з цим рішенням (ст. 360-7 ЦПК України), зазначено, що сплата коштів не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, формування особою без залучення власних коштів групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи,є такою, що вводить споживача в оману.

Суд вважає, що оскільки позивач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, відповідач без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи АвтоТак, то спірна угода порушує права позивача, а діяльність відповідача з реалізації системи АвтоТак є такою, що дійсно вводить споживача в оману.

Крім того, суд вважає, що згідно ст.ст. 203, 215 ЦК України це є підставою для визнання угоди недійсною.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки Угода № 0321932 від 08 грудня 2010 року визнана недійсною, то із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені ним кошти в сумі 22 596,54 грн. сплачені відповідно до умов Угоди.

Відповідно до ст.257 ЦК позовна давність установлюється тривалістю в 3 роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч.1 ст.258 ЦК). Водночас законодавець не допускає зміни порядку обчислення позовної давності, встановленого імперативними нормами ст.ст. 253255 ЦК.

Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК).

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 з моменту укладення угоди вносив періодичні платежі, передбачені умовами Договору, що свідчить про те, що до цього часу він не знав про порушення його прав, а тому суд не знаходить підстав для застосування строку позовної давності та закриття провадження по справі, про що зазначає представник відповідача у своїх запереченнях.

Крім цього, враховуючи, що позивач, при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору, то з відповідача, на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1762 грн. за вимогу немайнового характеру.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 274-277, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 3, 203, 215-216, 227, 230, 509, 257, 261 ЦК України, ст.ст. 15, 18, 19, 21, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною Угоду № 0321932 від 08 грудня 2010 року, укладену між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (03045, м. Київ, Столичне шосе,90, , р/р 7000 в філії «КІБ» ПАТ «Креді ОСОБА_3», МФО 300379) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: 10029, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) незаконно отримані внаслідок укладення Угоди № 0321932 від 08 грудня 2010 року грошові кошти в сумі 22 596,54 грн. ( пятдесят шість тисяч вісімсот сімдесят три гривні шістдесят сім копійок).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь держави 1762 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя