РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кравець І. А.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

(Справа № 285/1940/18, провадження у справі № 2/0285/1319/18)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Новоград-Волинського нотаріального округу Плюйко В. П., ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року до суду звернулась позивачка ОСОБА_7 з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйко В. П. про визнання недійсним договору дарування 9/10 частки будинку по АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйком В. П. від 10.10.2017 року за реєстровим №2253, встановити, що було укладено договір довічного утримання та розірвати його в зв'язку з невиконанням обов'язків відповідачем та визнати за нею право власності на цю частку.

Свої вимоги позивачка ОСОБА_7 обґрунтовувала тим, що 09 та 10 жовтня 2017 року вона уклала договори дарування будинку, а саме договір дарування 9/10 частки будинку та договір дарування 1/10 частки. Під час укладання договорів вважала, що 1/10 частку будинку вона дарить сину ОСОБА_8, а інші 9/10 частки вона йому дарить за умови її догляду, оскільки є непрацездатною та хворою людиною. В травні 2018 року, після чергової сварки, відповідач пригрозив вигнати її з будинку, оскільки він являється його власником. Після цього, вона вивчивши укладені договори з'ясувала, що договори не містять тих умов на яких вона вважала, що вони будуть укладені та про які казав відповідач.

Позивачка посилаючись на те, що оскільки вона є непрацездатною, хворою людиною, потребує сторонньої допомоги, а також те, що її волевиявлення було на укладання договору довічного утримання, а не дарування 9/10 частки, просила суд позов задовольнити.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року позивачка ОСОБА_7 померла, в зв'язку з чим до участі у справі з правами та обов'язками позивача, було залучено її правонаступника, сина ОСОБА_1 та в якості третьої особи без самостійних вимог сина ОСОБА_6.

Під час судового розгляду справи, позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги матері ОСОБА_7 та подав заяви про їх уточнення, згідно яких просить суд визнати недійсним договір дарування 9/10 частки будинку по АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйком В. П. від 09.10.2017 року за реєстровим №2251, встановити, що було укладено договір довічного утримання та розірвати його в зв'язку з невиконанням обов'язків відповідачем, визнавши 9/10 частин зазначеного житлового будинку спадковим майном нерухомим майном після смерті ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_2 у поданому відзиві позов не визнав. Відповідач посилаючись на те, що оскільки його мати ОСОБА_7 розуміла, що укладає договори дарування, нотаріусом їй було роз'яснено наслідки вчинення нотаріальних дій та з'ясовано її волевиявлення, а також те, що він постійно надавав їй допомогу, просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Третя особа ОСОБА_6 подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйко В. П. направив в суд свої письмові пояснення щодо обставин посвідчення договорів дарування.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити в повному обсязі.

Треті особи в судове засідання не з'явились про причини неявки не повідомили.

Вислухавши усні пояснення учасників справи, свідків, дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 09.10.2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_9 уклали договір дарування, згідно якого ОСОБА_7 безоплатно передала у власність ОСОБА_2, належні їй на праві власності 9/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського нотаріального округу Плюйком В. П. зареєстрованого за №2251 /а.с.32-33/

Наступного дня, 10.10.2018 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 уклали ще один договір дарування, згідно якого ОСОБА_7 безоплатно передала у власність ОСОБА_2, належні їй на праві власності 1/10 часток вищевказаного будинку, зареєстрованого за №2253 /а.с.30-31/.

Таким чином, на підставі вищезазначених договорів дарування, відповідач ОСОБА_2 набув право власності на цілий будинок АДРЕСА_1.

Після укладення договорів ОСОБА_7 фактично житловий будинок ОСОБА_2 не передала, продовжувала проживати в ньому, нести всі витрати та доглядати за ним. Зазначена обставина в судовому засіданні сторонами не заперечувалась, а також підтверджена показаннями свідків.

04 червня 2018 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_10 посилаючись на те, що під час укладення договору дарування 9/10 часток будинку вона була переконана, що між сторонами укладався договір довічного утримання.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 померла, про що було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 09.07.2018 року /а.с.52/. Згідно довідки №288 від 09.07.2018 року, причиною смерті ОСОБА_7 стало «ракова інтоксикація» /а.с.53/.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_6 являються спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7, оскільки є її дітьми та між собою рідними братами, що визнавалося в судовому засіданні сторонами.

10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 було залучено в якості правонаступника позивачки ОСОБА_7, якім було подано заяву про уточнення позовних вимог та залучення третьої особи ОСОБА_6 /а.с.146-148/

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Зокрема, частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі наслідки правочину, які насправді наступити не можуть.

Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз'яснення нотаріусом суті договору, а й за обставинами, які, були вже вищезазначені.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдаровуваного й передача його за умови вчинення на користь дарувальника будь-якої дії майнового або немайнового характеру, усупереч вимогам статті 717 ЦК України, є підставою для визнання договору дарування недійсним.

Аналогічні правові висновки міститься й у постановах Верховного Суду України від 18 червня 2014 року № 6-69цс14; від 21 жовтня 2015 року № 6-202цс15; від 02 грудня 2015 року № 6-2087цс15; від 16 березня 2016 року № 6-93цс16.

Встановлено, що ОСОБА_7 була непрацездатною людиною за віком (пенсіонер) ІНФОРМАЦІЯ_1, інших доходів крім пенсії не мала. В 2017 році у неї було виявлено захворювання крові (Диссемнирований процес в легенях. Лімфоденопатія внутришньогрудних лімфовузлів), що в квітні 2018 року призвело до «Пухлинної інтоксикації» та в подальшому 09.07.2018 року до смерті. Зазначені обставини підтверджуються висновками лабораторних обстежень, спеціалістів, виписками з медичної картки хворої та довідкою про причини смерті, з яких вбачається, що ОСОБА_7 мала тяжкий вид захворювання та в зв'язку з цім потребувала сторонньої допомоги щодо придбання ліків, проведення відповідних обстежень, проходження стаціонарного лікування /а.с.6-11,53/. А з травня 2018 року ОСОБА_7, внаслідок прогресування захворювання, стала потребувати і догляду, оскільки фізично не могла сама собі допомагати, що в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, також зазначеної обставини не заперечували і сторони.

Встановлено, що у ОСОБА_7 іншого житла, крім спірного будинку, не було, фактичної передачі будинку не відбулося, оскільки остання продовжувала в ньому проживати після укладення договору до смерті, що також в судовому засіданні визнавалося сторонами.

Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_16, ОСОБА_12, ОСОБА_13 зазначили, що волевиявлення ОСОБА_7 було направлене на передачу будинку у власність за умови її догляду.

Таким чином, враховуючи, що спірний будинок був єдиним житлом ОСОБА_7 В,, іншого житла остання не мала, продовжувала проживати у спірному будинку, фактичної передачі будинку не відбулося, враховуючи похилий вік та стан здоров`я на час укладення оспорюваного договору, потребу в сторонньому догляді та матеріальній допомозі, а також те, що волевиявлення ОСОБА_7 під час укладання договору не відповідало її внутрішній волі та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, суд приходить до висновку про те, що укладаючи оспорюваний договір дарування житлового будинку, остання помилялась щодо правової природи цього правочину, прав та обов'язків, які виникнуть після його укладення між нею і відповідачем, в зв'язку з чим визнає договір дарування недійсним.

Щодо іншої частини позовних вимог, то суд вважає, що вони, виходячи з вище встановлених обставин справи, а також зроблених на їх підставі висновків, задоволенню не підлягають, оскільки не мають правового значення для вирішення даного спору.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (НОМЕР_2, проживаючого АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (НОМЕР_3, проживаючого АДРЕСА_1), треті особи приватний нотаріус Новоград-Волинського нотаріального округу Плюйко В. П., ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування 9/10 часток житлового будинку по АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйком В. П. від 09.10.2017 року за реєстровим №2251.

В задоволенні позовних вимог щодо встановлення та розірвання договору довічного утримання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Повне судове рішення складено - 07.12.2018 року.

Головуючий: