Ухвала

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 686/6910/16

провадження № 61-1747св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Антоненко Н. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - відділ капітального будівництва управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року у складі суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П'єнти І. В.,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2016 року ОСОБА_4, звернулась до суду з позовом до Відділу капітального будівництва управління Міністерства внутрішніх справ України у Хмельницькій області (далі - ВКБ УМВСУ в Хмельницькій області) про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 16 листопада 2006 року між нею і ВКБ УМВСУ в Хмельницькій області був укладений договір № 4/1211 на дольову участь в будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1. Згідно з п.1.1. предметом договору було фінансування будівництва однокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 39,3 кв.м на восьмому поверсі будинку. Відповідно до умов договору вона сплатила загальну вартість квартири, яка станом на 16 листопада 2006 року складала 103909,20 грн, що підтверджується квитанціями про оплату та довідкою відповідача №38/429 від 15 грудня 2015 року. У 2008 році будівництво будинку зупинено.

У зв'язку з ліквідацією УМВС України в Хмельницькій області і ВКБ УМВСУ в Хмельницькій області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України звернулася з письмовими заявами до ліквідаційної комісії про включення її грошових вимог до переліку вимог кредиторів, які підлягають відшкодуванню в процесі здійснення ліквідаційної процедури.

26 лютого 2016 року позивач надіслала відповідачу заяву про розірвання договору №4/1211 від 16 листопада 2006 року на дольову участь в будівництві житлового будинку у зв'язку з невиконанням умов договору та повернення коштів на її рахунок протягом 10 днів з дня отримання заяви. Договір розірвано угодою № 4/1-16 від 26 лютого 2016 року про розірвання договору № 4/1211 на дольову участь в будівництві житла від 16 листопада 2006 року. 29 лютого 2016 року відповідач листом за №38/83 повідомив, що за даними бухгалтерської звітності ВКБ УМВСУ в Хмельницькій області щодо неї зареєстровано кредиторську заборгованість у сумі 103909,27 грн.

Впродовж 9 років по вині відповідача позивач не змогла отримати у власність житло, у зв'язку з чим їй заподіяно збитки у розмірі затрат, які вона має зробити для відновлення свого порушеного права, тобто затрат на придбання однокімнатної квартири за ринковою вартістю на теперішній час.

Позивач просила стягнути з відповідача сплачені на будівництво будинку кошти у сумі 32270,97 грн, збитки у сумі 227159,70 грн, пеню у розмірі 1137806,51 грн відповідно до статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ВКБ УМВСУ в Хмельницькій області на користь ОСОБА_4 220430,67 грн (внесок 12270,97 грн + збитки 220430,67 грн + пеня 1000 грн). В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2017 року в частині стягнення збитків, пені і судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. В позові ОСОБА_4 до ВКБ УМВСУ в Хмельницькій області про стягнення збитків і пені відмовлено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2017 року змінено щодо зазначення суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, і зменшено її до 12270,97 грн (дванадцять тисяч двісті сімдесят грн 97 коп.). В решті рішення суду залишено без змін. Судові витрати ВКБ УМВСУ в Хмельницькій області у сумі 8307,20 грн компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що договір на дольову участь у будівництві квартири розірваний за згодою сторін, а не по причині істотного порушення договору виконавцем. У зв'язку з ліквідацією ВКБ УМВСУ в Хмельницькій області, позивач не вправі вимагати відшкодування збитків. Позивач не є споживачем, а відповідач не є виконавцем, що надає послуги, в розумінні вимог Закону України «Про захист прав споживачів», яким передбачена сплата пені за прострочення виконання зобов'язання. Витрати ОСОБА_4, пов'язані з оплатою праці експерта, не підлягають стягненню з відповідача, так як експертиза призначалася для визначення розміру збитків, а в позові в цій частині відмовлено.

У січні 2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу у якій просить рішення апеляційного суду Хмельницької області від 14 грудня 2017 року скасувати і залишити в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 вересня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права. Суд апеляційної інстанції при вирішенні справи в повному обсязі не дослідив докази, проігнорував ряд обставин, а саме: в суді апеляційної інстанції брав участь інший відповідач - ліквідаційна комісія ВКБ УМВСУ в Хмельницькій області; договір було розірвано через істотні порушення з боку відповідача; будівництво житла, це послуга, тому на відносини з відповідачем поширюється законодавство про захист прав споживачів; збитки було завдано.

Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2018 року відкрито касаційне провадження.

В березні 2018 року з боку відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу. Відзив мотивовано тим, що: зобов'язання припинено ліквідацією юридичної особи відповідача; позивачці було виплачено 103 909,27 грн, чим повністю виконано зобов'язання про розірвання договору; коштів на рахунку відповідача не має.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 686/6910/16 за позовом ОСОБА_4 до Відділу капітального будівництва УМВСУ в Хмельницькій області про стягнення коштів, призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель