Номер провадження: 22-ц/785/2115/18
Номер справи місцевого суду: 520/2245/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство «Українська охороно-страхова компанія» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2017 року, ухвалене суддею Калініченко Л.В.

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 02 червня 2015 року близько о 15 годині 20 хвилин на 10 км. автодороги «Одеса - Білгород-Дністровський» сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля «Ніссан Мікра», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3 на регульованому світлофором перехресті, не зупинила свій автомобіль на червоний сигнал світлофору, що забороняє рух, та допустила зіткнення передньою частиною свого автомобіля з лівою боковою частиною автомобіля марки «Мітцубісі-Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності - ОСОБА_2

В результаті вказаної дружньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Мітцубісі-Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_2, належний на праві приватної власності позивачу, отримав механічні пошкодження.

Згідно висновку незалежної оцінки транспортних засобів за №11-032 від 10 грудня 2016 року, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди позивачеві завдано матеріальних збитків на суму 76164 грн. 12 коп.

Позивач зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, яка керувала автомобілем марки «Ніссан Мікра», реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується матеріалами дослідчої перевірки проведеної СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області викладені в постанові слідчого від 14.03.2016 року та постановою Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2016 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України.

Оскільки відповідачкою не відшкодовано позивачеві матеріальну шкоду в добровільному порядку, ОСОБА_2 був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Також позивач зазначив, що для захисту своїх прав, він був вимушений звертатися за правовою допомогою до адвоката, за що сплатив грошові кошти в сумі 12000 грн., також витратив за проведення оціночної експертизи автомобіля грошові кошти в сумі 990 грн. та витратив грошові кошти за транспортування з місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіля та його зберігання в ТОВ «Овідіополь -Автотранс» в сумі 1176 грн., які просить суд стягнути з відповідачки.

Також позивач посилається на те, що йому діями відповідачки крім матеріальної шкоди завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що ушкодженням автомобіля було порушено звичайний стан життя позивача. У зв'язку з тим, що автомобіль був не тільки засобом пересування але і джерелом заробітку, все це призвело до психічного напруження позивача та до сварок в сім'ї. Також, у зв'язку з неможливістю використовувати транспортний засіб, як заробіток, позивач зазначив, що був вимушений знаходити випадковий заробіток. Усі вказані фактори негативно вплинуло на стан його здоров'я. У зв'язку з чим, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Судом до участі у справі, в якості третьої особи було залучено ПАТ «Українська охороно-страхова компанія».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ПАТ «Українська охороно-страхова компанія» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суму в розмірі 76164 грн. 12 коп., у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 1000 грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ПАТ «Українська охороно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди, витрат на правову допомогу, витрат за проведення оціночної експертизи та витрат за зберігання автотранспортного засобу на зберіганні відмовлено. Також стягнуто з ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 майнової, моральної шкоди, витрат по сплаті судового збору скасувати, постановити нове, яким в задоволені цих вимог відмовити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а також, що судом порушенні норми матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної ОСОБА_3 зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована приватним акціонерним товариством «Українська охороно-страхова компанія», що підтверджується страховим полісом №4769535 від 01.12.2014 року.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 02 червня 2015 року о 15 годині 20 хвилин на 10 км. автодороги «Одеса - Білгород-Дністровський» сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля «Ніссан Мікра», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3 на регульованому світлофором перехресті, не зупинила свій автомобіль на червоний сигнал світлофору, що забороняє рух, та допустила зіткнення передньою частиною свого автомобіля з лівою боковою частиною автомобіля марки «Мітцубісі-Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_2, водієм та власником якого є - ОСОБА_2

Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п. 8.7.3. е) Правил Дорожнього Руху України.

Постановою старшого слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області від 14.03.2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001286 від 03.06.2015 року, закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КК України.

Постановою судді Київського районного суду міста Одеси від 12.08.2016 року по справі №520/5490/16-п, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі 340 грн.

Також судом встановлено, що на момент скоєної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 червня 2015 року, користувачем транспортного засобу марки «Ніссан Мікра», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3

Водієм та власником пошкодженого транспортного засобу марки «Мітсубісі Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_2

Для проведення відновлюваного ремонту зазначених пошкоджень, позивач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_4, який здійснив оцінку матеріальної шкоди нанесеного власникові автомобіля марки «Мітсубісі», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 червня 2015 року, та згідно зі звітом №11-032 від 10 грудня 2016 року, встановлено, що: ринкова вартість автомобіля марки «Мітсубісі», реєстраційний номер НОМЕР_2, до отриманих пошкоджень, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 червня 2015 року, складала 76164 гривні 12 копійок; вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Мітсубісі», реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 239693 гривні 35 копійок; вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля марки «Мітсубісі», реєстраційний номер НОМЕР_2, встановлюється рівною вартості його ринкової вартості на дату здійснення оцінки буз врахування пошкоджень, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 червня 2015 року, та складає 76164 гривні 12 копійок.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової

відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 червня 2015 року, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Ніссан Мікра», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АІ/4769535, строк дії якого встановлений з 02 грудня 2014 року по 01 грудня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів та він набув право вимоги до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, а також моральної шкоди.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом вірно встановлено, що сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

При з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги конкретні обставини справи, розмір та характер заподіяної шкоди, виходячи з характеру правопорушення, а також враховує вимоги розумності та справедливості.

Судом вірно встановлено, що саме з вини відповідача ОСОБА_3 позивач більше двох років не може вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків, а також те, що пошкодження автомобіля, який був власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 76164 грн. 12 коп. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн., оскільки вимоги позивача є обґрунтованими.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована приватним акціонерним товариством «Українська охороно-страхова компанія», що підтверджується страховим полісом №4769535 від 01.12.2014 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що на момент скоєної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 червня 2015 року, користувачем транспортного засобу марки «Ніссан Мікра», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3, яку визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України з накладенням на неї адміністративного стягнення.

Також слід зазначити, що сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу, а право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Інші доводи апеляційної скарги також не знайшли свого підтвердження, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець

Повний текст судового рішення складено 06 квітня 2018 року