Справа № 573/268/18
Номер провадження 2/573/163/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О. І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув заочно у спрощеному позовному провадженні в місті Білопіллі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 12464,44 грн.,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2018 року до Білопільського районного суду Сумської області поштою надійшла позовна заява ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 07 лютого 2014 року, яка мотивується тим, що на підставі вказаного договору відповідачу був наданий кредит у сумі 4400 грн. у виді встановленого відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки з правом пролонгації. Відповідач свої зобовязання щодо своєчасного погашення кредитних коштів належним чином не виконує, станом на 05 лютого 2018 року в ОСОБА_1 виникла заборгованість по кредиту в сумі 12464,44 грн., яка складається з наступного: 1949,16 грн. заборгованість за кредитом; 2651,79 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 6793,75 грн. пеня; 1069,74 грн. - штраф, з яких 500 грн. - фіксована частина, 569,74 грн. процентна складова. У добровільному порядку ОСОБА_1 не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредиту, процентів, пені та штрафу. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду і просив стягнути з відповідача заборгованість по кредиту та судовий збір, сплачений ним при зверненні з позовом до суду.

Представник позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, причин свого неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином був сповіщений про день, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою позивача та за наявними в справі доказами.

Повно, об'єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 7).

У подальшому на підставі заяви ОСОБА_1 від 07 лютого 2014 року, яка фактично є кредитним договором, оскільки спрямована на встановлення цивільних прав та обов'язків сторін та відповідає загальним засадам цивільного законодавства, між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1 був укладений договір без номеру, згідно якого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" зобовязався надати кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 5-23).

Своїм підписом у вказаній вище заявці відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Також він погодився з тим, що вказана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами являє між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг сторони погодили, що Банк самостійно може змінювати розмір ліміту кредиту на картці, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, сплачувати відсотки та комісію на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більше ніж на 30 днів, позичальник сплачує банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Пунктом 1.1.7.11 Умов встановлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Позивач свої зобов'язання за вказаним договором виконав повністю, надавши ОСОБА_1 кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку.

Розмір кредитного ліміту та процентна ставка за кредитом неодноразово змінювалися, що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 5-6).

ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання щодо своєчасної сплати кредитного боргу, відсотків та пені у строки, передбачені договором, належним чином не виконував.

Із розрахунку ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" вбачається, що станом на 05 лютого 2018 року в ОСОБА_1 виникла заборгованість по кредиту в сумі 12464,44 грн., яка складається з наступного: 1949,16 грн. заборгованість за кредитом; 2651,79 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 6793,75 грн. - пеня, 1069,74 грн. - штраф, з яких 500 грн. - фіксована частина, 569,74 грн. процентна складова. Останній платіж по сплаті заборгованості за кредитом проведено 26 грудня 2016 року в сумі 166,45 грн. (а. с. 5-6).

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується умовами договору та розрахунком позивача.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, заперечення проти позову не надав, розрахунок позивача не спростував.

Суд вважає, що факт порушення відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" 11394,70 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 07 лютого 2014 року, яка складається з наступного: 1949,16 грн. заборгованість за кредитом; 2651,79 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6793,75 грн. - пеня.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафів в сумі 1069,74 грн., то ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

З огляду на положення ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення.

Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а отже і позовні вимоги банку в частині стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

Тобто, з огляду на викладене, з відповідача не можна одночасно стягувати пеню та штрафи за порушення строку платежів, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку штрафів в сумі 1069,74 грн. необхідно відмовити. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам слід стягнути 1610,77 грн. понесених та документально підтверджених судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 41825, Сумська область, Білопільський район, село Ободи, вулиця Шевченка, будинок 5, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", , місце знаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1 Д, 11394 (одинадцять тисяч триста девяносто чотири) гривні 70 копійок заборгованості за кредитним договором без номеру від 07 лютого 2014 року, а також судові витрати у сумі 1610 (одна тисяча шістсот десять) гривень 78 копійок.

В задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів в сумі 1069 грн. 74 коп. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відмовити за безпідставністю.

Письмова заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя