Справа № 462/1918/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Трипалюк А.Б.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2

ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, з участю третіх осіб Львівської міської ради, Львівського міського виробничого відділу Львівської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинити певні дії, зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, з участю третіх осіб Львівської міської ради, Львівського міського виробничого відділу Львівської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про встановлення межі між земельними ділянками, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинити певні дії, покликаючись на те, що їй належить на праві приватної власності будинок №26-а на вул. Чижевського у м. Львові, за даним будинком залишено у користуванні присадибну ділянку площею 381,20 кв.м. Однак при реєстрації нею права власності на реконструйований будинок виникли перешкоди з сторони відповідача ОСОБА_7, будинок та земельна ділянка якої суміжні з її земельною ділянкою, щодо визначення лінії межі, яка розділяє їхні земельні ділянки. Відповідач ОСОБА_7 намагається захопити частину належної її земельної ділянки, в куті належної її земельної ділянки ОСОБА_7 встановила вбиральню без належних дозволів, що є незаконним, оскільки вбиральня знаходиться на відстані 1,5-2 м. від вікон її будинку, хоча згідно норм ДБН України така не може знаходитись ближче 15 м. від вікон житлових будинків. З вбиральні проникає сморід та мухи, що порушує її права як землекористувача. Просить зобовязати відповідачів не чинити їй перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки, яка прилягає до будинку №26-а на вул. Чижевського у м. Львові на відстані 0,6 м. від стіни будинку та ширині земельної ділянки 15,5 м., згідно план-схеми, визначеної Львівським міським відділом ЛР Ф ДП «Центр Державного земельного кадастру» від 30 липня 2012 року, зобовязати відповідачів демонтувати та перенести дворову вбиральню, позначеною літ. «У» у технічному паспорті на житловий будинок №29 на вул. Скромній у м. Львові та стягнути з відповідачів 115,00 грн. судового збору і 2900,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідачі подали до суду зустрічну позовну заяву про встановлення межі між земельними ділянками, покликаючись на те, що рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих №1072 від 06 серпня 1953 року за будинком №29 на вул. Скромній у м. Львові для обслуговування житлового будинку закріплена земельна ділянка площею 349,20 кв.м. Вважають, що вбиральня, позначена літ. «У» у технічному паспорті на житловий будинок №29 на вул. Скромній у м. Львові знаходиться на їх земельній ділянці, оскільки розташована ще з 1947 року, а тому вони правомірно користуються наданою їм у користування земельною ділянкою, не порушували ні меж користування земельною ділянкою, ні прав ОСОБА_1 на користування наданою їй земельною ділянкою. Просять встановити, що межа між земельними ділянками на вул. Скромна, 29 та вул. Чижевського, 26-а проходить на відстані від 75 мм. до 145 мм. від камяної споруди, що збудована відповідачами.

Позивач та представники позивача у судовому засіданні первісний позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, а також пояснили, що протоколом №170 засідання узгоджувальної комісії від 20 листопада 2015 року встановлено межу між земельними ділянками її та відповідачів та дані розміри не відповідають позовним вимогам зустрічного позову. Крім того, план-схема земельної ділянки на вул. Скромна, 29 не затверджена належним чином та не відповідає площі, встановленій для користування позивачу та відповідачам, а тому просять первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні зустрічний позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у зустрічному позову, первісний позов заперечили, пояснили, що відповідачі правомірно користуються наданою їм у користування земельною ділянкою, оспорювань вбиральню було влаштовано ще у 1947 році, а реконструкцію будинку ОСОБА_1, внаслідок чого збільшилась його площа, зокрема, в сторону вбиральні, здійснила після встановлення такої вбиральні, а тому фактично час будинок наблизився шляхом його розбудови до вбиральні. Також пояснила, що дана вбиральня не функціонує вже протягом кількох років та не використовується за призначенням. Просить у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.

Представник Львівського міського виробничого відділу Львівської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» у судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів.

Представник Львівської міської ради у судове засідання не зявився у звязку із перебуванням у щорічній відпустці, в ході розгляду справи при вирішенні первісного та зустрічного позовів просив ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у їх відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів.

Представником позивача 19 листопада 2013 року заявлено клопотання про витребування інвентаризаційних справ, яке судом задоволено.

Представником відповідача 13 жовтня 2015 року заявлено клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, яке судом задоволено.

Представником позивача 05 лютого 2016 року заявлено клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, яке судом задоволено.

Представником Львівської міської ради 24 листопада 2017 року заявлено клопотання про виклик у судове засідання судового експерта, яке судом задоволено.

Заслухавши пояснення сторін, експерта, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, інвентаризаційних справах вул. Скромна, 29, Чижевського, 26-а, суд вважає, що у задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити за їх безпідставністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_8 належить на праві спільної сумісної власності будинок №29 на вул. Скромній, 29. /том. 1 ас. 204/

Рішенням №1072 Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих від 06 серпня 1953 року залишено в користуванні будинку №29 на вул. Скромній у м. Львові земельну ділянку площею 349,20 кв.м. /том. 1 а.с. 23/

Згідно з планом присадибної ділянки №29 на вул. Скромній у м. Львові від 15 грудня 2008 року, на земельній ділянці відповідно до рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих №1072 від 06 серпня 1953 року встановлено вбиральню під літ. «У». /том. 1 а.с. 24/

У відповідності до плану-схеми вул. Скромної, 29 у м. Львові від 23 липня 1953 року на території земельної ділянки, яка перебуває в користуванні будинку №29 на вул. Скромній у м. Львові перебуває вбиральня під літ. «У». /том. 1 а.с. 16/

Відповідно до договору дарування від 31 жовтня 1978 року ОСОБА_10 подарував ОСОБА_1 житловий будинок №26а на вул. Профспілковій /Чижевського/, який складається з однієї кімнати, житловою площею 12,6 кв.м. та кухні. /інвентаризаційна справа будинку №26-а на вул. Чижевського а.с. 45, 46/

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Залізничної районної ради народних депутатів м. Львова №125 від 15 березня 1988 року введено в експлуатацію будинок №26-а на вул. Профспілковій /Чижевського/ у м. Львові, який складається з 2-х кімнат та кухні, житловою площею 31,8 кв.м., що належить ОСОБА_1 / інвентаризаційна справа будинку №26-а на вул. Чижевського а.с. 61/

У відповідності до свідоцтва про право власності на житловий будинок садибного типу від 14 жовтня 2010 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності будинок №26-а на вул. Чижевського у м. Львові, загальною площею 110,9 кв.м., житловою площею 82,9 кв.м.

Рішенням №1072 Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих від 06 серпня 1953 року залишено в користуванні будинку №26-а на вул. Профсоюзній /Чижевського/ у м. Львові земельну ділянку площею 381,2 кв.м. /том. 1 а.с. 187/

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому обєкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Як вбачається з вищенаведеного, а також із генерального плану ділянки №26-а на вул. Профсоюзній /Чижевського/ у м. Львові станом на 12 листопада 1946 року, технічного паспорта будинку №26-а на вул. Чижевського у м. Львові, наказу Управління комунальної власності Львівської міської ради №1790-к-з від 14 жовтня 2010 року вбиральня під літ. «У» знаходилась на території земельної ділянки, яка перебуває в користуванні будинку №29 на вул. Скромній у м. Львові з 1946 року, під межею із земельною ділянкою №26-а на вул. Чижевського у м. Львові, та на час встановлення такої вбиральні будинок на території земельної ділянки №26-а на вул. Чижевського не знаходився в безпосередній близькості до межі із земельною ділянкою №29 на вул. Скромній у м. Львові, як на знаходиться на даний час. /том. 1 а.с. 26, 189, 190/

Внаслідок наведеного, суд переконаний, що у звязку із реконструкцією та розширенням будинку №26-а на вул. Чижевського у м. Львові у всі сторони, та зокрема, у сторону земельної ділянки №29 на вул. Скромній у м. Львові, що чітко вбачається із генерального плану ділянки №26-а на вул. Профсоюзній /Чижевського/ у м. Львові станом на 12 листопада 1946 року, технічного паспорта будинку №26-а на вул. Чижевського у м. Львові станом на 24 жовтня 2007 року, будинок №26-а на вул. Чижевського наблизився до земельної ділянки №29 на вул. Скромній у м. Львові та вбиральні, яка влаштована з 1946 року, а відтак суд критично оцінює твердження позивача про неналежне, з порушенням нормативних вимог, встановлення відповідачами вбиральні під літ. «У» у технічному паспорті на житловий будинок №29 на вул. Скромній у м. Львові.

Крім того, суд не бере до уваги покликання позивача ОСОБА_1 на самовільне встановлення відповідачами вбиральні під літ. «У» у технічному паспорті на житловий будинок №29 на вул. Скромній у м. Львові, без належних дозволів, оскільки як вбачається із листа Залізничної районної ради №32вих-4811 від 14 вересня 2011 року вбиральня під літ. «У» на території земельної ділянки №29 на вул. Скромній у м. Львові самочинною не рахується. /том. 1 а.с. 14/

Також, як вбачається із акта №311 від 10 жовтня 2013 року ЛКП «Левандівка» цегляний туалет (вбиральня) на території земельної ділянки №29 на вул. Скромній у м. Львові за своїм призначенням не використовується, а використовується як кладова для зберігання садового інвентаря та інших речей, а відтак суд критично оцінює твердження позивача про порушення її прав як землекористувача суміжної ділянки внаслідок характерного для вбиральні запаху та скупчення комах. /том. 1 а.с. 50/

Окрім цього, згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №5978 від 27 лютого 2017 року користування ОСОБА_7, ОСОБА_9 земельною ділянкою №29 на вул. Скромній у м. Львові не відповідають межам земельної ділянки від 23 липня 1953 року та площі ділянки, що була встановлена рішенням №1072 Виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих від 06 серпня 1953 року. /том. 2 а.с. 35-37/

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак позивачем не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо того, що відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 користуються частиною належної позивачу земельної ділянки, оскільки хоча висновком судової земельно-технічної експертизи №5978 від 27 лютого 2017 року встановлено, що користування ОСОБА_7, ОСОБА_9 земельною ділянкою №29 на вул. Скромній у м. Львові не відповідають межам та площі земельної ділянки, але даним висновком не встановлено, що відповідачі користуються частиною належної саме позивачу земельної ділянки, на якій розташована вбиральня під літ. «У», яка є предметом спору.

Крім цього, суд критично оцінює висновки експерта у висновку судової земельно-технічної експертизи №5978 від 27 лютого 2017 року щодо неможливості встановлення чи знаходиться спірна вбиральня на земельній ділянці, яку було закріплено за ОСОБА_7, ОСОБА_9, оскільки з наявних у матеріалах справи доказах, зокрема, плану присадибної ділянки №29 на вул. Скромній у м. Львові від 15 грудня 2008 року, плану-схеми вул. Скромної, 29 у м. Львові від 23 липня 1953 року, чітко вбачається, що вбиральня під літ. «У», яка є предметом спору була влаштована на земельній ділянці №29 на вул. Скромній у м. Львові в 1946 році та її місце розташування є чітким та зрозумілим на таких планах.

Таким чином, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 та її представниками не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що діями відповідачів, не повязаними з позбавленням володіння, порушується її право власності чи законного володіння, зокрема, щодо незаконності влаштування та розміщення вбиральні під літ. «У» на території земельної ділянки №29 на вул. Скромній у м. Львові, а відтак, на переконання суду, у задоволенні первісного позову слід відмовити за його безпідставністю.

У відповідності до витягу з протоколу №170 від 20 листопада 2015 року Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради ухвалено погодити згідно технічної документації із землеустрою та кадастрового плану земельної ділянки межу між земельними ділянками на вул. Чижевського, 26-а та вул. Скромній, 29. /том. 1 а.с. 193/

Окрім того, згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із позовних вимог зустрічного позову відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 просять встановити межу між земельними ділянками на вул. Чижевського, 26-а та вул. Скромній, 29, однак рішенням Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради №170 від 20 листопада 2015 року вже встановлено таку межу, а відповідачами не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що таке рішення порушує будь-які їхні права, свободи чи законні інтереси, зокрема, що вони не погоджувались із таким рішенням чи оскаржили його у передбаченому законом порядку, а відтак, суд вважає, що такі позовні вимоги є безпідставними та у їх задоволенні слід відмовити.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первісного та зустрічного позову не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, суд вважає, що розподіл судових витрат проводити не слід.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, з участю третіх осіб Львівської міської ради, Львівського міського виробничого відділу Львівської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинити певні дії відмовити за безпідставністю позовних вимог.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, з участю третіх осіб Львівської міської ради, Львівського міського виробничого відділу Львівської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» встановлення межі між земельними ділянками відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 липня 2018 року.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_11

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш