АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2421/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М.,

суддів: Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 643/14586/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2018 року у складі судді Горбунової Я.М.,-

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06 квітня 2012 року їй на праві власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить по 2/9 частин вищевказаної квартири. Посилаючись на те. що квартира є трикімнатною, житлова площа якої становить 40,4 кв.м., загальна площа - 68,9 кв.м., кімнати в квартирі ізольовані, але вони не дійшли згоди щодо порядку користування житловим приміщенням, ОСОБА_1 просила виділити їй житлову кімнату площею 10,9 кв.м., відповідачам виділити кімнати площею 12.7 кв.м. та 16.8 кв.м., інші приміщення квартири - коридор, кухню, вбиральню, ванну кімнату, вбудовану шафу залишити у загальному користуванні, зобовязати КП «Жилкомсервіс» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений нею позов задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 06 квітня 2012 року державним нотаріусом Сьомої державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_1 на праві власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_2.

Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким належить по 2/9 частин вищевказаної квартири.

Спірна квартира складається з трьох кімнат загальною площею 68,9 кв.м., житловою площею 40,4, кімнати в квартирі ізольовані.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували належність їй на праві власності на час розгляду справи частина спірної квартири, а тому відсутні підстави для визначення порядку користування житловим приміщенням.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 356, ч. 1-3 ст. 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок житлового будинку з володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Домовленості про порядок володіння та користування майном сторонами не досягнуто.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.04.2013 року № 6-12 цс 13, ст. 358 ЦУ України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи з його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в обєкт самостійної власності кожного з них.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК).

Матеріали справи не містять заперечень відповідачів проти позову з посиланням на те, що ОСОБА_1 не є співвласником квартири або їй належить інша, ніж 1/3 частина спірного житлового приміщення.

Оскільки житлова площа спірної квартири становить 40,4 кв.м., у звязку з чим на 1/3 частину у праві власності припадає 13,5 кв.м., колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для визначення порядку користування спірним житловим приміщенням шляхом виділення у користування ОСОБА_6 житлової кімнати площею 10,9 кв.м., відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлових кімнат площею 12.7 кв.м. та 16.8 кв.м., із залишенням інших приміщень квартири у загальному користуванні.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування житловим приміщенням - скасуванню, з прийняти в цій частині нової постанови про задоволення позову в цій частині.

На підставі ст. 141 ЦПК України зі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 1600 грн. у рівних частинах з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування житловим приміщенням скасувати, прийняти в цій частині нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою № 25 в будинку № 28 по вул. Гвардійців Широнінців у м. Харкові, відповідно до якого виділити ОСОБА_1 у користування житлову кімнату «7» площею 10,9 кв.м., у користування ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 житлову кімнати «6» площею 12.7 кв.м., житлову кімнату «8» площею 16.8 кв.м., інші приміщення квартири: коридор, кухню, вбиральню, ванну кімнату, вбудовану шафу залишити у загальному користуванні співвласників.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1600 грн. у рівних частинах з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 липня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.І. Овсяннікова

ОСОБА_7