Справа № 289/182/18
Номер провадження 2/289/332/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Шуба В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верлоцького старостинського округу, Радомишльської міської ради, Радомишльського району, Житомирської області, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті батька позивачки, залишилось спадкове майно, яке з поміж всього іншого складається зправа на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПКСП «Нива» м. Радомишль, Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Борисюк, даний факт підтверджує витяг з ДРАЦСГ про шлюб № 2 від 30.05.2017р.) ОСОБА_2, народилась 10.01.1981 року в с. Верлок, Радомишльського району Житомирської області, де і на даний час зареєстрована та проживає.

Відповідно до свідоцтва про народження позивачки серії І-ТП № 489937, що видане Верлоцькою сільською радою, Радомишльського району, Житомирської області 01.02.1981 року, її батьками є: батько, ОСОБА_3, українець, та мати ОСОБА_4, українка.

Відповідно до свідоцтва про народження батька позивачки, ОСОБА_3, серії ІІІ-УР № 406716, що видане повторно Верлоцькою сільською радою Радомишльського району Житомирської області від 19.11.1960 року, його батьками є: батько, ОСОБА_5, українець, та мати, ОСОБА_6, українка.

24 квітня 2007 року померла бабуся позивачки, ОСОБА_6 у віці 99 років в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, що також підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ОК № 077637, що видане виконкомом Боярської міської ради, Києво-Святошинського району Київської області 26 квітня 2007 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_6, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняв її син, тобто батько позивачки ОСОБА_3, шляхом постійного проживання з покійною, доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку та сплачував необхідні платежі, отримував кошти за землю, тощо даний факт також підтверджує довідка № 303 від 08.06.2017 року з виконавчого комітету Верлоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

Згодом, 13 січня 2010 року, у віці 66 років помер батько позивачки, ОСОБА_3, в с. Верлок, Радомишльського району, Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть 1-ТП 127739, видане виконкомом Верлоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 18 січня 2010 року.

Спадщину після смерті батька, ОСОБА_3, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняла його дочка ОСОБА_1, шляхом постійного проживання без реєстрації з покійним, доглядала за будинком, обробляла земельну ділянку та сплачувала необхідні платежі, отримувала кошти за землю, тощо даний факт також підтверджує довідка № 304 від 08.06.2017 року з виконавчого комітету Верлоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області.

До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, входить земельний пай члена ПКСП «Нива» м. Радомишль, Радомишльської міської ради Радомишльського р-ну Житомирської області, розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 9 204,00 гривень, що належав померлій ОСОБА_6 згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0045833 від 20.12.1996 року, виданого на її імя на підставі рішення Радомишльської РДА № 383 від 20.12.1996 року, спадщину після смерті якої він фактично прийняв, однак за життя так і не виготовив на себе відповідний правовстановлюючий документ.

У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) я, як спадкоємиця за законом не маю можливості через те, що хоча покійний батько фактично і успадкував після смерті бабусі спадкове майно, однак за життя так і не встиг виготовити на себе відповідний правовстановлюючий документ, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідної нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, у відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку».

Згідно ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судовим рішенням може визнаватися право власності в порядку спадкування, якщо через відсутність документів не можливо оформити спадщину через нотаріуса.

Вартість земельної частки (паю) становить 9 204,00 гривень.

Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15-16, 328, 1216-1218, 1261, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України та керуючись ст.ст. 4-5, 19, 23, 27, 81, 95, 174-177 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Верлоцького старостинського округу, Радомишльської міської ради, Радомишльського району, Житомирської області, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3, який помер 13.01.2010 року у віці 66 років в с. Верлок, Радомишльського району, Житомирської області право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПКСП «Нива» м. Радомишль, Радомишльської міської ради, Радомишльського району, Житомирської області розміром 3,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 9 204,00 гривень, що належало покійній ОСОБА_6, яка померла 24.04.2007 року у віці 99 років в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0045833 від 20 грудня 1996 року, виданий головою Радомишльської райдержадміністрації, на підставі рішення Радомишльської РДА № 383 від 20.12.1996 року, яке в свою чергу після її смерті фактично успадкував її син, тобто батько позивачки, ОСОБА_3, однак за життя так і не встиг виготовити на себе правовстановлюючий документ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Суддя І. М. Невмержицький