АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/9533/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6096/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Майбожекно А.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 30 січня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (надалі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва») про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, скасовано пункт № 5 Наказу № 245 від 05 липня 2016 року.

Вказаним наказом позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежний контроль за підлеглими працівниками. Підставою для накладення стягнення стало неналежне виконання 12 червня 2016 року працівниками відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 своїх службових обов'язків при виконанні заявки в будинку АДРЕСА_1, що призвело до залиття гарячою водою вказаної квартири.

Позивачем також зазначено, що на час винесення вищевказаного наказу він працював на посаді начальника відділу оперативного реагування відповідача, а відповідно до Наказу № 57 від 30 червня 2016 року на підприємстві створено комісію для службового розслідування вказаної події. Вказаній комісії позивачем були надані пояснення щодо відсутності його вини у вищезазначеній події, проте, директором підприємства постійно вказувалося на нездатність позивача організувати роботу відділу, здійснювалися погрози звільненням у зв'язку з невідповідністю зайнятій посаді, що, в сукупності, прямим чином вплинули на стан здоров'я позивача.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 року 1 категорії, у зв'язку з чим йому була встановлено інвалідність (2 група) та отримав хворобу, пов'язану з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, він отримує пенсію за особливі заслуги перед Україною з 08 червня 2006 року, також має пільги для ветеранів війни-інвалідів війни, різноманітні нагороди, проте внаслідок тиску з боку директора відповідача ОСОБА_7 позивач змушений був звільнитись з займаної посади, що завдало йому моральну шкоду, розмір якої він оцінює у сумі 500 000 грн., та яку він просив стягнути з відповідача.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» на користь ОСОБА_2 3 000 грн. в рахунок відшкодування завданої немайнової (моральної) шкоди.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» на користь позивача 500 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди; 52 459 грн. 04 коп. в якості відшкодування матеріальних витрат на надання медичних послуг.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, за змістом, що районним судом визнана доведеною протиправна поведінка відповідача в частині видання наказу № 245 від 05 липня 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2, проте не взято до уваги рівень впливу вказаних обставин та поведінки директора відповідача на стан здоров'я позивача, що підтверджується наданою випискою із історії хвороби № 3457/725, витягами з історії хвороби № 3715 та медичної картки стаціонарного хворого № 5503.

Посилаючись на те, що всі послуги в медичних закладах були сплачені позивачем особисто та не враховані судом, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_2 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 30 січня 2017 року розглянутий спір за позовом ОСОБА_2 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. (а.с.11-14).

В матеріалах справи не міститься відомостей про скасування вказаного судового рішення, а отже, встановлені у цьому рішенні обставини, у відповідності до положень ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Згідно з Наказом № 36-К 01 червня 2015 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду в.о. начальника відділу оперативного реагування КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва».

Відповідно до звернення № 463/П-354 від 13 червня 2016 року, 10 червня 2016 року співвласник квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_8 подала заявку до Централізованої диспетчерської служби Оболонського району м. Києва.

Пунктом 1 розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 31 січня 2015 року № 41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади міста Києва, що віднесено до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації» встановлено, що житловий будинок № АДРЕСА_1 було закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва».

Заявка ОСОБА_8 стосувалася прохання перекрити гарячу воду у зв'язку з виявленим капанням води з верхнього з'єднання труби з сушником для рушників у ванній кімнаті вищевказаної квартири. Для усунення протікання води, було перекрито гарячу воду в підвалі під'їзду заявниці. Оскільки, для усунення причини течі води, необхідні були зварювальні роботи, ці роботи були перенесені на перший робочий день після виконання заявки (орієнтовно понеділок 13.06.2016). Однак, у неділю 12 червня 2016 року об 11:30 у будинку № АДРЕСА_1 було відновлено гаряче водопостачання працівниками аварійної служби (відділ оперативного реагування) відповідача, хоча ОСОБА_8 не повідомляла про завершення виконання ремонтних робіт, що призвело до затоплення гарячою водою всієї квартири заявника та чотирьох поверхів під заявником.

Наказом № 57 від 30 червня 2016 року відповідачем створено комісію для службового розслідування вищевказаного випадку.

Відповідно до письмових пояснень у вигляді службової записки від 30 червня 2016 року, згідно ситуації, яка склалася 12 червня 2016 року, позивач зазначив, що з усних слів слюсарів-сантехніків було з'ясовано про вільний доступ в підвальне приміщення, в якому також працювали інші ремонтні бригади не його служби. До того ж власник квартири № 91 проводить ремонтні роботи і залишила в квартирі оголений стояк по ГВП без погодження з сусідами.

05 липня 2016 року відповідачем Наказом № 245-К у зв'язку з неналежним виконанням своїх посадових обов'язків, що призвели до залиття квартир гарячою водою в житловому будинку № АДРЕСА_1, працівникам відділу оперативного реагування була оголошена догана.

В п. 5 вказаного наказу зазначено, що ОСОБА_9 - в.о. начальника відділу оперативного реагування оголосити догану за неналежний контроль за підлеглими працівниками після закінчення листка непрацездатності. Як вбачається з листків непрацездатності позивач з 01 липня 2016 року по 26 серпня 2016 року перебував на лікарняному.

Враховуючи те, що позивач не ознайомлений із посадовою інструкцією начальника відділу оперативного реагування, положенням про відділ оперативного реагування, а також не надано доказів про те, що службова перевірка від 12 червня 2016 відповідачем завершена та встановлена вина позивача у неналежному виконанні службових обов'язків, що призвело до затоплення гарячою водою квартир у будинку АДРЕСА_1, суд визнав необґрунтованим винесення відповідачем пункту № 5 наказу № 245 від 05 липня 2016 року Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», у зв'язку з чим зазначений пункт скасовано.

Відповідно до витягу з історії хвороби № 3715 відділення променевої патології Київського міського центру радіаційного захисту населення зазначено, ОСОБА_2, перебуваючи на стаціонарному лікуванні з 18 липня 2016 року по 02 серпня 2016 року, скаржився на часті головні болі, болі в області серця, в області правого підребер'я (а.с.64).

Згідно до витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 5503 відділення ендокринології клініки ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук України зазначено, що ОСОБА_2, перебуваючи на лікуванні в період з 19 вересня 2016 року по 07 жовтня 2016 року, було встановлено ускладнення - діабетична хронічна хвороба нирок, стадія ІІ-ІІІ, ХННII ступ., діабетична дистальна нейропатія нижніх кінцівок, діабетична антіопатія нижніх кінцівок (а.с.62).

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Районний суд правомірно визнав позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У справі відсутні докази, які б могли беззаперечно довести наявність причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями відповідача та завданою йому матеріальною шкодою.

Доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав до відшкодування матеріальних витрат за надання медичних послуг, у розмірі 52459 грн. 04 коп., колегія суддів визнає необґрунтованими, остільки в справі не міститься доказів погіршення стану здоров'я, загострення ряду хвороб, тривалого лікування, обстеження, внаслідок неправомірних дій саме безпосередньо відповідача, а долучені позивачем докази не містять причинно-наслідкового зв'язку з незаконними діями відповідача при порушенні трудових прав позивача та визнанням необґрунтованим притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів враховує й пояснення позивача в суді апеляційної інстанції про те, що він є інвалідом 2 групи.

З урахуванням викладених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав до покладення на комунальне підприємство обов'язку по відшкодуванню ОСОБА_9 понесених ним витрат на лікування.

Правильно районний суд визнав доведеним заподіяну ОСОБА_9 моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, вчинення ним дій, якими порушено гарантовані Конституцією України трудові права позивача, пов'язані з необґрунтованим та без належної повноти прийняттям рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Між тим, до спірних відносин районний суд помилково застосував положення ст. 1167 ЦК України.

За загальним правилом пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України відшкодування моральної (немайнової) шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Отже, відшкодування моральної шкоди згідно ст. 1167 ЦК України є способом захисту цивільних прав та інтересів й застосовується за умови наявності усіх умов (підстав) притягнення особи до цивільно-правової деліктної відповідальності, в якій деліктом є цивільне правопорушення.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 заподіяно моральну шкоду неправомірними діями відповідача під час перебування ним у трудових відносинах з комунальним підприємством, унаслідок незаконного притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин, спірні правовідносини в частині вимог про відшкодування моральної шкоди регулюється положеннями ст. 237-1 КЗпП України, а не 1167 ЦК України, як помилково встановив суд першої інстанції.

Отже, місцевий суд в частині вимог про відшкодування моральної шкоди ухвалив рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Окрім цього, визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 унаслідок неправомірних дій відповідача, у сумі 3000 грн., районний суд у повному обсязі не врахував обставини справи, характер та тривалість заподіяних позивачу моральних (немайнових) страждань, необхідності додаткових ним зусиль для організації свого життя, що призвело до встановлення суми такої шкоди у заниженому розмірі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав до встановлення заподіяної позивачу моральної шкоди, що підлягає стягненню з комунального підприємства, в сумі 5000 грн.

За таких обставин, рішення районного суду в частині вимог про відшкодування моральної шкоди слід скасувати та ухвалити по справі у цій частині нове рішення, яким стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» на користь ОСОБА_2 5000 грн. моральної шкоди.

В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року в частині вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати.

Ухвалити по справі у цій частині нове рішення, яким стягнути з комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» на користь ОСОБА_2 5000 грн. моральної шкоди.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 липня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: