Єдиний унікальний номер 225/4128/17 Номер провадження 22-ц/775/1060/2018
Номер провадження 22-ц/775/1060/2018 Доповідач Канурна О.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Мальованого Ю.М., Санікової О.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 27 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, (справа № 225/4128/17, суддя Мигалевич Валерій Володимирович),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.

В обґрунтуванні позову посилалася на те, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Дзержинського міського суду від 23.12.2013 року розірвано. Під час шлюбу народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23.12.2013 року з відповідача було стягнено аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісяця до повноліття дитини.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 аліментів, перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції, та аліменти з нього стягувалися до 28.08.2014 року, тобто до того моменту, доки відповідач працював. Після його звільнення з шахти ім. Святої Матрони Московської, аліменти на дитину не сплачувалися.

Позивачка ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 58901,36 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 27 квітня 2018 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 7819,32 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 25 червня 2018 року судовий збір у сумі 554,04 грн. компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 27 квітня 2018 року суду не погодилася позивач - ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права і просить рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 27 квітня 2018 року змінити в частині розміру пені.

В судове засідання апеляційного суду позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з'явилися, надали до суду письмову заяву про розгляд справи в їх відсутність (том № 2, а.с. 11-12).

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 не з'явилися, надали до суду письмову заяву про розгляд справи в їх відсутність (том № 2, а.с. 15-16).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка та відповідач з 12.08.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 23.12.2013 року розірвано.

Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23.12.2013 року з відповідача ОСОБА_3 було стягнено аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11.2013 року і до повноліття дитини.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого головним державним виконавцем Торецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області, станом на 10.07.2017 року заборгованість ОСОБА_3 за аліментами становить 35952,97 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 4 статті 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Як вбачається із ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 про те, що вона не згодна з розміром пені, яка стягнута з відповідача і суд мав стягнути пеню в розмірі 61515,41 грн. і суд першої інстанції керувався правовим висновком у справі № 6-300цс16 Верховного суду України, який припинив своє існування 15.12.2017 року, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до Правового висновку у справі № 6-300цс16 Постанови Верховного Суду України від 16 березня 2016 року передбачено, що виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Такий самий висновок узгоджуються з Правовими позиціями у справі № 6-1477цс15 та у справі № 6-535цс16 Постанов Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року та від 1 червня 2016 року, які в наступний час є чинними.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ураховуючи, що відповідач, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини, з відповідача на підставі ст. 196 СК України підлягає стягненню на користь позивача пеня у розмірі 7819,32 грн.

Доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення, яким порушив матеріальне право позивачки на утримання пені в розмірі відповідно до вимог ст. 196 СК України, з порушенням ст.ст. 549, 599 ЦК України, ст. 263 ЦПК України, є безпідставними, виходячи з наступного.

Статтею 549 ЦК України передбачено поняття неустойки.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Звертаючись до суду з позовною заявою до відповідача, позивачка посилалася на статтю 196 СК України, відповідно до якої просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів (том № 1, а.с. 1-2, 22) і суд першої інстанції задовольнив частково її позовні вимоги.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ніяким чином не порушив вимоги ст.ст. 549, 599 ЦК України при ухваленні рішення.

Як вбачається із частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 27 квітня 2018 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 27 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 19 липня 2018 року

Суддя: О.Д.Канурна