Справа № 182/2954/17
Провадження № 2/0182/616/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді - Рибакової В.В., при секретарі - Затуливітер Н.В., за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника Служби у справах дітей Нікопольської міської ради - Гончарова Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю; зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 13.06.2017 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, яким просила визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з нею за місцем її проживання, відібрати малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у ОСОБА_6, ОСОБА_7 та повернути його за попереднім місцем проживання (а.с.1-3,20-22).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2017 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - задоволено, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю, відібрання і повернення дитини в частині вимог щодо відібрання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у ОСОБА_6, ОСОБА_7 та повернення його за попереднім місцем проживання - залишено без розгляду (а.с.229,236-237).

В обґрунтування позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю, позивач послалась на наступні обставини.

31.08.2011 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 був укладений шлюб. У шлюбі у них народилася дитина - син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 28.11.2016 року шлюбні відносини між ними припиненні через зловживання відповідачем алкоголем, фізичне насильство у її відношенні з боку відповідача, його подружню зраду, тяжку психологічну атмосферу в сім'ї.

З 29.11.2016 року відповідач самовільно без її згоди передав дитину на виховання ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які мешкають в м. Кривому Розі. З цього часу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 утримували дитину проти її волі, перешкоджали їй у спілкуванні з дитиною, при її зверненні двері не відчиняли, чим перешкоджали їй виконувати батьківські обов'язки. Її звернення до правоохоронних органів не дали результатів. Батько дитини усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, постійно мешкав та працював в м. Нікополі, створив нову сім'ю, вихованням сина не займався, дитина не відвідувала дитячий садок. Відповідач ОСОБА_3 не має бажання, щоб дитина проживала з ним, його житло в м. Нікополі непридатне для проживання, самостійно забезпечити виховання сина не має можливості, усі обов'язки по вихованню дитини переклав на мати та вітчима.

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 259 від 24.05.2017 року, враховуючи інтереси дитини, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_8 з матір'ю. Службою у справах дітей було встановлено, що батько дитини не піклується про розвиток дитини, не займається вихованням, доступу до фактичного місця свого проживання спеціалістам Служби у справах дітей не надав, завідома надав неправдиву інформацію про місце знаходження дитини.

Зазначила, що вона мешкає у власній чотирикімнатній квартирі, працює, має стабільний дохід, має позитивні характеристики з місця роботи та проживання, на обліку в психо-неврологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. Від першого шлюбу у неї є повнолітній син ОСОБА_9, який мешкає окремо, працює. До відібрання дитини вона постійно займалася вихованням та розвитком дитини.

У зв'язку з вищевказаними обставинами, вона впевнена в тому, що дитина повинна проживати разом з нею. Вважає, що з урахуванням викладених обставин, слід визначити місце проживання дитини з нею-позивачем, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Тому, просить суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_1 за місцем її проживання.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.07.2017 року (а.с.29), провадження по справі було відкрито у відповідності до ст.122 ЦПК України (в редакції, яка діяла на той час).

06.09.2017 року до суду звернувся відповідач по первісному позову - ОСОБА_3 з зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком (а.с.44-49).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.09.2017 року (а.с.74), прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю, відібрання і повернення дитини - і об'єднано їх в одне провадження за №182/2954/17.

В обґрунтування зустрічних вимог, ОСОБА_3 послався на такі обставини.

Від шлюбу з ОСОБА_1 у них є малолітній син ОСОБА_10. Спільне життя з ОСОБА_1 не склалося. До вересня 2016 року їх відносини поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Причиною цього стали різні погляди на шлюб та сім'ю, сварки, зловживання нею спиртними напоями, що спричиняло йому та дитині душевні страждання. 25.07.2017 року рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між ними розірвано.

Він працює, спроможний забезпечити сина всім необхідним, слідкує за його станом здоров'я, займається його вихованням та розвитком, піклується про його здоров'я, у них гарний контакт. Дитина зареєстрована до дитячого садочка, влітку відвідувала приватний навчальний заклад та займалася футболом, їздила з ним на відпочинок. Він має позитивні характеристики з місця проживання, роботи, місцезнаходження приватного нерухомого майна. Вважає, що ОСОБА_1 емоційно не врівноважена, схильна до моральних образ, має схильність до вживання спиртних напоїв. Вона неодноразово з'являлась до дитячого садочка за сином, перебуваючи в нетверезому стані, що підтверджується довідками. Також послався на те, що відповідно до постанови Нікопольського міськрайонного суду по справі 182/118/17 ОСОБА_1 визнана виною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, а саме ухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого сина, однак постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області вказана постанова скасована, проте нею не спростовуються факти зловживання ОСОБА_1 спиртними напоями. Через постійне вживання спиртних напоїв вона не належним чином спілкується та намагається виховувати дитину.

Він сумлінно займається вихованням сина, піклується про нього, дитина проживає з ним та його матір'ю в АДРЕСА_1, забезпечена всім необхідним.

Він не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю, а заперечує проти їх спільного проживання.

На підставі викладеного просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним; стягнути з ОСОБА_1 понесені судові витрати.

Позивач та її представник у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечують.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що викладені в позові обставини підтверджує. Щодо події, яка сталася 28.11.2016 року пояснила, що того дня посварилася з відповідачем, випила корвалол та в емоційному стані пішла за дитиною в дитячий садок, дитину їй не віддали. Відповідач тоді не знав навіть яку групу відвідує син в дитячому садку, не платив за дитячий садок. У той день з лікарні дитину забрав відповідач і передав своїй матері та її чоловіку, які відвезли дитину до м. Кривого Рогу. Дитина була без батьків дев'ять місяців. Відповідачі перешкоджали їй в побаченнях з дитиною. Вона любить дитину і хоче, щоб син проживав з нею, ніяких перешкод щодо побачень з дитиною, батьку чинить не буде. Вона виховала старшого сина, дала йому освіту, що свідчить про те, що і молодшу дитину вона в змозі виховати. 27.11.2016 року за день до інциденту, що стався 28.11.2016 року, відповідач при ній, її батькові та дитині хотів викинутися з вікна, вона його затримала. Це привело до подій наступного дня. Зазначила, що пояснення щодо позову та зустрічного позову надасть її представник.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 суду пояснила, що на теперішній час шлюб між сторонами розірвано. З моменту народження дитини позивач всі зобов'язання матері виконувала. 28.11.2016 року, після повернення відповідача з роботи між сторонами відбулася сварка, в емоційному стані позивач пішла забирати дитину з дитячого садка, там стався конфлікт, викликали поліцію, склали протокол. Постанову за цим інцидентом було скасовано, доказів того, що позивач була в нетверезому стані не надано. На теперішній час документи підтверджують, що позивач не потребує лікування від алкогольної залежності. 29.11.2016 року баба дитини (мати відповідача) вивезла дитину до м. Кривого Рогу. Відповідач залишився в м. Нікополі, самоусунувся від виховання дитини. Позивач вживала всіх заходів, щоб бачитися з дитиною, але відповідачі чинили їй перешкоди, чим позбавили дитину материнської турботи. Позивач матеріально забезпечена, зараз працює в м. Дніпро, має житло, в змозі забезпечити дитину. Були встановлені часи побачень позивача з дитиною, але відповідач в цьому перешкоджає. Відповідач сплачує аліменти на утримання ще двох неповнолітніх дітей. Відповідач не забезпечений житлом, з акту вбачається, що для дитини немає кімнати, є тільки місце. В інтересах дитини проживати з матір'ю. Викладені в зустрічній позовній заяві обставини вважає недоведеними та безпідставними.

Відповідач ОСОБА_3, його представник - ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, обставини, викладені в зустрічній позовній заяві та вимоги зустрічного позову підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що викладене в позовній заяві позивача не відповідають дійсності. Конфлікти у нього з дружиною виникали з 03.12.2014 року. Дитина періодично перебувала у його матері та вітчима. 12.09.2016 року викликав поліцію ОСОБА_11 Зазначив, що 28.11.2016 року конфлікту між ними не було. Позивач була нетвереза. Дитину забрав наступного дня вранці з лікарні та передав до батьків в м. Кривий Ріг. Його житло не придатне для проживання, він в той же день почав шукати собі інші житло. Рішенням комісії було визначено місце проживання дитини з матір'ю, його тоді не було у в'язку з службовою необхідністю. З 29.11.2016 року по вересень 2017 року позивач з дитиною не спілкувалась, так як він вважав, що таке спілкування не потрібне. В цей період він жив в АДРЕСА_5, дитину відвідував кожні вихідні. Він зустрічався з іншою жінкою. З вересня 2017 року дитина жила з ним по вул. Малиновського в м. Нікополі, відвідувала дитячий садок №17 «Метелик». Коли він працював у нічну зміну, то з дитиною знаходилася його мати. З вересня 2017 року він дає можливість спілкуватися позивачу з сином. Він не налаштовує дитину проти матері. Коли дитина хворіла, тоді були не можливі зустрічі з позивачем. Рішення про побачення дитини з матір'ю виконував, відбувалися зустрічі в присутності представника Служби у справах дітей Філяровської, бувало дитина зі сльозами уходила від матері до нього, дитина не хотіла уходити, бувало, що з матір'ю дитина розлучалася спокійно. З 01.12.2017 року він з дитиною живе в однокімнатній квартирі в м. Кривий Ріг (1/2 частина якої належить йому на праві приватної власності, інша 1/2 частина - його матері). У нього є двоє дітей від першого шлюбу, аліменти на їх утримання не платить, так як вони домовились мирно. Він може забезпечити дитину всім необхідним. Зазначив, що позивач відмовилася купити ліки, коли дитина хворіла. Позивач купила деякий одяг та іграшки. Вважає, що він може краще забезпечити дитину.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначив, що в нього пояснень немає.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилася, повідомлялась належним чином (а.с.169). У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_6, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечує (а.с.33), зазначила, що має право на спілкування з онуком та допомагає сину у вихованні дитини.

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.169).

Представник Служби у справах дітей Нікопольської міської ради - Гончаров Ю.В. у судовому засіданні проти задоволення первісного позову не заперечував. Зазначив, що Службою у справах дітей Нікопольської міської ради надано висновок про визначення місця проживання дитини з матір'ю. Доказів щодо зловживання позивачем спиртними напоями немає. Враховуючи обставини справи дитина не може бути розлучена з матір'ю. Вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір'ю, що буде відповідати інтересам дитини, якій потрібна материнська любов. Проти задоволення зустрічного позову заперечує.

Судом задоволено заяви сторін про допит свідків.

Ухвалою суду від 02.04.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляю самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті Кривому Розі ради (а.с.156,157).

Ухвалою суду від 02.04.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про витребування доказів (а.с.158,159).

Вислухавши сторони, їх представників, представника Служби у справах дітей Нікопольської міської ради, вивчивши матеріали справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8, суд прийшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що сторони з 31.08.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.07.2017 року ухваленим по цивільній справі № 182/2145/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - шлюб між сторонами розірвано (а.с.52). Рішення набуло чинності 07.08.2017 року. Вказаним рішенням встановлено, що з 28.11.2016 року сторони припинили шлюбні відносини, сімейні стосунки не підтримують та спільного господарства не ведуть, через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. В рішенні зазначено, що відповідач ОСОБА_3 з позовом ознайомлений, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує, а також просив зазначити в рішенні суду, що причиною припинення шлюбних відносин стало відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та ведення спільного господарства.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2016 року до Служби у справах дітей та молоді

Нікопольської міської ради завідувачем КДНЗ №47 «Квітонька» було направлено Інформаційний лист (а.с.61,194), згідно якого в КДНЗ №47 «Квітонька» виховується дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2. Хлопчика виховує мати ОСОБА_1. Батько ОСОБА_3 з сім'єю на даний час не проживає. 28.11.2016 року мати дитини прийшла до дошкільного закладу в нетверезому стані, не тримаючись на ногах. Вихователі не відали дитину матері, тоді вона повела себе агресивно, спричиняла бійку. Крім матері забирати дитину нікому. Адміністрація закладу вимушена була викликати поліцію і відправити дитину до дитячої лікарні. Зазначено, що мати постійно вживає алкоголь, дитина часто залишається дома без догляду. Просили прийняти заходи щодо подальшої долі дитини.

Наступного дня, 29.11.2016 року, з лікарні дитину забрав відповідач (а.с.78) та передав своїй матері ОСОБА_6 З того часу малолітній ОСОБА_8 проживав з ОСОБА_6 (баба), ОСОБА_7 (чоловік ОСОБА_6) у АДРЕСА_3, що підтвердилося в судовому засіданні поясненнями сторін та матеріалами справи (а.с.88).

ОСОБА_1 намагалася відвідати дитину за вказаною адресою, побачитися з нею, але їй в цьому відповідачами чинилися перешкоди, що не оспорювалося в судовому засіданні. Як зазначив ОСОБА_3 у судовому засіданні, він вважав, що дитині не потрібно було спілкуватися з матір'ю. Вона зверталася з цього питання до різних інстанцій (правоохоронних органів, виконавчого комітету Нікопольської міської ради, Служби у справах дітей Дніпропетровської обласної державної адміністрації), за наслідками звернень отримувала відповіді з роз'ясненнями щодо ситуації, яка склалася (а.с.8,90,91,92,93,94,95,97,98,99,100,183,209).

Згідно повідомлення Нікопольського ВП від 07.12.2016 року на звернення Служби у справах дітей, сектором ювенальної поліції Нікопольського ВП у відношенні ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол АА № 109104 від 01.12.2016 року за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.178).

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.01.2017 року по справі № 182/118/17 (а.с.179) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 грн. на користь держави. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 28.11.2016 року о 16.10 год., знаходячись у приміщенні дитячого садка №47 по вул. Шевченка, 109-а у м. Нікополь, ухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та навчанню свого малолітнього сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, що виразилося в тому, що вона прийшла до дошкільного закладу у нетверезому стані, вела себе агресивно, провокувала бійку, внаслідок чого адміністрація вимушена була викликати поліцію.

З відповіді Нікопольського ВП від 03.04.2017 року на звернення ОСОБА_3 (а.с.62) вбачається, що у відношенні ОСОБА_1 щодо подій 28.11.2016 року був складений адміністративний протокол від 01.12.2016 року за ч.1 ст.184 КУпАП та повідомлено, що до адміністративної відповідальності за будь-які інші правопорушення ОСОБА_1 не притягувалася. Також зазначено, що під час перевірки встановлено, що 12.09.2016 року до Нікопольського ВП надійшло повідомлення по телефону від ОСОБА_11 про те, що його мати ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, даний факт зареєстровано до журналу єдиного обліку та доручено до розгляду працівнику ювенальної превенції, який розглянувши матеріали встановив, що не вбачається кримінальне правопорушення.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.06.2017 року (а.с.101-102) постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.01.2017 року - скасовано, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_1 інкримінується те, що 28.11.2016 року о 16.10 год., знаходячись у приміщенні дитячого садка №47 по вул. Шевченка, 109-а у м. Нікополь, вона ухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та навчанню свого малолітнього сина - ОСОБА_8, що виразилося в тому, що вона прийшла до дошкільного закладу в нетверезому стані, вела себе агресивно, провокувала бійку, внаслідок чого адміністрація вимушена була викликати поліцію. З матеріалів справи видно, що співробітниками Нікопольського ВП будь-яких пояснень від ОСОБА_1 не відбиралось, що підтверджується описом документів, що були направлені до суду, хоча про це зазначено у самому протоколі. Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 присутній склад іншого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, тобто розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п'яному вигляді, але тільки у разі доведеності її вини. Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити наявність або відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Як вбачається з довідки від 26.01.17 №42 (а.с.193), ОСОБА_1 звернулася до нарковідділення м. Нікополь КЗ «ДНД» ДОР для добровільного анонімного профілактичного лікування для попередження формування алкогольної залежності. ОСОБА_1 було призначено профілактичне лікування та курс психокорекції у психолога, зазначено, що вона проявляє зацікавленість, добросовісність у виконанні призначень, налаштована на тверезий спосіб життя.

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 259 від 24.05.2017 року (а.с.14) винесеним на підставі розгляду документів, наданих службою у справах дітей та заяви ОСОБА_3 від 29.11.2016 року, було вирішено визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_1, враховуючи інтереси дитини. Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради Дніпропетровської області було встановлено наступне. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. За даною адресою проживання малолітньої дитини неможливе у зв'язку з тим, що відключене газопостачання, немає опалення, квартира знаходиться в занедбаному стані, маються великі борги за житлово-комунальні послуги. ОСОБА_3 не піклується про розвиток, не займається вихованням малолітнього ОСОБА_8, самовільно без домовленості з матір'ю дитини передав його на виховання бабі й діду, які проживають за адресою: АДРЕСА_4. ОСОБА_3 не надав доступу для обстеження житлово-побутових умов за фактичним місцем свого проживання, завідома надавав неправдиву інформацію про місце знаходження ОСОБА_8, повністю ігнорував рекомендації служби у справах дітей Нікопольської міської ради. За період перебування малолітньої дитини на вихованні у баби та діда ОСОБА_8 не відвідує дитячий дошкільний заклад. ОСОБА_3, баба та дід перешкоджають матері дитини ОСОБА_1 виконувати свої батьківські обов'язки та утримують ОСОБА_8 у себе проти її волі, порушуючи цим інтереси дитини. Мати дитини, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, має самостійний дохід, працює економістом адміністративного персоналу в комунальному закладі «Нікопольська міська лікарня №1» ДОР». ОСОБА_1 не позбавлена батьківських прав, житлово-побутові умови відповідають встановленим санітарно-гігієнічним нормам, для дитини в помешканні обладнана окрема кімната з усім необхідним для виховання та розвитку дитини відповідного віку. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Службою у справах дітей проводилася робота з виконання рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 259 від 24.05.2017 року, але Відповідач не погодився з рішенням виконавчого комітету, виконувати відмовився (а.с.86,87,88,184), що також підтвердилося в судовому засіданні поясненнями сторін.

ОСОБА_1 постійно цікавилася долею дитини, її станом здоров'я (а.с.87-89).

Згідно Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду Серія 10ААЕ №813684 від 05.09.2017 року (а.с.79), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, не є хворою на наркоманію та алкоголізм.

Як вбачається з довідок від 27.03.2017 року та від 03.07.2018 року, виданих Головою ОСББ «Дніпро85» П.І. Черчелюк, дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9,217). Також за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_15 - власник, ОСОБА_9 - онук.

ОСОБА_9 за зареєстрованим місцем проживання не проживає (а.с.80,181), працює, має самостійний дохід (а.с.185). ОСОБА_15 знаходиться на обліку в Нікопольському об'єднаному управлінні ПФУ, отримує пенсію за віком (а.с.103,186).

Вказана вище квартира на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.11.1994 року (а.с.11) належить ОСОБА_16 та ОСОБА_15 порівну (ОСОБА_15 батько позивача). Як пояснила позивач ОСОБА_16 - її мати, яка померла, та після смерті якої вона звернулася з заявою про прийняття спадщини, що також вбачається з матеріалів справи (а.с.12,38-на звороті,196,197,).

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 29.03.2017 року (а.с.10) та Акту обстеження житлово-побутових умов від 26.09.2017 року (а.с.212), АДРЕСА_1 розміщена на п'ятому поверсі п'ятиповерхового будинку та складається з чотирьох кімнат, загальна площа 63 кв.м., в якому для виховання та розвитку малолітньої дитини створені всі умови відповідно до віку, в дитини є окрема кімната, обладнана всіма необхідними меблями.

З довідки №82 від 23.05.2017 року (а.с.13,199), № 123 від 20.06.2017 року (а.с.85,200) вбачається, що ОСОБА_1 працювала в КЗ «Нікопольська міська лікарня №1» ДОР» на посаді економіста адміністративного персоналу з 17.05.2017 р. (наказ №70-к від 16.05.2017р.) та отримувала заробітну плату.

Згідно довідки № 103.28-13/115 від 22.06.2018 (а.с.219), ОСОБА_1 працює в філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» на посаді провідного економіста сектору роздрібного бізнесу ТВБВ ІІ типу №10003/0645 з 04.06.2018 року (Наказ №1500-к від 01.06.2018 року) по теперішній час на умовах повного робочого часу та отримує заробітну плату, посадовий оклад 4000,00 грн., з 01.07.2018 року персональна надбавка за складність та інтенсивність роботи складає 62,5% (а.с.218,220).

Відповідно до характеристики за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.81), характеристики за колишнім місцем роботи на посаді економіста в КЗ «Нікопольська міська лікарня №1»ДОР» (а.с.82), характеристики за колишнім місцем роботи у ТВБВ у філії Дніпропетровського обласного АТ «Ощадбанк» (а.с.83,84) ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.221-228), ОСОБА_1 на підставі договору безоплатного користування житловим приміщенням №1 з 01.05.2018 року винаймає квартиру АДРЕСА_5.

На теперішній час малолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з батьком ОСОБА_3, відповідачами ОСОБА_6 (баба), ОСОБА_7 (чоловік ОСОБА_6) у АДРЕСА_3, що підтвердилося в судовому засіданні поясненнями сторін та матеріалами справи (а.с.132).

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 01.07.2017 року, що надійшли на запит суду 07.07.1017 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрована в АДРЕСА_4 (а.с.28).

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 01.07.2017 року, що надійшли на запит суду 07.07.1017 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10, зареєстрований в АДРЕСА_4 (а.с.27).

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 06.07.2017 року, що надійшли на запит суду 10.07.1017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований в АДРЕСА_3 (а.с.26). За місцем реєстрації характеризується позитивно (а.с.57).

ОСОБА_3 з лютого 2012 року працював розливником сталі у ПрАТ «НРЗ», отримував заробітну плату (а.с.55,207), за вказаним місцем роботи характеризувався позитивно (а.с.54,205).

За місцем проживання (без реєстрації) за адресою: АДРЕСА_5 ОСОБА_3 характеризувався позитивно (а.с.56,206).

На даний час ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_3 без реєстрації разом з сином ОСОБА_10 та ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с.132,142,182), працює в м. Кривий Ріг. Згідно довідки про доходи від 16.03.2018 року №123, виданої ТОВ «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» (а.с.143), ОСОБА_3 працює на підприємстві заливальником металу, отримує заробітну плату з грудня місяця 2017 року. За місцем проживання відповідач характеризується позитивно, за час проживання у АДРЕСА_3 скарг з боку сусідів на ОСОБА_3 не поступало (а.с.142).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.01.2018 року за адресою АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_6, ОСОБА_3 (а.с.132,182), житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні та дозволяють проживанню дитини даної вікової категорії, житло розміщене на 7 поверсі 9-ти поверхового будинку, складається з 2-х кімнат, загальною площею 51 кв.м, для малолітнього ОСОБА_8 виділено місце для відпочинку та ігор.

Малолітній ОСОБА_8 відвідував зайняття з футболу в м. Кривий Ріг, на які його приводили батько або дід (а.с.59,188). Відповідно до Договору про надання послуг №28 від 04.04.2017 року (а.с.60,189), укладеному між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_17, дитині ОСОБА_18 надавались послуги дозвілля (розважальні заходи).

З матеріалів справи вбачається, що службою у справах дітей Нікопольської міської ради складалися акти обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання та за місцем реєстрації відповідача в м. Нікополь. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 15.05.2017 року (а.с.213) за адресою АДРЕСА_3, житло розміщено на першому поверсі п'ятиповерхового будинку, до квартири попасти не вдалося, зі слів сусідів в квартирі ніхто не проживає у зв'язку з непридатним станом помешкання. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 21.06.2017 року (а.с.214) за адресою АДРЕСА_5, житло розміщено на другому поверсі шестиповерхового будинку та складається з однієї кімнати, житло винаймається, в якому для дитини створено необхідні умови, рекомендовано найближчим часом облаштувати спальне місце та куточок для навчання.

У матеріалах справи наявне направлення до дитячої лікарні, виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 5632 ОСОБА_8, згідно якої дитина перебувала на стаціонарному лікування у КЗ «Дніпропетровська ДМКЛ№6»ДОР» з 18.12.2013 року по 22.01.2014 року (а.с.104,105). Згідно представлених відповідачем даних поглибленого медичного догляду станом на 06.03.2017 року (а.с.58,190 - який вивчався службою у справах дітей під час підготовки висновку про визначення місця проживання дитини), дитина здорова. Службою у справах дітей зроблено висновок, що батько надав медичний документ, який не відповідає дійсним діагнозам дитини.

Відповідно повідомлення від 14.04.2017 року за №366 (а.с.96,192), з 17.03.2016 року по 01.12.2016 року ОСОБА_8 відвідував комунальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №47 «Квітонька». 02.03.2017 року ОСОБА_3 отримав направлення для переведення дитини в комунальний дошкільний начальний заклад (ясла-садок) № 30 «Оленка». Станом на 14.04.2017 дитина дошкільний заклад жодного дня не відвідувала, документи знаходяться в КДНЗ №30 «Оленка».

Як вбачається з повідомлення завідуючої КДНЗ №17 «Метелик» Смага В.В. (а.с.124,133), 24.11.2017 року в Комунальному дошкільному навчальному закладі №17 «Метелик», який відвідує малолітній ОСОБА_8, біля 15-00 год. стався наступний інцидент. За дитиною прийшли дід ОСОБА_20 та мати ОСОБА_1 Мати дитини повідомила, що забирає дитину на вихідні. У садок викликали батька ОСОБА_3, відбулася сварка між батьками дитини. ОСОБА_1 забрала з групи ОСОБА_8, одягла його і вийшла, пообіцявши сину, що забере його до себе додому. Через короткий проміжок часу (хвилин 10) повернулась в приміщення закладу і повідомила, що за забором дитячого садка батько ОСОБА_10 у неї сина відібрав.

Згідно психолого-педагогічної характеристики на ОСОБА_8 затвердженої 06.12.2017 року завідувачем КДНЗ №17 «Метелик» (а.с.125,134), ОСОБА_8 проживає з батьком. Батько - ОСОБА_3 до сина ставиться уважно, доброзичливо, проявляє належну чуйність і турботу. Дитина ходить в дошкільний заклад охайна, доглянута, завжди чекає та зустрічає з радістю батька при поверненні додому. Мама - ОСОБА_1 відвідує ОСОБА_8 в дошкільному закладі. Хлопчик іде до мами з радістю.

Згідно психолого-педагогічної характеристики від 22.03.2018 року на ОСОБА_8 з КЗ «ДНЗ (ясла-садок) №116» КМР (а.с.141), дитина відвідує дошкільний заклад молодшу групу №12 з 05.12.2017 року, хлопчик живе та виховується батьком, мати проживає окремо, батько приділяє достатньої уваги вихованню сина, цікавиться його здоров'ям, дитина завжди охайна, доглянута.

Службою у справах дітей Нікопольської міської ради на підставі зібраних матеріалів (а.с.174-214) було прийнято висновок щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8 з одним із батьків (а.с.38-39), з якого вбачається наступне. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 259 від 24.05.2017 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_8 з його матір'ю. Батьком дитини ОСОБА_3 та бабою дитини ОСОБА_6 вищевказане рішення не виконується. Дитина на даний час проживає у баби та діда за адресою: АДРЕСА_4, які перешкоджають в побаченнях, вихованні та спілкуванні матері з дитиною. ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3. Фактично ОСОБА_3 проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_5. ОСОБА_3 працює розливником сталі - заливки металу в ПАТ «НРЗ», має позивні характеристики з місця роботи та фактичного місця проживання. На обліку щодо стану здоров'я, не перебуває. Бажає, щоб ОСОБА_8 проживав з ним, але передав його на виховання бабі й діду в м. Кривий Ріг та періодично відвідує сина. Баба дитини ОСОБА_6 неодноразово зверталася на телефонну гарячу лінію «Урядовий контактний центр» повідомляючи, що батько дитини працює в нічні зміни та не може здійснювати догляд за дитиною. ОСОБА_1 працює економістом адміністративного персоналу в КЗ «Нікопольська міська лікарня №1»ДОР», має позивні характеристики з місця роботи та місця проживання. На обліку щодо стану здоров'я не перебуває. ОСОБА_1 добровільно звернулася до КЗ «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» , що підтверджено довідкою від 26.01.2017 року № 42, стан її здоров'я не відповідає алкогольній залежності. Житлово-побутові умови матері за адресою: АДРЕСА_1, відповідають санітарно-гігієнічним нормам, для дитини виділена окрема кімната з усім необхідним для розвитку і виховання дитини. ОСОБА_1 бажає, щоб син проживав з нею, та має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Станом на 15.08.2017 року малолітній ОСОБА_8 знаходиться за адресою: за АДРЕСА_3, в баби та діда по лінії батька, які займаються вихованням, доглядом та утриманням онука. ОСОБА_8 тривалий час не отримує дошкільну освіту без вагомих на те причин. Не здійснюються заходи щодо охорони здоров'я ОСОБА_8 - обов'язковий медичний огляд та профілактичні щеплення. Батько надав медичний документ, який не відповідає дійсним діагнозам дитини. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування Нікопольської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області № 470 від 23.08.2017 року (а.с.37) затверджено висновок про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_1.

Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст.6 СК України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми (15.05.2003 року), ратифікованої Україною 20.09.2006 року, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. А згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Тобто, саме на батьків покладено обов'язок встановити та підтримувати контакт з дітьми та участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання відповідача на зловживання позивачем алкоголем у судовому засіданні підтвердження не знайшли. Тому суд не бере їх до уваги. Обставини, що сталися в минулому (події від 12.09.2016 року 28.11.2016 року на які посилається відповідач в обґрунтування своїх вимог), суд не може покласти в основу рішення, так як згідно матеріалів справи після подій 28.11.2016 року позивач ОСОБА_1 самостійно звернулася до нарковідділення м. Нікополь КЗ «ДНД» ДОР для добровільного анонімного профілактичного лікування для попередження формування алкогольної залежності, їй було призначено профілактичне лікування та курс психокорекції у психолога, вона проявляла зацікавленість, добросовісність у виконанні призначень, була налаштована на тверезий спосіб життя. Згідно Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду Серія 10ААЕ №813684 від 05.09.2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, не є хворою на наркоманію та алкоголізм. ОСОБА_1 працює, має самостійний дохід, забезпечена житлом, для дитини створено всі необхідні умови.

Від допиту заявлених свідків, сторони у судовому засіданні відмовилися.

Представлені суду відповідачем письмові пояснення ОСОБА_21 (підписані ОСОБА_21 та ОСОБА_22) на (а.с.70), письмові пояснення сусідів (а.с.140) суд до уваги не бере, так як вони є недопустимими доказами. Згідно ч.2 ст.76 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд вважає протиправними дії відповідача ОСОБА_3 щодо самовільного без домовленості з матір'ю дитини передання ОСОБА_8 на виховання бабі й діду на тривалий час (майже дев'ять місяців), які проживають в іншому місті за адресою: АДРЕСА_4, в той час як батьки дитини проживали в м. Нікополь. Суд вважає протиправними дії відповідачів щодо чинення на протязі тривалого часу перешкод у побаченні матері з дитиною, що унеможливило позивачу тривалий час виконувати свої батьківські обов'язки, а малолітню дитину було розлучено з матір'ю, що позбавило його материнської любові та турботи.

Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Всебічно, повно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини по справі, беручі до уваги висновок служби у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, враховуючи, що під час судового розгляду не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання малолітньої дитини разом з матір'ю, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дитини зі своєю матір'ю, суд, врахувавши ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, висновок служби у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, в якому третя особа вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір'ю, що буде відповідати інтересам дитини, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання малолітньої дитина разом з матір'ю, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком - слід відмовити.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог), сплачений останньою при зверненні до суду з даним позовом (а.с.19).

Керуючись ст.ст. 12,13,76,81,89,141,259,263,264,268,п.9, п.п.15.5п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 150,155,157,160,161 СК України, Конвенцією про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, Конвенцією про контакт з дітьми (15.05.2003 року), ратифікованої Україною 20.09.2006 року, Законом України «Про охорону дитинства», -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, серія і номер паспорта НОМЕР_4, місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1; адреса проживання за місцем роботи: АДРЕСА_5) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, серія і номер паспорта НОМЕР_5, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4; місце проживання за адресою: АДРЕСА_3), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3, місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_3), ОСОБА_7 (місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_3), третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради (Код , місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд.3), про визначення місця проживання дитини з матір'ю - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_1 за місцем її проживання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком - відмовити.

Повне судове рішення складене 19.07.2018 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова