копія
ЄУН справи 678/410/18
Провадження № 2-678-246/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2018 року смт. Летичів
Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Лазаренка А.В.
за участю секретаря - Непийводи Л. Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Летичів справу за позовною заявою ОСОБА_1, представник позивача за договором ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "Здорово"», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що 26.10.2017 року о 23 год. 20 хв. на а/д Стрий-Знамянка АЗС «WOG» ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Peugeot 206 д.н.з. А0Z 343 порушивши п. 10.9 ПДР України скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який належить йому на праві власності. В наслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження.
Вина відповідача ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та, відповідно, у пошкодженні його автомобіля НОМЕР_1, підтверджується постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 08.11.2017 року (справа 678/1207/17), яка набрала законної сили 20.11.2017 року.
ОСОБА_3 відмовилася відшкодовувати витрати на ремонт його автомобіля посилаючись на наявність полюса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності укладений з ПрАТ «СК «Здорово»» серії АМ № 1655313 від 03.10.2017 року, дійсний до 03.10.2018 року.
23.11.2017 року даний розрахунок ремонту автомобіля і заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування з усіма відповідними додатками позивач подав до ПрАТ «СК «Здорово»». ОСОБА_3 повернула йому франшизму в сумі 1000,00 грн. передбачену полісом обовязкового страхування.
ПрАТ «СК «Здорово»», відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності», перерахунок коштів по даному страховому випадку до 23.02.2018 року (останній день здійснення виплат) не здійснив. При зясуванні причин невиплат він дізнався, що ПрАТ «СК «Здорово»» було позбавлено членства в Мототранспортному бюро України, тому виплат по страховому випадку не проводить.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча його представник за договором ОСОБА_2 подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, третя особа ПАТ «Страхова компанія «Здорово»» в судове засідання не зявилися, будучи повідомленими належним чином, пояснень не направляли, клопотань не надходило.
Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, 25 червня 2018 року в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, на підставі наявних у справі доказів, та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов частковому задоволенню, внаслідок наступного.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Так, судом встановлено, що 26.10.2017 року о 23 год. 20 хв. на а/д Стрий-Знамянка АЗС «WOG» ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Peugeot 206 д.н.з. А0Z 343, рухаючись заднім ходом не переконавшись у безпеці скоїла зіткнення із
транспортним засобом Audi A4 д.н.з. НОМЕР_2 в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила п. 10.9 ПДР і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Вина відповідача ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та, відповідно, у пошкодженні автомобіля НОМЕР_1 підтверджується постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 08.11.2017 року (справа 678/1207/17), яка набрала законної сили 20.11.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 340 (Триста сорок) гривень 00 копійок.
Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ 847898 вбачається, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Audi модель A4, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.
23.11.2017 року ОСОБА_1 була подана заява до голови правління ПрАТ «СК «Здорово»» про виплату страхового відшкодування відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ АМ 1655313 від 03.10.2017 року.
26.02.2018 року на адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_1 була направлена скарга на бездіяльність ПрАТ «СК «Здорово»» щодо невиплати страхового відшкодування.
На дану скаргу МТСБУ Депатраменту внутрішнього страхування 05.03.2018 року № 3.1-04/7032, ОСОБА_1, начальником департаменту ОСОБА_5, було повідомлено, що ПрАТ «СК «Здорово»» припинило членство в МТСБУ і останні, на даний час, не несуть зобовязань по укладених договорах обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, до визнання ПрАТ «СК «Здорово»» банкрутом.
Таким чином, шкода завдана ОСОБА_1 в наслідок пошкодження його автомобіля у ДТП за участю ОСОБА_3 не відшкодовано.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу.
За загальними правилом ч. 2 ст.1187ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Аналіз положень ст. ст. 1166, 1187, 1188ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода, завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо).
Правило генерального делікту закріплено у ст.1166ЦК України стосовно майнової шкоди.
Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.
За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.
Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.
Так, ст.1187ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки .
Згідно з ч. 2 ст.1187ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Крім того, Верховний Суд України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно - правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
А тому, така шкода повинна відшкодовуватися ОСОБА_3, яка є особою, яка заподіяла шкоду за правилом генерального делікту. ІІ вина встановлена та має причинно наслідковий зв'язок із завданою шкодою.
За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно п. 14 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, збитки, завданні джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовуються винною особою в повному обсязі, відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Що стосується стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, а саме витрати: на професійну правничу допомогу; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі наведеного, ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, керуючись ст. ст.2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258, 265, 280, 282, 284 ЦПК України, суд,-
ОСОБА_3 задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Летичівським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя:: підпис ОСОБА_6
Суддя Летичівського
районного суду ОСОБА_6