Справа № 686/2650/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою Хмельницького міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

встановив:

02 лютого 2018 року Хмельницький міський центр зайнятості звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 789,88 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач перебував на обліку в ХМЦЗ з 17.01.2007 року по 21.01.2008 року з отриманням допомоги по безробіттю. Однак, за даними звірки з управлінням ПФУ в м. Хмельницькому в період перебування на обліку та отримуючи допомогу по безробіттю, відповідач був працевлаштований в Хмельницький національний університет, проте не повідомив позивача про даний факт, в звязку з чим в цей період була нарахована допомога по безробіттю, яку відповідач отримав незаконно. Відповідно до бухгалтерських розрахунків відповідач незаконно отримав 789,88 грн. 31.03.2016 року відповідачу було направлено претензію щодо повернення вказаних коштів, однак станом на 31.01.2018 року кошти не повернуто.

20.03.2018 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить застосувати строки позовної давності, оскільки згідно з Порядком розслідування страхових випадків на обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним від 13.02.2009 року № 60/62 встановлено, що розслідування здійснюється шляхом перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Отже, з цього періоду і починається відлік часу, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення його прав. Також, відповідач зазначив, що позивач не належним чином виконував свій обовязок та не проводив вчасно перевірок, а тому всупереч вказаному Порядку склав акт через 8 років, а рішення (наказ) про повернення коштів взагалі не приймалось, до суду ж за захистом нібито порушеного права звернувся через 10 років. У звязку з цим, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строки позовної давності.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, у звязку із наступним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що на підставі заяви від 17.01.2007 року та персональної картки від 10.01.2007 року відповідачу ОСОБА_3 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

Також, як вбачається із копії витягу із наказів про прийняті рішення по ОСОБА_2 від 22.01.2008 року, відповідачу надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю на підставі наказу від 17.01.2007 року № НТ070117, а згідно наказу від 22.01.2008 року № НТ080122 його знято з обліку у звязку із працевлаштуванням безробітного за направленням ДСЗ з 22.01.2008 року.

Відповідно до повідомлення від 08.02.2016 року вих. № 3138/03 Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому повідомило, що ОСОБА_2 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу працював в період з квітня 2007 року по січень 2008 року у Хмельницькому національному університеті.

Із службової записки начальника відділу організації працевлаштування населення Хмельницького міського центру зайнятості вбачається, що відповідно до листа № 3138 від 08.02.2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому виявлено факт нарахування заробітної плати за період перебування на обліку безробітному ОСОБА_2

На запит Хмельницького міського центру зайнятості за № 23-05/493 Хмельницький національний університет 04.03.2016 року вих. № 058/301 надав інформацію про те, що ОСОБА_2 з 10.04.2007 року по 30.06.2007 року (наказ № 16-к від 11.04.2007) та з 01.09.2007 року по 31.07.2008 року (наказ № 52-к від 28.09.2007) працював у Хмельницькому національному університеті демонстратором пластичних поз на кафедрі дизайну на умовах погодинної оплати праці обсягом 200 та 240 годин відповідно.

Із довідки про доходи від 04.03.2016 року вих. № 229 вбачається, що ОСОБА_2 дійсно працював на посаді викладача-погодинника в Хмельницькому національному університеті і в період з квітня 2007 року по січень 2008 року нарахована йому заробітна плата становила 3010,18 грн.

Відповідно до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 176 від 11.03.2016 року Хмельницьким міським центром зайнятості проведено розслідуванням, яким встановлено, що ОСОБА_2 з 10.04.2007 року по 30.06.2007 року (наказ № 16-к від 11.04.2007) та з 01.09.2007 року по 31.07.2008 року (наказ № 52-к від 28.09.2007) працював у Хмельницькому національному університеті демонстратором пластичних поз на кафедрі дизайну на умовах погодинної оплати праці обсягом 200 та 240 годин відповідно.

Даний факт, також, підтверджується довідкою Хмельницького міського центру зайнятості про виплату матеріального забезпечення, згідно якої загальна сума зайво нарахованої допомоги по безробіттю становить 789,99 грн.

31.03.2016 року Хмельницьким міським центром зайнятості видано наказ № 89 «Про повернення коштів», згідно якого необхідно вжити заходи щодо повернення коштів виплаченої допомоги по безробіттю у сумі 789,88 грн. з ОСОБА_2

31.03.2016 року Хмельницьким міським центром зайнятості рекомендованим листом із повідомленням про вручення направлено ОСОБА_2 претензію про повернення коштів в сумі 789,88 грн. та зазначено, що терміново на протязі 15 днів необхідно добровільно повернути кошти на рахунок Хмельницького міського центру зайнятості. А в разі несплати, питання про відшкодування коштів буде вирішуватись в судовому порядку.

Так, відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частина 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного зокрема може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Пункт 1 ч. 1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.

Підпунктом 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №198, передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

23.03.2009 року набрав чинності Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2009 року №7-1.

За змістом п. 6 Порядку, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Отже, наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду.

При цьому, цей Порядок визначає механізм проведення розслідування

страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, згідно п.2 якого, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття у разі, коли: подані застрахованою особою документи дають їй право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" , під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації.

Пунктом 3 Порядку визначено, що для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами ст.ст. 257 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, як його порушила. (ч.1 ст. 261 ЦПК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так, судом встановлено, що відповідач дійсно на момент перебування з 17.01.2007 року по 21.01.2008 на обліку в ХМЦЗ, отримуючи допомогу по безробіттю, був працевлаштований в Хмельницький національний університет, проте не повідомив позивача про даний факт, в звязку з чим в цей період була нарахована допомога по безробіттю, яку відповідач отримав незаконно.

Проте, згідно з ч.1 ст. 261 ЦКУ України та відповідно до Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним ХМЦЗ мав право з 23.03.2009 року провести розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, тобто коли міг довідатися про порушення свого права або про особу, як його порушила, хоча цього не зробив.

А тому, оскільки, позивачем розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення проведено лише 11.03.2016 року, а раніше позивач не скористався своїм правом здійснити звірку достовірності даних стосовно наявності доходів у відповідача ОСОБА_2 (а саме в момент перебування на обліку відповідача та з моменту набрання Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним чинності з 23.03.2009 р.), хоча не був позбавлений здійснити таке розслідування, а до суду звернувся лише 02.02.2018 р., тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог, у звязку із пропуском строку позовної давності.

До того ж, як вбачається із акту № 176 від 11.03.2016 р., підставою для проведення перевірки була службова записка начальника відділу від 24.02.2016 р., а не рішення керівника центру зайнятості щодо проведення перевірки, як це передбачено Порядком.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 258-273 ЦПК України, ст. ст. 253, 256-258, 261, 267, 1212 ЦК України, суд -

ухвалив :

В задоволенні позову Хмельницького міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції- Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 02.04.2018 р.

Суддя