Постанова

Іменем України

10 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 698/91/15-ц

провадження № 61-34444св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Катеринопільська центральна районна лікарня,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року у складі судді: Здоровила В. А. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Ювшина В. І., Гончар Н. І., Пономаренка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Катеринопільської ЦРЛ про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, приниження честі та гідності, а також ділової репутації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 серпня 2013 року внаслідок падіння дерева на лісовій ділянці смт Єрки, Катеринопільського району, Черкаської області ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та був доставлений в хірургічне відділення Катеринопільської ЦРЛ в тяжкому стані, з діагнозом: відкрита черепно-мозкова травма, перелом основи черепа, перелом скроневої кістки справа, перелом ребер зліва 2-4, перелом першого поперекового хребця, травматичний шок 2 ст. та призначено обстеження: загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, також, аналізи крові на вміст: цукру, визначення групи крові на ВІЛ, крім того рентгенографія: черепа, лівого плечового суглобу, лопатки, грудної клітки зліва, ЕКГ.

На думку позивача, відповідно до тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України, затверджених Наказом МОЗ України №226 від 22 липня 1998 року, йому мало б бути призначено проведення інших діагностичних досліджень, що не було зроблено. Травми, отримані позивачем, є тяжкими.

Незважаючи на те, що у Катеринопільській ЦРЛ не було технічної можливості проводити, необхідну для лікування позивача, діагностику, та лікування та те, що обсяг допомоги, якої він потребував перевищував рівень сертифікації відділення, консультації з спеціалістом обласного травматологічно-ортопедичного відділення він не отримав. Лише 15 серпня 2013 року позивач був направлений на стаціонарне лікування до Черкаської обласної лікарні та йоу проведено першу хірургічну операцію.

Позивач указував, що у результаті ушкодження здоров'я та внаслідок неналежного лікування ОСОБА_4 отримав інвалідність 2 групи, втратив професійну працездатність на 70%. Крім того, відповідно до довідки № 483, виданої Катеринопільською ЦРЛ на запит за місцем роботи, вміст алкоголю у позивача за даними вимірювання апаратом «Алконт 01 СУ» становить 0,7 проміле.

Це, на думку позивача, принижує його честь, гідність, а також ділову репутацію та не відповідає дійсним обставинам, такі дані, незаконно розповсюджені Катеринопільською ЦРЛ, поставили під сумнів його професіоналізм, що викликало до нього, як до працівника, недовіру з боку роботодавця.

Позивач просив суд стягнути з Катеринопільської ЦРЛ компенсацію моральної шкоди, заподіяну ушкодженням здоров'я, приниженням честі та гідності, а також ділової репутації, у сумі 200 000 грн.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення судів мотивовані тим, що позивачем не доведено, що саме з вини відповідача заподіяна шкода його здоров'ю та принижено честь та гідність, а також ділову репутацію.

У червні 2017 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення і ухвалити нове про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що згідно висновків експертів при лікуванні діагноз було встановлено неповно і позивача несвоєчасно направлено до нейрохірургічного відділення. Вказує, що згідно акту про нещасний випадок форми Н-1 від 16 лютого 2015 року позивач під час настання нещасного випадку перебував у тверезому стані.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У листопаді 2017 року відповідач надав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити без змін оскаржені рішення.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 05 серпня 2013 року біля 11 год. 30 хв. позивач ОСОБА_4, перебуваючи у трудових відносинах з ПП «Торенс», працюючи вальником лісу та знаходячись на лісосмузі Катеринопільського лісництва, під час спилювання дерева діаметром 20 см, в порушення інструкції з охорони праці № 10 для вальника лісу ПП «Торенс», залишив недопил та відійшов від нього за звалювальною лопаткою. У цей час дерево впало на ОСОБА_4 та травмувало його, що підтверджується копіями актів повторного спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 05 серпня 2013 року о 11 год. 30 хв. ПП «Торенс» та про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форма Н-1.

Внаслідок падіння дерева ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та був доставлений 05 серпня 2013 року о 12 год. 40 хв. в хірургічне відділення Катеринопільської ЦРЛ в тяжкому стані.

В приймальному відділенні Катеринопільської ЦРЛ ОСОБА_4 були проведені необхідні огляди лікарів: 12 год. 45 хв. ортопед-травматолог, лор, невропатолог. О 14 год. 00 хв. був проведений консиліум лікарів: райтравматолог, в.о. райневропалогола, райотоларинголог, райхірург. Внаслідок консиліуму виставлений діагноз: ВЧМТ. Забій головного мозку. Перелом лівої лопатки, перелом ребер (3-5 зліва) перелом височної кісти справа. Постравматичний наружний та середній отит, лікворея, підапоневротична гематома затилочно-тімяної області справа. Травматичний шок. Призначено обстеження та лікування. Лікування проводилось в 1 реанімаційному відділенні лікарні, що підтверджується копією медичної картки стаціонарного хворого № 2249.

Відповідно до історії хвороби позивача № 2249 за період перебування в реанімаційному відділенні Катеринопільської ЦРЛ, позивач був оглянутий лікарями: невропатологом - 05 серпня 2013 року - двічі, 07 серпні 2013 року, 09 серпня 2013 року, 11 серпня 2013 року; отоларингологом - 05 серпня 2013 року; терапевтом - 06 серпня 2013 року, 08 серпня 2013 року; окулістом - 09 серпня 2013 року; травматологом-ортопедом - щоденно. 06 серпня 2013 року консультований по телефону обласним нейрохірургом - отримано консультацію щодо подальшого лікування та транспортування хворого в обласну лікарню після стабілізації стану хворого.

Під час лікування позивачу було зроблено: клінічний аналіз крові - 7 разів, біохімічний аналіз крові - 2 рази, аналіз сечі - 1 раз, кров на цукор - 2 рази, визначено групу крові та резус-фактор: кров на РВ, ВІЛ інфікованість, аналіз мокротиння, рентгенографія черепа в двох проекціях, рентгенографія грудної клітини.

Після погодження з обласним ортопедом-травматологом 15 серпня 2013 року санітарним транспортом у супроводі медичного працівника позивач був відправлений на подальше лікування в травматологічне відділення обласної лікарні, що стверджується копією виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 14 серпня 2013 року.

З 15 серпня 2013 року 13 год. 30 хв. ОСОБА_4 продовжив лікування в КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», відповідно до копії медичної картки стаціонарного хворого №9665.

Лікарями Черкаської обласної лікарні було встановлено діагноз: поєднана краніоторакоспинальна травма, закрита ЧМТ, забій-стиснення головного мозку субдуральною гідромою зліва, перелом основи черепа, закрита травма грудної клітки, множинні переломи ребер зліва П, III, IV, V, VI та подвійний перелом IV, V ребер, перелом лівої лопатки, забій легень, посттравматичний плеврит в стадії розсмоктування, хребетно-спинальна травма, компресійний перелом тіла LI хребця, після травматичний розрив барабанної перетинки праворуч.

15 серпня 2013 року проведено операцію: фрезева краніотомія, видалення субдуральної гідроми, 09 вересня 2013 року проведено операцію перкутанна пункцій на ТПС Тh.

Крім того, в ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 18 червня 2014 року, комунальною установою «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» було проведено експертизи № 48-к від 20 листопада 2014 року та № 54-к від 16 грудня 2014 року. На підставі вказаних експертних висновків суди встановили, що ОСОБА_4 В Катеринопільській ЦРЛ діагноз було поставлено вірний, але не повний. Лікування проводилося правильно, але до Черкаської обласної лікарні хворого було направлено з запізненням, проте дана обставина не спричинила жодних наслідків його здоров'ю та не могла призвести до його смерті, а лише продовжила тривалість його лікування. Стан ОСОБА_4 під час його перебування в приймальному відділенні в Катеринопільській ЦРЛ не дозволяв провести тестування апаратом «Алконт 01см» на наявність алкогольного сп'яніння.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У частині першій статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суди встановили, що позивачу ОСОБА_4 лікарями Катеринопільської ЦРЛ надавалася максимально можлива за рівнем забезпеченості лікарні професійна медична допомога в рамках тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностичного-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України, затверджених Наказом МОЗ України №226, від 22 липня 1998 року.

Встановивши, що позивачем не доведено неправомірність дій працівників Катеронопільської ЦРЛ при направленні хворого з запізненням на лікування до Черкаської обласної лікарні, суди зробили правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

Згідно статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Суди встановили, що відповідно до експертизи, яка проводилась Черкаським обласним наркодиспансером аналізу крові позивача, вміст алкоголю складає - 0,78 проміле акт №784 хіміко-токсикологічних досліджень, що вказує на наявність у позивача алкогольного сп'яніння під час отримання травми.

За таких обставин суди зробили правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, заподіяної приниження честі та гідності, а також ділової репутації.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального та процесуального права, і зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель