Справа № 367/3257/18
Провадження №2/367/3693/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

17 липня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

за участі секретаря Шубчик В

позивача ОСОБА_1В

представника позивача ОСОБА_2А

відповідача ОСОБА_3О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що 19.09.2017р відповідач позичив у нього грошові кошти у суммі 20000грн,які зобов»язався повернути до 31.12.2017р.Однак у визначений розписці строк суму боргу відповідач не повернув.

Відповідно до вимог ст.. 625 ЦК України позивач просить стягнути із відповідача борг згідно договору позики у суммі 20000грн,3-%річних-222,27грн,інфляційні втрати-708 грн, відсотки за користування позикою-1889,72грн, а всього стягнути 22 820грн,27 коп та судові витрати.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав ,просив у позові відмовити,при цьому суду пояснив,що він дійсно 19.09.2017 р взяв у позивача 20000гр,які зобов»язався повернути до 31.12.2017р,про що власноручно написав розписку.Вказані грошові кошти позивачу не повернув.Але просить врахувати,що грошові кошти він позичав у позивача для придбання станка для проведення ремонтних робіт у будинку позивача. Даний станок на даний час перебуває у позивача,тому буде справедливо,якщо суд відмовить у позові та врахує з якою саме метою він позичав гроші.

Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,оглянувши у судовому засіданні оригінали розписки,копія яких долучена до матеріалів справи,вважає позов таким,що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»

Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

У судовому засіданні встановлено,що19.09.2017р між позивачем та відповідачем був укладений договір позики,відповідно до якого позивач передав,а відповідач отримав від позивача у борг 20000грн,що підтверджується розпискою(а.с.5),оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні та поясненнями відповідача у судовому засіданні.Суму позики відповідач зобов»язувався повернути позивачу до 31.12.2017р.

Також встановлено,що зазначені кошти відповідач позивачу не повернув у строк,зазначений у розписці.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України "За договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками,а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості".

Відповідно до ст.. 1048 ЦК України «Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

2. Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.»

Відповідно до ст. 1049 ЦК України " Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку,що встановлені договором.Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги,позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це,якщо інше не встановлено договором".

Відповідно до ч 1 ст. 1050 ЦК України «Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.»

Відповідно до ст.. 625 ЦК України « Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.»

Згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-79цс14, згідно з якою: «Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року № 6-50 цс16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

У судовому засіданні встановлено,що відповідач не повернув позивачу суму позики у строк,встановлений договором,тому суд стягує із відповідача борг у суммі 20000грн.

Відповідно до ст.. 1048 ЦК України суд також стягує із відповідача 1889,72гр виходячи із розміру облікової ставки Національного банку України та розрахунку наданого позивачем (а.с.6),який відповідачем не оспорений.

Відповідно до вимог ст.. 625 ЦК України суд стягує із відповідача 3% річних у суммі 222,27грн та інфляційні втрати у суммі 708грн,(а.с.7),нарахування яких також відповідачем не оспорюється.

Враховуючи викладене,суд стягує із відповідача на користь позивача борг згідно договору позики від 19.09.2017р у суммі 22 820 грн.27 коп та судові витрати 704грн80 коп.

На підставі ст.ст. 526,530,625,1046-1049 ,1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Стягнути із ОСОБА_3 ,11.05.1970 р.н,проживаючого Київська обл,м.Ірпінь,вул..Університетська ,62-А,ідент код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,04.04.1988р.н,проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1,іден код борг згідно договору позики від 19.09.2017р у суммі 22 820 грн.27 коп(двадцять дві тисячі вісімсот двадцять грн. 27 коп).

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати 704 грн 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс судового рішення буде складено 27.07.2018р.

Суддя: С.І. Оладько