ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/3329/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/80/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю: відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/3329/16-ц за апеляційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2018 року (суддя Швець О.Д., повне судове рішення складено 01 червня 2018 року) у справі за позовом Комунального підприємства «Міськтепловоденергія» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за надані послуги та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Міськтепловоденергія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчий комітет Кам'янець-Подільської міської ради, про захист прав споживачів і відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У липні 2016 року КП «Міськтепловоденергія», звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначало, що надає послуги з централізованого опалення, з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення, водопостачання та водовідведення відповідачам за адресою АДРЕСА_1. Останні протягом тривалого часу не здійснюють оплату за комунальні послуги, заборгованість складає 12190 грн 42 коп, у тому числі: за опалення за період з 01.12.2013 року по 31.03.2017 року - 12160 грн 54 коп, за технічне обслуговування за період з 01.12.2013 року по 31.03.2015 року: внутрішньобудинкових систем опалення - 11 грн 83 коп, систем гарячої води - 06 грн 72 коп, систем холодної води - 11 грн 33 коп.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідачів у рівних частинах.

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до КП «Міськтепловоденергія» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначав, що він та члени його сім'ї є власниками квартири АДРЕСА_2. Договір з комунальним підприємством про надання послуг відсутній, а послуги з централізованого опалення надаються неналежної якості. Температура повітря у квартирі в опалювальний період не піднімається вище 12° С, що перешкоджає їм користуватися своєю власністю. На його неодноразові звернення підприємство проявляє бездіяльність, яка полягає в тому, що не приймаються міри по встановленню у його помешканні санітарного температурного режиму. Працівники відмовляються складати акти для перерахунку оплати за послуги, приховують документи на систему централізованого опалення у будинку, відмовляються встановити на приладах опалення у квартирах сусідів засоби для обмеження їх втручання у систему централізованого опалення, а директор КП «Міськтепловоденергія» перешкоджає йому в отриманні дозволу на встановлення у квартирі автономного опалення.

З урахуванням заяв про уточнення вимог ОСОБА_4 просив визнати дії та бездіяльність КП «Міськтепловоденергія» по прийняттю будинку на свій баланс та по не усуненню недоліків у системі опалення будинку такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства. Зобов'язати відповідача: усунути усі недоліки по системі опалення будинку та прийняти міри для надання дозволів по облаштуванню йому та мешканцям будинку автономного опалення у квартирах; укласти договір про надання комунальних послуг. Стягнути з КП «Міськтепловоденергія» на його користь грошову компенсацію у розмірі 12000 грн за постійне недодержання нормативних стандартів температурного режиму у квартирі та завданням у зв'язку з цим моральної шкоди та грошову компенсацію у розмірі 12000 грн за перевищення строків аварійно-відновлювальних робіт, що спричинило аварійний стан системи опалення квартири.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2018 року і додатковим рішенням від 06 серпня 2018 року позов КП «Міськтепловоденергія» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь КП «Міськтепловоденергія» заборгованість по оплаті за комунальні послуги у сумі 12190 грн 42 коп, у рівних частинах по 3047 грн 60 коп з кожного, у тому числі за опалення - 12160 грн 54 коп, за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення - 11 грн 83 коп, за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячої води - 06 грн 72 коп, за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодної води - 11 грн 33 коп за період з 01.12.2013 року по 31.03.2017 року.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в первісному позові КП «Міськтепловоденергія» та задоволення його зустрічного позову. Посилається на невідповідність судового рішення нормам матеріального та процесуального права, неналежну оцінку доказів. Суд не звернув уваги на те, що між сторонами не укладено договорів про надання комунальних послуг з опалення квартири. Позивач за первісним позовом не довів надання послуг належної якості. Факт аварійного технологічно несправного стану системи опалення будинку підтверджений показаннями свідків, які суд проігнорував при ухваленні рішення. Суд не зобов'язав позивача надати документи, які є обов'язковими для вирішення спору (журнал прийому заявок аварійною службою позивача; журнал реєстрації актів-претензій; журнал реєстрації актів повторної перевірки). Вважає безпідставною відмову у стягненні з КП «Міськтепловоденергія» на його користь моральної шкоди та грошової компенсації за перевищення строків аварійно-відновлювальних робіт, що спричинило аварійний стан системи опалення квартири.

У відзиві КП «Міськтепловоденергія» посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги. Законність та обґрунтованість рішення суду аргументує тим, що відсутність договору про надання послуг не є підставою для звільнення від оплати за отримані послуги. За надання послуги з відхиленням від затверджених нормативів проведено перерахунок оплати за послуги з опалення за період з грудня 2013 року по квітень 2017 року із зменшенням на 25,6% на підставі складених у встановленому законом порядку актів перевірки температурного режиму у квартирі. Акти-претензії, що складені з порушеннями вимог, підставно не були прийняті до уваги. Неможливість забезпечити нормативну температуру квартири ОСОБА_4 пов'язана з порушеннями монтажу системи опалення будинку по АДРЕСА_1 (розподілення труб не виконано відповідно до проектних рішень, діаметр труб менший). Немає терморегуляторів на трубах. Мешканці будинку мають можливість регулювати кількість тепла і зменшувати подачу води в приладах обігріву. Підприємство здійснює технічне обслуговування і поточний ремонт внутрішньобудинкової системи, а відновлення належного теплопостачання у квартирі ОСОБА_4 можливе при проведенні капітального ремонту системи (повна заміна системи теплопостачання будинку). Надання послуг з опалення з відхиленням їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів не вважається аварійною ситуацією у розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 і його представник апеляційну скаргу підтримали.

Інші учасники справи не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає

апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є співвласниками квартири АДРЕСА_3.

Комунальне підприємство «Міськтепловоденергія» на підставі рішення Кам'янець-Подільської міської ради №4 від 05.02.2010 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та надає за цією адресою відповідачам послуги з централізованого опалення, з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення, водопостачання та водовідведення.

Підігрів води в системі опалення будинку здійснюється даховою котельнею.

КП «Міськтепловоденергія» на підставі рішення сесії Кам'янець-Подільської міської ради №10 від 14.02.2010 року та рішень виконавчого комітету міської ради №116 від 26.01.2012 р., № 392 від 15.03.2012 року є балансоутримувачем котельні, внутрішньобудинкових мереж водопостачання, водовідведення і централізованого опалення будинку.

Договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався.

Протягом 2013-2016 років відповідачі отримували послуги з централізованого опалення неналежної якості з відхиленням від нормативних показників температурного режиму у квартирі.

Співвласники квартири не проводили оплату за спожиті послуги, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 12190 грн 42 коп, у тому числі: за опалення за період з 01.12.2013 року по 31.03.2017 року - 12160 грн 54 коп; за період з 01.12.2013 року по 31.03.2015 року за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення - 11 грн 83 коп, систем гарячої води - 06 грн 72 коп, систем холодної води - 11 грн 33 коп.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При задоволенні первісного позову суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг централізованого опалення, які позивач надає, а відповідачі отримують, КП «Міськтепловоденегія» зменшено розмір плати за подане до квартири відповідачів тепло неналежної якості, а тому заборгованість з оплати за надані послуги підлягає стягненню з відповідачів.

У зустрічному позові ОСОБА_4 відмовлено за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно із ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні

послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Надання житлово-комунальних послуг централізованого опалення здійснюється на підставі Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, положення якого мають юридично обов'язковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору, укладеного із споживачем чи ні.

З урахуванням специфіки надання послуг із теплопостачання (централізованого опалення), яке здійснюється через приєднану мережу, закріплена у статтях 6, 627, 630 ЦК України свобода договору, вибір контрагента та визначення умов договору, не є безмежною. У разі якщо актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акта для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на викладене, обов'язок з укладення договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на їх виконавця і за своїм видом є договором приєднання, що виключає можливість вибору споживачем умов договору, що не передбачені типовим.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, споживач зобов'язаний сплатити за надані житлово-комунальні

послуги, якщо він фактично користувався ними.

Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов'язки і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами.

В силу ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі -Правила) точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири (за відсутності доказів про дотримання порядку відключення від мереж централізованого опалення) свідчить про надання послуг теплопостачальною організацією.

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 року за результатами розгляду справ №6-1706цс15 та №6-1192цс15, від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15.

Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 року, від 03.10.2018 року за результатами розгляду справ №344/10719/16-ц, №344/7206/16-ц не знайшов підстав для відступлення від цієї правової позиції, а тому вона на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується апеляційним судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Як вбачається із матеріалів справи, КП «Міськтепловоденергія» надає житлово-комунальні послуги із з централізованого опалення водопостачання та водовідведення усім жителям будинку, де знаходиться квартира відповідачів. ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до 2013 року оплачували житлово-комунальні послуги, вважають себе їх споживачами, а ОСОБА_4 неодноразово звертався зі скаргами та заявками до позивача з приводу низької температури приладів опалення в квартирі, що підтверджує факт виникнення між сторонами правовідносин, є визнанням отримання позивачами від ККП «Господар» таких послуг та обов'язку з їх оплати.

Доказів відмови КП «Міськтепловоденергія» ОСОБА_4 чи іншим співвласникам квартири в укладенні договору про надання послуг з централізованого опалення чи інших перешкод у здійсненні цього з боку позивача відповідачами не надано.

А тому, доводи апеляційної скарги про відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення з вини КП «Міськтепловоденергія», є безпідставними.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

В силу п. 32 Правил виконавець зобов'язаний своєчасно надавати споживачу послуги в установлених обсягах, належної якості, безпечні для його життя, здоров'я та які не спричиняють шкоди його майну, відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

За змістом пункту 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі мають право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

У статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оформлення претензій споживачів. Відповідно до частини першої цієї статті у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Із наявних у матеріалах справи актів обстеження систем теплопостачанняв квартири відповідачів за первісним позовом від 06.02.2013 року, 11.03.2015 року, 18.01.2016 року, 03.03.2017 року, складених працівниками КП «Міськтепловоденергія», актів-претензій, складених та підписаних ОСОБА_4 і двома іншими споживачами (сусідами) відповідно до Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, скарг ОСОБА_4 до КП «Міськтепловоденергія» від 02.07.2013 року, 24.12.2013 року, 13.03.2914 року, 06.05.2014 року, 10.03.2015 року, 14.08.2015 року, 18.01.2016 року слідує, що протягом 2013-2017 років ОСОБА_4 неодноразово звертався до КП «Міськтепловоденергія» зі скаргами на погане опалення квартири, низьку температуру приладів опалення.

Відповідно до актів перевірки температурного режиму в квартирі АДРЕСА_4, складених за участю працівників КП «Міськтепловоденергія» 06.02.2013 року, 11.03.2015 року, 18.01.2016 року були зафіксовані наступні температурні показники: кімната +12° С, вітальня +13° С, спальня +13° С, кухня +14° С. 11.03.2015 року були зафіксовані наступні показники: вітальня +15° С, спальня +17° С, дитяча +17° С, кухня +14° С.

Проведеними державною інспекцією з енергетичного нагляду за режимам споживання електричної та теплової енергії у Хмельницькій області замірами температурного режиму у квартирі відповідачів 17.01.2017 року (акт №06/20-15-1-А від 24.01.2017 року) встановлено, що у кімнаті 1 температура становила + 12° С, кімнаті 2 + 14° С, кухні +13° С, кімната 6 + 14° С.

Комунальним підприємством факт надання з грудня 2013 року по квітень 2017 року послуги з централізованого опалення до квартири відповідачів неналежної якості, з відхиленням показників від нормативних, не заперечується.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року №151 у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку.

Згідно із зазначеним Додатком до Порядку температура повітря в житлових приміщеннях (за умови їх утеплення) відповідає діючим нормам і правилам за умови досягнення 18° C (у наріжних кімнатах 20° C).

Зменшення плати за надані послуги у разі перевищення допустимого строку відхилення від їх показників на 5 відсотків за кожний градус відхилення від 18° C до 12° C у житлових приміщеннях (у наріжних кімнатах - від 20° C до 14° C) плати за період відхилення (протягом усього строку відхилення). При температурі в житлових приміщеннях нижче ніж 12° C (у наріжних кімнатах - нижче ніж 14° C) плата за централізоване опалення не справляється.

Із перерахунку оплати за надані КП «Міськтепловоденергія» послуги централізованого опалення квартири АДРЕСА_5 (т. 3, а.с. 33) вбачається, що за спірний період (із грудня 2013 року по березень 2017 року) позивачем було в середньому зменшено оплату за надані послуги на 25,6% за кожен місяць, що відповідає визначеному законом праву споживача на зменшення оплати за неякісну послугу та встановленому Порядком обов'язку виконавця зменшити плату на 5 відсотків за кожен градус відхилення температури від нормативно визначеної.

Складені ОСОБА_4 акти-претензії з порушенням Правил, на які апелянт посилається як на підставу звільнення від оплати наданих послуг з центрального опалення неналежної якості, правомірно відхилені судом першої інстанції.

Отже, надання житлово-комунальних послуг неналежної якості може бути підставою для проведення відповідного перерахунку, а не для скасування заборгованості. А тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення відповідачів від оплати наданих послуг, є правильним.

Доводи апеляційної скарги про неправильне нарахування КП «Міськтепловоденергія» за надані житлово-комунальні послуги без застосування Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення є безпідставними, оскільки на підставі п. 1.4 зазначеної Методики, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 року за №1237/13111, кількість теплової енергії на опалення місць загального користування окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Матеріали справи не містять відомостей про інші критерії нарахування плати за надані послуги з централізованого опалення з урахуванням наведених випадків, ніж ті, які встановлені тарифом на опалення для відповідачів.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи про неналежне надання КП «Міськтепловоденергія»» послуг із централізованого опалення як на підставу для відключення квартири від централізованого опалення, відхиляються апеляційним судом, оскільки такої підстави для відключення законодавство не містить.

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09 грудня 2005 року за №1478/11758 ( далі Порядок відключення).

Згідно з пунктами 24 і 25 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року №169 було внесено зміни до Порядку, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир (приміщень) у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише житлового будинку в цілому.

За змістом вказаного Порядку, відключення окремих житлових будинків

від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання проводиться у разі:

- згоди всіх власників житлового будинку;

- затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому оптимізованої схеми перспективного розвитку системи теплопостачання населеного пункту;

- технічної можливості влаштування індивідуального опалення;

- якщо проект індивідуального (автономного) теплопостачання відповідає вимогам чинних нормативних документів.

Не заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі на безпідставність відмови в позові про стягнення грошової компенсації за перевищення строків аварійно-відновлювальних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» аварія - це пошкодження інженерних мереж, обладнання або конструктивних елементів споруд, що виникло з техногенних або природних причин, які перешкоджають їх подальшій експлуатації відповідно до технічних умов.

Отже, неналежне опалення квартири з відхиленням від нормативних показників у розумінні закону не є аварійним випадком.

У зв'язку з наведеним, заслуговують на увагу аргументи відзиву КП «Міськтепловоденергія» на апеляційну скаргу.

Відхиляються апеляційним судом також твердження ОСОБА_4 про неналежну оцінку доказів. Показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про побудову будинку та системи опалення з відхиленням від проекту, самовільне втручання жителів будинку у систему опалення не можуть бути взяті до уваги, оскільки не доводять вину комунального підприємства у неналежному наданні послуг з централізованого опалення ні як виробника та виконавця послуги, ні як балансоутримувача системи опалення будинку.

Правильною є також відмова у зустрічному позові про відшкодування моральної шкоди і не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в цій частині.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну

та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок

неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Підстав відшкодування моральної шкоди профільний закон, яким врегульовано спірні правовідносини, не містить.

Підстави відшкодування моральної шкоди, визначені ст. 1167 ЦК України, на спірні правовідносини не поширюється, так як наведена норма регулює позадоговірні (деліктні) відносини.

Оскільки правовідносини сторін за правовою природою є договірними і стосуються надання житлово-комунальних послуг із централізованого опалення, суд першої інстанції помилково послався на згадану норму закону, проте це не призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні апелянтом норм права і зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції з вимогами дослідити обставини справи, яким суд дав належну оцінку.

Згідно з п. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до закріпленого у ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги про проведення перерахунку плати за централізоване опалення всім мешканцям будинку, визнання системи опалення будинку побудованої, змонтованої та прийнятої в експлуатацію з відхиленням від проекту та істотними недоліками; визнання недійсними актів прийому-передачі будинку в комунальну власність в частині прийняття системи опалення будинку; визнання фактів ведення позивачем нечесної підприємницької діяльності, які не були предметом розгулу у суді першої інстанції, апеляційним судом не приймаються і не розглядаються.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай