Справа № 462/4253/17 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/6164/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цапа П.М.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 вересня 2017 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», третя особа ОСОБА_4 про зобовязання провести перерахунок заборгованості по оплаті теплової енергії,-

в с т а н о в и л а:

в вересні 2017 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 звернулась в суд із позовною заявою до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», третя особа ОСОБА_4 про зобовязання провести перерахунок заборгованості по оплаті теплової енергії та виключення неправомірно нарахованої за період до 29 липня 2015 року заборгованість у розмірі 105 859 грн. 81 коп..

Разом з позовною заявою представником ОСОБА_2 ОСОБА_5 подано заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити відповідачу припиняти виконання договору №1627Г постачання теплової енергії в гарячій воді від 26 серпня 2016 року за адресою: м. Львів, вул. Кримська,28/1-19.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12 вересня 2017 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5

В апеляційній скарзі, зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та прийнятою з порушенням норм процесуального права. Зокрема зазначає, що заявника не було повідомлено про дату слухання, в зв`язку з чим було позбавлено його звернути увагу суду на наявність доказів на обґрунтування своєї заяви. Також, суд першої інстанції проігнорував вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову « № 9 від 22 грудня 2006 року, оскільки розглядаючи заяву про забезпечення позову у даній справі, не пересвідчився, що дійсно існує реальна загроза невиконання та утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому прийшов до помилкових висновків. Просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою її заяву задовольнити.

Представник ЛМКП «Львівтеплоенерго» в судове засідання не зявився, проте матеріали справи містять відомості про вручення судової повістки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3, на підтримання доводів апеляційної скарги, третьої особи ОСОБА_4, яка віднесла вирішення питання апеляційної скарги на розгляд суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, районний суд виходив з того, що заявник не зазначив причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та не обгрунтував необхідність забезпечення позову, що позбавило суд дійти висновку про наявність обгрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 звернулася з позовом до ЛМКП «Львівтеплоенерго», третя особа ОСОБА_4, у якому просила зобовязати відповідача провести перерахунок заборгованості по оплаті теплоенергії та виключити неправомірно нараховану за період до 29 липня 2015 року суму 105 859, 81 грн. (а.с. 1)

11 вересня 2017р. представник ОСОБА_2-ОСОБА_5 подала суду заяву, у якій просила винести ухвалу про застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу припинити виконання договору №1627Г постачання теплової енергії в гарячій воді від 26 серпня 2016 року за адресою м. Львів, вул. Кримська, 28/1-19, до вирішення справи по суті. (а.с. 4)

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України (чинної на момент постановлення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, яке допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перелік видів забезпечення позову передбачених ст. 150 ЦПК України не є вичерпний тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом забороною вчиняти певні дії.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що районний суд не пересвідчився в тому, що дійсно існує реальна загроза невиконання та утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки ні в позовній заяві, ні в заяві про забезпечення позову не зазначено жодної обставини на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не бере до уваги доводипредставника ОСОБА_2 ОСОБА_5 про те, що заявника не було повідомлено про дату слухання, в зв`язку з чим було позбавлено його звернути увагу суду на наявність доказів на обґрунтування своєї заяви, оскільки в силу вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України (чинної на момент постановлення оскаржуваної ухвали), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі і спростовуються вищенаведеним.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в заяві про забезпечення позову, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 вересня 2017 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04.04.2018 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_6