Справа № 745/435/18
Провадження № 2/745/188/2018
Р І Ш Е Н Н Я
19.07.2018 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Данькова О.М., при секретарі Петрикій І.Ю., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Сосниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Сосницького району Чернігівської області, третьої особи Сосницької районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, та просить в порядку спадкування визнати за нею право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 17, в с. Бутівка Сосницького району Чернігівської області; та інше майно, яке належало ОСОБА_3, який помер 16.03.2006 року.
Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла її мати ОСОБА_4, яка співмешкала з покійним.
23 квітня 2010 року мати померла.
Інших спадкоємців немає.
При зверненні до Сосницької районної державної нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні нотаріальних документів в зв'язку тим, що неподані документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, а саме, відсутні правовстановлюючі документи про належність цього майна спадкодавцеві.
Позивач ОСОБА_1 всудове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги вона підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги він визнає і не заперечує проти їх задоволення.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити в зв'язку з визнанням відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб відповідно до ст. 200 ЦПК України в порядку, визначеному ст. 206 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 16.03.2006 року помер ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ №028690 від 17.03.2006 року; 23.04.2010 року померла ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ №137362 від 23.04.2010 року, (а.с. 4-5).
Із заповітів, посвідчених ОСОБА_2 сільською радою 24.02.2006 року за №11 та №12 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 все своє майно заповіли ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с. 6-7).
Спадщина складається із земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3, спадкоємцем якої була ОСОБА_4, яка спадщину приняла, але не оформила своїх спадкових прав, (а.с. 62).
Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
В судовому засіданні встановлено, що будівництво будинку було завершено (1963 рік) до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року.
Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року. Ст. 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна. До введення в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвалися згідно з діючим на той час законодавством. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, і зареєстроване в Мін"юсті 18.02.2002 року за №157/6445.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.
З постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії вбачається, що ОСОБА_1С відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Шевченка, 17, в с. Бутівка Сосницького району Чернігівської області; в звязку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, (а.с. 8).
Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок за адресою: вул. Шевченка, 17, в с. Бутівка Сосницького району Чернігівської області; за спадкоємцем ОСОБА_1. Керуючись ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 328, 1216-1218, 1235, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, і зареєстроване в Мін"юсті 18.02.2002 року за №157/6445, ст. 100 ЦК УРСР 1963 року, та ст.ст. 12, 13, 200, 206, 263-265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:
Суддя О.М.Даньков