справа № 274/3227/17 провадження № 2/0274/602/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.18 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., за участю секретаря судових засідань Павлюк - ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить стягувати з ОСОБА_3 аліменти на її користь, на утримання сина ОСОБА_4, який народився 16.12.2012 р., в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають сина ОСОБА_4, який народився 16.12.2012 р.. Протягом останнього часу з відповідачем проживають окремо. Син залишився проживати разом з позивачкою. В свою чергу, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідач має постійний дохід, працює в Державній службі фінансового моніторингу України в м. Києві на посаді начальника відділу супроводження інформаційних ресурсів та має змогу сплачувати аліменти в розмірі якому просить позивачка. У відповідача від попереднього шлюбу є син, як відомо позивачці, син проживає разом з відповідачем, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться.

В судове засідання позивачка не зявилась, від неї надійшла заява від 06.04.2018 р., у якій вона просить розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення суду.

Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду відзив на позовну заяву від 28.03.2018 р., у якому просить розгляд справи провести у його відсутності та ухвалити рішення, яким стягувати з нього на утримання сина ОСОБА_1, який народився 16.12.2012 р., аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, він постійно надає позивачці значну матеріальну допомогу на утримання сина, як готівкою, так і шляхом сплати необхідних рахунків, що підтверджується копіями квитанцій(а.с.74-76). Також, відповідач оплачує навчання його сина Михайла, від першого шлюбу. Відповідач тривалий час перебуває на лікуванні з діагнозом «хронічна дискогенналюмбалгія, хронічна дискогеннарадикулопатія зліва на фоні остеохондрозу поперекового відділу хребта, ускладненого грижею», що потребує постійного обстеження та лікування. Також, батьки відповідача є пенсіонерами та потребують його постійної матеріальної допомоги. Враховуючи зазначене, відповідач зазначає, що не має змоги сплачувати аліменти у розмірі в якому просить позивачка.

У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що сторони є батьками дитини ОСОБА_5, який народився 16.12.2012 р., що підверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України( далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі.

Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання сина між сторонами не досягнуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Із пояснень сторін вбачається, що син ОСОБА_5, який народився 16.12.2012 р. проживає разом з позивачкою. Відповідач з вересня 2017 р. не надає коштів на утримання сина та не бере участі у його утриманні в натуральній формі.

Крім того, судом встановлено, що відповідач працює у Державній службі фінансового моніторингу України на посаді начальника відділу супроводження інформаційних ресурсів Департаменту інформаційних технологій та отримує регулярний дохід, що підтверджується довідкою від 20.11.2017 р. № 4268/0730-04(а.с. 16).

Визнання позову частково відповідач обґрунтовував тим, що він перебуває на лікуванні, також на його утриманні знаходиться дитина від іншого шлюбу, а також батьки, котрі є пенсіонерами.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, всупереч вимогам наведених вище норм процесуального закону, відповідач не надав суду жодних належних, допустимих, достовірних доказів, котрі б підтверджували, що він несе витрати на утримання інших осіб і ці особи перебувають на його утриманні.

Наявність у позивача дитини від іншого шлюбу, не оспорюється сторонами і підтверджується матеріалами справи.

Також, відповідач зазначив, що його батьки є пенсіонерами, потребують з врахуванням їх віку та стану здоровя його постійної матеріальної допомоги, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень(а.с. 101,104), копією виписки з амбулаторної карти ОСОБА_6 (а.с. 102), копією ультразвукового обстеження ОСОБА_4В.(а.с. 103), та копією довідки про інвалідність ОСОБА_7Є (а.с.105), проте надані документи не свідчать про те, що батьки відповідача перебувають на утриманні відповідача.

Крім того, наявність у матері відповідача третьої групи інвалідності загального захворювання, не є доказом того, що вона перебуває на утриманні саме відповідача.

При цьому сам факт лише здійснення догляду за особою не є беззаперечним доказом того, що особа, котрій надається такий догляд, перебуває на утриманні особи, котра здійснює такий догляд.

За таких обставин, суд вважає, що доказування відповідача про перебування на його утриманні інших осіб ґрунтується на припущеннях, а отже оцінюється судом критично.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що син ОСОБА_6, який народився 16.12.2012 р., проживає з позивачкою, на утриманні відповідача не перебувають інші особи, відповідач працює, отримує регулярний, немінливий дохід, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від доходу, що не є надмірним з точки зору звичайних, найнеобхідніших потреб неповнолітніх дітей.

На думку суду, визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітніх дітей та достатній рівень життя, який їм гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Враховуючи те, що відповідач є батьком ОСОБА_5, котрий має обовязок утримати його, однак не виконує його, тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки є законними, доведеними і підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволеню, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави 640,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 265 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р іш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3, який народився 25.02.1971 р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на користь ОСОБА_2, на сина ОСОБА_5, який народився 16.12.2012 р., в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.08.2017 р. і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, який народився 25.02.1971 р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення про стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня, наступного за днем дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя О.В.Замега