Дата документу 07.12.2018 Справа № 334/6097/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/6097/18 Головуючий у 1 інстанції Козлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/1209/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Воробйової І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року про зупинення провадження у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Публічне ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії.

У вересні 2018 року представника ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження по справі до виконання Державною Іпотечною установою Мирової угоди Господарського суду м. Києва від 20.01.2016 року по цивільній справі № 910/21864/15.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року провадження у справі зупинено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, Державна іпотечна установа подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу про зупинення провадження у цій справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 16 листопада 2018 року, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвалу суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд першої інстанції зупинив провадження у справі до виконання Державною Іпотечною установою мирової угоди Господарського суду м. Києва від 20.01.2016 року по цивільній справі №910/21864/15.

Колегія суддів з вказаним висновком не погоджується з огляду на наступне.

За положеннями п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з'ясувати: як пов'язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Предметом даного судового розгляду є вимога Державної іпотечної установи про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії з ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не може бути розглянутий до виконання Державною іпотечною установою Мирової угоди Господарського суду м. Києва від 20.01.2016 року по цивільній справі №910/21864/15.

Втім, наявність затвердженої Мирової угоди у справі №910/21864/15 за позовом Державної іпотечної установи до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення 179830369,71 грн. та виконання цієї угоди не перешкоджає суду самостійно надати оцінку наявним доказам у справі.

Згідно з вимогами статті 210 ЦПК Ухвали, суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Зупиняючи провадження, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, всупереч вимогам ст. 260 ЦПК України не навів достатніх мотивів, які б давали підстави для висновку про те, що наявність затвердженої Мирової угоди у справі №910/21864/15 за позовом Державної іпотечної установи до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення 179830369,71 грн. та виконання цієї угоди, не зазначено, які саме обставини не можуть бути встановлені судом самостійно при розгляді цієї справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх передчасними, та такими, що не відповідають дійсним обставинам та дослідженим матеріалам справи, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та тому апеляційний суд приходить до висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання про зупинення провадження по справі.

Разом з тим, вимоги апеляційної скарги щодо вирішення питання розподілу судових витрат не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на вищенаведені вимоги закону, суд вирішує питання розподілу судових витрат лише після закінчення розгляду справи по суті.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням вимог закону,тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інтонації для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2018 року про зупинення провадження у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: