АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 686/5167/17
Провадження № 22-ц/792/865/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю апелянта, представника позивача,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне обєднання» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСББ «Наша спільна справа», про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2018 року, ухвалене суддею Стефанишиним С.Л.

встановила:

16 березня 2017 року ТОВ «Житлово-експлуатаційне обєднання» (далі-товариство) звернулося в суд зі збільшеними під час судового розгляду позовними вимогами до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території станом на 09.03.2017 року в розмірі 6055,72 грн., з яких заборгованість за послуги становить 4450 грн., 3% річних від суми прострочення складає 1430 грн., інфляційні нарахування 522,73 грн., пеня 952,94 грн.

Позивач зазначив, що відповідачі отримали послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, однак оплату за спожиті послуги проводили несвоєчасно та не в повному розмірі, в звязку з чим просив суд стягнути борг з урахуванням розміру штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобовязання.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.03.2018 року позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлово-експлуатаційне обєднання» 6055,72 грн. заборгованості та 1600 грн. судового збору. В решті в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду в частині стягнення з неї грошових коштів та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд неповно встановив обставини справи, поверхнево дослідив докази, що призвело до помилкового вирішення спору. Зокрема, справа не містить даних щодо формування тарифів на оплату житлово-комунальних послуг; відсутні докази щодо закріплення за будинком відповідної земельної ділянки, її площі та конфігурації; судом не враховано, що Законом України «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги» було зупинено нарахування пені за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг; між нею та позивачем не було укладено письмового договору на надання послуг, тому і нарахування грошових коштів за ці послуги, в тому числі і пені та виплат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошових зобовязань є незаконним; справа не містить доказів надання товариством послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період, в якому їй нараховано заборгованість; договір №19 від 01.02.2014 року щодо надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, підписаний від імені ЖБК «Берізка» ОСОБА_3 є неправомірним, оскільки останній не мав повноважень на підписання угоди в звязку з його звільненням з посади голови ЖБК «Берізка» в 2012 році, тому його не слід було брати до уваги під час дослідження доказів; акти виконаних робіт, які є в справі також не можуть бути прийняті до уваги в якості доказів, оскільки підписані ОСОБА_3, який не мав повноважень на їх підписання; судом не було проведено перевірки правильності проведення нарахування інфляційних втрат, зокрема, не врахував величину індексу споживчих цін; суд не вирішив питання спливу позовної давності в частині вимог щодо стягнення основної суми боргу та штрафних санкцій; судове рішення не містить мотивувальної частини, що вказує на порушення судом як норм національного процесуального права, так і вимог міжнародних судових інстанцій; судові витрати між сторонами були розподілені судом з порушенням вимог процесуального закону.

В суді апелянт підтримала доводи апеляційної скарги.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивача вказала на законність рішення суду та повне погодження з його висновками.

Заслухавши учасників справи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та постановлення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом допущено неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, в звязку з чим рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_1, отримавши житлово-комунальні послуги від позивача, не провела їх оплату в повному розмірі та у строки, встановлені законом, тому повинна сплатити борг з урахуванням штрафних санкції. В позові до ОСОБА_2Й було відмовлено за відсутністю доказів отримання ним відповідних послуг.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до 22.12.2017 року була власником квартири №29, розташованої в будинку №13 по вулиці Трудовій в м. Хмельницькому.

Житловий будинок №13 по вулиці Трудовій в м. Хмельницькому перебуває на балансі та обслуговуванні ОСББ «Наша спільна справа», яке є правонаступником ЖБК №20 «Берізка».

01.02.2014 року між ЖБК №20 «Берізка», як замовником, та ТОВ «Житлово-експлуатаційне обєднання», як виконавцем, було укладено договір №19 на утримання будинку та прибудинкової території, предметом якого є, зокрема, надання виконавцем послуг з управлінням будинком №13 по вулиці Трудовій в м. Хмельницькому та прибудинковою територією, своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості. Замовник надає право виконавцю відраховувати належну йому плату за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, повязані з управлінням будинком. Датою початку обслуговування будинку є дата укладення договорів про надання послуг з утримання будинків та прибуткової території власників (орендарів) квартир будинків з виконавцем та надання реєстру договорів з власниками (орендарями) приміщень у кількості не менше ніж 60%, що передається замовником виконавцю.

Відповідно до п. 10 вказаного Договору оплату комунальних послуг власники (орендарі) приміщень будинку проводять у повному обсязі до 10 числа, наступного за звітним місяцем, відповідно до чинного законодавства, шляхом внесення (зарахування) коштів на розрахунковий рахунок виконавця через банківські установи або безпосередньо в касу виконавця.

01.03.2017 року вищевказаний договір було розірвано на підставі угоди, укладеної між правонаступником ЖБК №20 «Берізка», ОСББ «Наша спільна справа» та ТОВ «Житлово-експлуатаційне обєднання».

Як вбачається з договорів, які містяться в справі та інформаційного листа товариства, із 70 квартир, які розташовані в будинку №13 по вулиці Трудовій, з власниками 67 квартир товариством було укладено договори про надання послуг з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій, що є більше ніж 60% від загальної кількості квартир (а.с. 51-134, 141).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Посилання апелянта на незаконність договору №19 від 01.02.2014 року є необґрунтованим, оскільки, як вбачається зі змісту договору, він був вчинений за участю сторін, скріплений підписами повноважних представників, завіреними відтиском печаток обох юридичних осіб.

Вказаний правочин був чинним до 01.03.2017 року, тобто до дати його розірвання за домовленістю між правонаступником ЖБК №20 «Берізка», ОСББ «Наша спільна справа» та ТОВ «Житлово-експлуатаційне обєднання», тому підстав для того, щоб не приймати його до уваги в якості доказу, в суді першої інстанції не було.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду України від 20.04.2016 року, у справі №6-2951цс15.

Як вбачається з матеріалів справи, протягом 2011-2016 років посадові особи товариства зверталися до ОСОБА_1 з пропозицією укласти договір щодо надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, однак остання відмовлялася від вчинення правочину, що зафіксовано у відповідних актах (а.с.4-9).

Посилання апелянта на незаконність вказаних актів не підтверджена доказами, а її твердження про те, що ці акти були складені без її відома та сфальсифіковані позивачем, слід визнати необґрунтованими.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апелянта щодо відсутності у неї обовязку по сплаті за комунальні послуги у звязку з відсутністю письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, оскільки такий обовязок встановлений законом.

Необхідно також визнати необґрунтованими доводи апелянта про фальсифікацію документів, в яких відображено роботи, які були виконані позивачем по ремонту та обслуговуванню будинку №13 по вулиці Трудовій в м. Хмельницькому, зокрема ремонтних робіт, проведення планових перевірок комунікацій будинку до опалювального періоду, перевірка роботи вентиляційних шахт тощо (а.с. 166-212). На спростування інформації, яка міститься у вказаних документах, апелянт не подала до суду жодних доказів.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобовязання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі №6-2023цс15.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення, обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

До внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Законом України №911-19 від 24.12.2015 року індексація грошових доходів населення проводилася в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлений в розмірі 101 відсотка.

Порядок проведення індексації встановлений постановою КМУ від 17.07.2003 року, №1078 «Про затвердження порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Проведений позивачем розрахунок інфляційних втрат є помилковим, оскільки при розрахунку не було враховано складову перевищення величини індексу споживчих цін над порогом індексації, які визначені вище.

Таким чином правильний розрахунок виглядатиме наступним чином:

2008 рік: вересень:101,1-101=0,10х204,34:100=0,21 грн., жовтень: 101,7-101=0,70х204,34:100=1,43 грн., листопад: 101,5-101=0,50х204,34:100 =1,03 грн., 102,1-101=1,10х204,34=2,25 грн., разом за 2008 рік 4,92 грн.;

2009 рік: січень: 102,9-101=1,9х3436100=6,52 грн., лютий: 101,5-101=0,50х343:100=1,72 грн., березень: 101,4-101=0,40х343:100=1,38 грн., червень: 101,1-101=0,10х343:100=0,35 грн., листопад: 101,1-101=0,10х343:100=0,35 грн., разом за 2009 рік 10,32 грн.;

2010 рік: січень: 101,8-101=0,80х555:100=4,44 грн., лютий: 101,9-101=0,9х555:100=5 грн., серпень: 101,2-101=0,20х555:100=1,11 грн., вересень: 102,9-101=1,90х555:100=10,55 грн., разом за 2010 рік 21,10 грн.

2011 рік: березень: 101,4-101=0,4х463:100=1,86 грн., квітень 101,3-101=0,30х463:100=1,39 грн., всього за 2011 рік 3,25 грн.,

2014 рік: березень: 102,2-101=1,20х694:100=8,33 грн., квітень: 103,3-101=2,30х694:100=15,97 грн., травень: 103,8-101=2,80х694:100=19,44 грн., вересень: 102,9-101=1,90х694:100=13,19 грн., жовтень: 102,4-101=1,40х694:100=9,72 грн., листопад: 101,9-101=0,90х694:100=6,25 грн., грудень: 103,0-101=2х694:100=13,88 грн., разом за 2014 рік 86,78 грн.

2015 рік: січень: 103,1-101=2,1х407:100=8,55 грн., лютий: 105,3-101=4,30х407:100=17,51 грн., березень 110,8-101=9,80х407:100=39,89 грн., квітень: 114,0-101=13х407:100=52,91 грн., травень: 102,2-101=1,20х407:100=4,89 грн., вересень: 102,3-101=1,30х407:100=5,30 грн., листопад: 102,0-101=1х407:100=4,07 грн., всього за 2015 рік 133,12 грн.

2016 рік: квітень: 103,5-101=2,5х368;100=9,20 грн., разом за 2016 рік 9,20 грн.

Загальна сума інфляційних втрат за період з 2008 року по 2017 рік включно становитиме 268 грн. 69 коп.

Суд першої інстанції не перевірив правильності проведення розрахунку інфляційних втрат позивачем, який не відповідає вимогам закону.

Розрахунок 3% річних проведений відповідачем у відповідності з вимогами законами та фактичними обставинами справи і складатиме 130 грн.

Висновок суду про правомірність стягнення з боржника пені в розмірі 952,94 грн. є також помилковим.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобовязаний сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

В преамбулі Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», визначено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб'єктів переказу грошей через платіжні системи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та розрахунку пені, ТОВ «Житлово-експлуатаційне обєднання» при вирішенні спірного питання керувалося нормами вищевказаного Закону, при визначенні розміру пені враховувало подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону).

Однак, субєктами цього Закону є юридичні особи та фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, на відносини між юридичною особою та фізичною особою, в даному випадку, між надавачем та споживачем комунальних послуг норми вказаного Закону не розповсюджуються, тому нарахування пені та її стягнення судом слід визнати неправомірним.

Необхідно також зауважити, що відповідно до Закону України від 13.11.1996р., № 486/96-ВР «Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги», у зв'язку з невиконанням державою зобов'язань по виплаті заробітної плати, пенсій, стипендій, інших грошових виплат населенню тимчасово забороняється нараховувати по розрахунках з 1 жовтня 1996 року та стягувати з громадян України пеню за несвоєчасне внесення квартирної плати та за житлово-комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична енергія, теплова енергія, водовідведення, утримання і експлуатація житла та прибудинкових територій, сміттєзбирання, ліфтове господарство).

Кошти, стягнуті з громадян України у вигляді пені по розрахунках за житлово-комунальні послуги за період з 1 жовтня 1995 року, зараховуються в майбутні платежі за житлово-комунальні послуги.

Дія цього Закону припиняється 1 січня 2011 року. Нарахування та стягнення пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги здійснюються на суму заборгованості, яка утворилася з 1 січня 2011 року.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з апелянта нарахованої позивачем пені в розмірі 952,94 грн.

Частинами 2, 3 статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг, позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Таким чином, подання заяви про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності.

У справі №6-1763цс16 Верховний Суд України 24.05.2017 року виклав правовий висновок про те, що перебіг позовної давності шляхом предявлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті заяви відмовив або її повернув, то перебіг позовної давності не переривається.

В справі міститься заява ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу строку позовної давності, подана до суду першої інстанції (а.с.138).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2015 року ТОВ «Житлово-експлуатаційне обєднання» звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на його користь заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 3653,08 грн., яка утворилася станом на 01.02.2015 року.

07.04.2015 року Хмельницьким міськрайонним судом був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ТОВ «Житлово-експлуатаційне обєднання» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 3653,08 грн.

Ухвалою суду від 07.02.2017 року вказаний судовий наказ було скасовано в звязку з наявністю спору про право.

16.03.2017 року товариство звернулося в суд з даним позовом про стягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованості за спожиті послуги, яка утворилася станом на 09.03.2017 року.

З урахуванням встановлених вище обставин, оскільки внаслідок предявлення позивачем до суду заяви про видачу судового наказу 18.03.2015 року було перервано перебіг позовної давності, тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування наслідків спливу трьохрічного строку позовної давності, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України та задоволення позовних вимог товариства в розмірі основного боргу в сумі 2709,41 грн. (4450,05-1740,64=2709,41), який виник за період з 18.03.2012 року по 16.03.2017 року.

Зменшенню підлягають, відповідно і суми нарахованих інфляційних втрат та трьох процентів річних в межах позовної давності.

Таким чином інфляційні нарахування за період з 18.03.2012 року по 16.03.2017 року становитимуть 229,10 грн. (нарахування за 2014 рік в сумі 86,78 грн.+ нарахування за 2015 рік в сумі 133,12 грн.+ нарахування за 2016 рік в сумі 9,20 грн.). Розрахунок інфляційних втрат приведений вище.

Три проценти річних від простроченої суми в межах позовної давності становитиме 80,66 грн.: (від суми нарахувань за весь період з 2008 року по 2017 рік 130 грн. відняти суму нарахувань за період з 2011 року по 2008 рік включно та врахувати розмір нарахувань за 9 місяців 2012 року в сумі 15,66 грн.: (130-5,34-14-17-10-3=80,66).

Судом першої інстанції не було взято до уваги доводи ОСОБА_1 щодо спливу позовної давності, що призвело до помилкового стягнення з відповідача завищеної суми боргу за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Судом апеляційної інстанції було проведено перевірку правильності нарахування коштів за комунальні послуги з урахуванням формування тарифу на послуги у відповідності з документами, які були додатково подані позивачем до апеляційного суду.

Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою КМУ від 01.06.2011, № 869, зокрема, загальною частиною передбачено, що цей Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги (далі - виконавці), суб'єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями (далі - субпідрядники), органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - тариф на послуги) є сукупною (загальною) вартістю надання таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планованих (нормативних) витрат, витрат на відшкодування втрат, планового прибутку та податку на додану вартість або єдиного податку.

Тариф на послуги враховує вартість отриманих послуг з централізованого постачання холодної води (з урахуванням втрат та витрат води у внутрішньобудинкових системах), водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в обсягах, визначених за приладами обліку або відповідно до Методики розроблення технологічних нормативів використання питної води житлово-експлуатаційними підприємствами та організаціями, затвердженої в установленому порядку.

До структури тарифу на послуги включаються витрати на відшкодування втрат виконавців, що виникають протягом періоду розгляду розрахунків тарифів, встановлення та їх оприлюднення органом місцевого самоврядування.

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Під час установлення тарифу на послуги, необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

Як вбачається з рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №84 від 27.01.2011 року, яке набрало чинності з 01.02.2011 року, у рішення виконавчого комітету міської ради від 28.05.2009 року, №525 було внесено зміни, проведено корегування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Діючий тариф за 1 кв. м. загальної площі з урахуванням ПДВ в будинку №13 по вулиці Трудовій, 0,75 грн., відкореговано на 0,94 грн. з урахуванням коефіцієнту зміни витрат 1,242. Правомірність та економічна обґрунтованість проведення корегування тарифів підтверджено висновком департаменту економіки Хмельницької міської ради №32 від 19.03.2011 року та висновком управління ЖКГ Хмельницької міської ради №12-5440/1-02-13 від 13.01.2011 року.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №2 від 15.01.2015 року було встановлено нові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій ТОВ «Житлово-експлуатаційне обєднання» в розмір 1,03 грн. з ПДВ для будинку №13 по вулиці Трудовій.

В розрахунку тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по вулиці Трудовій, 13, визначено перелік витрат, які враховані при формування тарифу, який складає 1,03 грн./м.кв.

Позивачем також було надано схему прибудинкової території будинку №13 по вул. Трудовій, відповідно до якої площа території складає 2956 м.кв.

Дослідивши вищевказані докази суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що проведений ТОВ ««Житлово-експлуатаційне обєднання» розрахунок вартості послуг з утримання будинків і споруд в даній справі відповідає діючим на період нарахування коштів тарифам.

Питання розподілу судових витрат між сторонами підлягає вирішенню в

порядку ст. 141 ЦПК України.

З урахуванням часткового задоволення позову, відстрочки ОСОБА_1 у сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 2400 грн., до стягнення з апелянта на користь позивача підлягає 797,60 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді 1-ї інстанції:(3019,17х100:6055,72=49,85х1600:100=797,60), а також 1196,40 грн. судового збору в дохід держави за подання апеляційної скарги в суд апеляційної інстанції: (3019,17х100:6055,72=49,85х2400:100=1196,40).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне обєднання» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне обєднання» 2709 грн. 41 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 229 грн. 10 коп. інфляційних втрат та 80 грн. 66 коп. нарахувань трьох процентів річних. В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне обєднання» 797 грн. 60 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1196 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26.07.2018 року.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 59