Справа № 486/938/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06.12.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області
У липні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 жовтня 2007 року між нею та ОСОБА_1 був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції, який 15 листопада 2010 року був розірваний. Від спільного шлюбу з відповідачем вона має доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач, будучи батьком дитини, з серпня 2010 року життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, тобто протягом тривалого часу жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки, позивач прохала позбавити його батьківських прав.
У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги, вказали, що метою позбавлення відповідача батьківських прав є здійснення безперешкодного виїзду дитини за кордон, з позовом про стягненням аліментів з відповідача позивач не зверталася у зв'язку з відсутністю бажання отримувати від відповідача матеріальну допомогу.
Відповідач у судове засідання двічі не з'явився без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем реєстрації через оголошення на сайті суду, відзиву не подав.
Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з»явився, подав письмову заяву про розгляд справи у відсутність органу опіки та піклування.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 листопада 2011 року шлюб між батьками дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_1, укладений 13 жовтня 2007 року, було розірвано.

Місцепроживання відповідача на час розгляду справи у суді суду невідомо, поскільки він 22 серпня 2018 року знятий з реєстраційного обліку за місцем реєстрації в АДРЕСА_2 згідно рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області.

З довідки, виданої 6 грудня 2017 року за № 2092/1 Южноукраїнським міським відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області видно, що на виконанні у Южноукраїнському міському відділі державної виконавчої служби відсутні виконавчі документи про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_4

ОСОБА_7 проживає разом з своєю матір'ю ОСОБА_4, окремо від батька в АДРЕСА_1.

З довідки № 75189 від 8 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку по функціональній диспенсії, на теперішній час знаходиться в тривалій ремісії.

Згідно інформації, наданої органу опіки та піклування 11 вересня 2018 року Южноукраїнською загальноосвітньою школою 1-111 ступенів № 4 та НКП «Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» батько дитини ОСОБА_1 жодного разу з дівчинкою в лікарню не звертався, до школи не приходив та не цікавився справами доньки.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 5 Сімейного кодексу України встановлено, що держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Частинами 6-10 ст. 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 150 СК України встановлені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема вони зобов»язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Водночас статтею 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Зокрема, якщо вона чи він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести

місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Як випливає з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно висновку орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради від 17 жовтня 2018 року доцільно позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_1 стосовно його неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак суд вважає за необхідне не погодитися з висновком органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав відповідача, поскільки зазначений висновок суперечить інтересам дитини та є недостатньо обґрунтованим. Вказаний вище висновок складений виключно на підставі пояснень та наданих документів позивачем, думку відповідача представниками органу опіки не з'ясовано, так як невідоме його місце проживання, телефонний зв'язок з ним відсутній. Орган опіки та піклування при його складанні не досліджував жодних документів, які б характеризували батька.

Також у судовому засіданні не встановлено підтвердження того, що за час окремого проживання дитини від батька, до останнього застосовувалися заходи впливу та попередження про необхідність змінити своє ставлення до дитини.

Таким чином суд констатує, що наявні в матеріалах справи докази не є достатніми для обґрунтованості висновку про ухилення відповідача від виховання своєї неповнолітньої доньки, оскільки вони не свідчать про свідоме та умисне нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

У справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року ЄСПЛ звертає увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім'ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Відповідно до рішення, ухваленого 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків з сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. У якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним ("Neulinger and Shuruk v. Switzerland" від 8 січня 2009 року, заява N 41615/07, "Mamchur v. Ukraine" від 16 липня 2015 року, заява N 10383/09).

Доводи позивача та представника позивача про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав є здійснення безперешкодного виїзду дитини за кордон не можуть бути підставою для такого.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність беззаперечних доказів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов'язками, які б свідчили про ухилення його від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу впливу на нього у виді позбавлення батьківських прав, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива