АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1244/17 Номер провадження 22-ц/786/1483/18Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Панченка О.О., Кузнєцової О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Пирятиської міської ради Полтавської області,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області,

про визнання права власності на самочинно збудований гараж,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати за нею право власності на приміщення гаража, розташованого за адресою: гараж № 6, вулиця Проїздна, 14-а, м. Пирятин Полтавської обл.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у серпні 1997 року вона самочинно збудувала капітальний гараж розміром 4,80 х 6,50 метрів, під який Пирятинською міською радою виділено 16 жовтня 2012 року земельну ділянку 0,0040 га. Разом з тим, згідно відповіді Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, в декларації про готовність об'єкта до експлуатації необхідно зазначити рішення суду. З огляду на викладене, позивач вважає, що суд може за нею визнати права власності на самочинне будівництво.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надала доказів, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_2 його оскаржила, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, позивач вказує, що відмова у задоволенні її позову унеможливлює сплату нею податку на майно; відповідність зведеного гаражу будівельним, протипожежним нормам та санітарним нормам підтверджується довідкою відділу будівництва та архітектури виконкому Пирятинської міської ради від 26 липня 2017 року № 94; можливість надійної та безпечної експлуатації підтверджено звітом технічного обстеження від 23 квітня 2018 року.

Також позивач зазначає, що технічне обстеження потрібне лише після визнання права власності на самочинне будівництво.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Враховуючи ціну позову - 11 255 грн. та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції установлено та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_2 у 1997 року в районі житлового будинку № 14А по вул. Проїзна у м. Пирятині Полтавської обл. самочинно збудувала гараж загальною площею 28,4 кв.м. (а.с.9-10).

Рішенням Пирятинської міської ради Полтавської області від 16 жовтня 2012 «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування гаражів в м. Пирятин» ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0040 га (а.с.5).

Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 319 від 10 листопада 2016 приміщенню гаража розміром 5,00м х 6,30м, що розташований на земельній ділянці площею 0,0040га в ряді існуючих приватних гаражів у районі житлового будинку № 14А по вул. Проїзна у м. Пирятині, та належить ОСОБА_2 присвоєно адресу: вул. Проїзна, 14А, гараж №6 (а.с.6).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Пирятиської міської ради зведений гараж, що знаходиться по вул. Проїзна, 14-а, м. Пирятина, та належить на праві приватної власності, побудований відповідно до діючих будівельних, протипожежних та санітарних норм (а.с.8).

Судом також встановлено, що у 2017 році позивач звернулася до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області з Декларацією про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, однак листом № 1016-3.12/1234 від 14 листопада 2017 року їй було відмовлено в її прийнятті, оскільки Декларація оформлена з порушенням вимог, встановлених Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою КМУ від 13 квітня 2011 року № 461 , а саме: відсутня інформація про рішення суду про визнання права власності на об'єкт будівництва (а.с.12).

Враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вірно застосував положення ЦК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України, відповідно до якої, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу (ч.4 ст.375 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

З диспозиції норми ч. 1 ст. 376 ЦК України випливає, що за наявності недотримання забудовником хоча б одного припису, який міститься в ній, будівництво вважається самочинним.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила (або здійснює) самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно зазначив, що законодавець в частині п'ятій цієї статті закріпив право особи, яка здійснила самочинне будівництво, звернутись до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване на власній земельній ділянці нерухоме майно, при умові, що воно є завершеним і цим будівництвом не порушено права інших осіб. Однак, загальною вимогою і підставою для можливого «узаконення» самочинного будівництва в судовому порядку залишається виконання особою приписів, встановлених ч.1 ст.376 ЦК України, тобто отримання належних дозволів та висновків в адміністративному порядку на відповідність здійсненого будівництва державним будівельним, санітарним та іншим нормам, як це вимагається для прийняття будівництва в експлуатацію.

Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року №461 «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» визначений механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (надалі - Порядок №461).

Пунктом 10 вказаного Порядку №461 передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. Технічне обстеження проводиться суб'єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат (далі - виконавці).

На підставі інформації, отриманої під час технічного обстеження, з урахуванням виду, складності, технічних та інших особливостей об'єкта, проведених заходів, передбачених цим пунктом, а також даних технічного паспорта, проектної та іншої технічної документації на об'єкт (за наявності) виконавець проводить оцінку технічного стану об'єкта та складає звіт про проведення технічного обстеження за формою, наведеною в додатку до цього Порядку.

У пункті 14 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (ч. 3 ст. 375 ЦК).

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 не надано доказів того, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а відсутність таких доказів унеможливлює встановити можливість надійної та безпечної експлуатації самочинно побудованого гаража.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що довідка Виконавчого комітету Пирятинської міської ради № 94 від 26 липня 2017 року є належним доказом, не підтверджується матеріалами справи та не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 також вказує, що можливість надійної та безпечної експлуатації гаража підтверджено звітом про проведення технічного обстеження від 23 квітня 2018 року, який неможливо було подати до суду першої інстанції у зв'язку із процедурою його виготовлення.

Однак, даний звіт був виготовлений після постановлення рішення судом першої інстанції, наявності поважних причин щодо неподання його до суду першої інстанції позивач не навела, а тому, в силу положень ч. 3 ст. 367 ЦПК України, підстави його прийняття відсутні.

Слід також звернути увагу, що у порушення ч. 2 ст. 95 ЦПК України до суду надано незавірену ксерокопію вказаного звіту.

Посилання у апеляційній скарзі на ту обставину, що відмова у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно унеможливлює сплату нею податку, не ставить під сумнів правильність рішення суду першої інстанції так, як визнання права власності на самочинно збудоване майно пов'язується із наявністю підстав визначених нормами цивільного законодавства, а не тільки необхідністю сплати податків.

Крім того, відповідно до ст.26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України)

Разом з тим, до участі у справі не була залучена Державна архітектурно-будівельна інспекція України до повноважень якої входить прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомості, а залучений до участі у справі Департамент Державної архітектуро-будівельної інспекції у Полтавській області у якості третьої особи, не являється юридичною особою, а тому відповідно до ст. ст. 46, 47 ЦПК України не має цивільної процесуальної дієздатності та правоздатності.

У той же час, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду залучати до участі у справі осіб, які не були залучені судом першої інстанції ( ст. 51-53 ЦПК України).

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12 липня 2018 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.О. Панченко

О.Ю. Кузнєцова