Справа № 310/4069/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26 січня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, визнання права власності на 1/2 частку автомобіля,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, визнання права власності на 1/2 частку автомобіля, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачці на праві власності належить 1/2 частка автомобіля ВАЗ року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, у порядку розподілу спільної сумісної власності. Вказаний автомобіль на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 грудня 2016 року визнано спільним сумісним майном, яке належало ОСОБА_1 та її чоловіку ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності. Цей автомобіль було придбано шляхом укладення кредитного договору від 27 липня 2006 року у ПАТ КБ «Приватбанк», який був оформлений на ОСОБА_5 терміном до 27 липня 2011 року. Кредит сплачували позивачка з чоловіком за кошти спільного сімейного бюджету. У 2008 році ОСОБА_5 захворів, отримав інвалідність із забороною працювати, з цього часу кредит сплачувала ОСОБА_1 У 2011 році кредит був повністю сплачений. Машина була зареєстрована на ОСОБА_5, але користувались нею позивачка, яка має посвідчення водія з 1989 року. Власником іншої 1/2 частки зазначеного автомобіля в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 є відповідач на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 23 травня 2017 року. Після смерті чоловіка ОСОБА_1 продовжувала користуватись автомобілем, доглядала за ним, утримувала в належному стані. Вважає, що автомобіль є неподільною річчю, спільне володіння і користування ним є неможливим, бажає сплатити відповідачу 1/2 частину вартості автомобіля. Просила припинити право власності відповідача на 1/2 частку вищезазначеного автомобіля та визнати за нею право власності на цю частку.

Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та зазначила про необхідність компенсації ОСОБА_4 половини вартості автомобіля в розмірі 37 489 грн., які знаходяться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області. Крім зазначеного, просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в сумі 8 242,69 грн.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених в позові підстав, просила його задовольнити в повному обсязі.

Представник позивачки пояснила суду, що ОСОБА_1 має право на визнання за нею права власності на автомобіль, який вона придбала разом з померлим чоловіком, користувалась вказаним автомобілем, доглядала за ним. Половину вартості автомобіля позивачка згодна компенсувати відповідачу, в звязку із чим внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА відповідну суму. Просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_4 на користь позивачки судові витрати в розмірі 8 242.69 грн., які складаються з наступного: 1 280 грн. судовий збір, 3 840 грн. надання правничої допомоги поза судовими засіданнями, 652,80 грн. витрати на послуги адвоката в судових засіданнях, 495 грн. вартість судової експертизи, 1 600 грн. витрати переїзду експерта до м. Бердянська, 374,89 грн. комісійні послуги Ощадбанку.

Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 не заперечує проти задоволення позовних вимог, згоден отримати від ОСОБА_1 половину вартості спірного автомобіля. При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача судових витрат просила врахувати матеріальний стан ОСОБА_4, який працює водієм, отримує мінімальну заробітну плату, має на утриманні дружину та малолітню дитину, а також поведінку самої позивачки, яка при наявності звіту про оцінку транспортного засобу з метою збільшення розміру судових витрат просила суд призначити судову автотоварознавчу експертизу, а також при неодноразових зверненнях до неї відповідача відмовляла йому вирішити спір в позасудовому порядку. Враховуючи наведене, просила суд розподілити судові витрати між сторонами в рівних частках.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 27 грудня 2016 року автомобіль ВАЗ року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, було визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а також за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частку вказаного автомобіля.

У відповідності із рішенням Бердянського міськрайонного суду від 23 травня 2017 року право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/2 частку автомобіля ВАЗ року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, було визнано за ОСОБА_4

В силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України та ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Керуючись цими положеннями правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Виходячи з аналізу зазначеної норми та враховуючи положення ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обовязок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

При цьому, зазначеною нормою передбачено, що обовязковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність до згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 17 жовтня 2017 року з метою визначення ринкової вартості 1/2 частини спірного автомобіля по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 103 з оцінки колісного транспортного засобу від 14 листопада 2017 року ринкова вартість колісного транспортного засобу марки ВАЗ 210990 20, реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 14 листопада 2017 року з урахуванням ПДВ складає 74 911,06 грн.

Квитанцією № 2 від 11 грудня 2017 року ОСОБА_1 було внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області суму 37 439 грн., що складає половину вартості вищевказаного автомобіля.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_4 не заперечує проти задоволенні позову, визнання за позивачкою права власності на спірний автомобіль та згоден отримати компенсацію вартості 1/2 автомобіля.

За викладених обставин та виходячи з предмета і підстав заявленого позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, повязаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину роботи фахівця у галузі права.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Позивачкою на виконання зазначених вимог закону було надано договір про надання юридичних послуг від 05 липня 2017 року, документи, що підтверджують повноваження ОСОБА_2 як фахівця у галузі права, квитанцію від 05 липня 2017 року на суму 6 000 грн., однак у справі відсутній детальний розрахунок розміру витрат на правову допомогу, тому витрати позивачки на правничу допомогу поза судовими засіданнями стягненню з відповідача не підлягають.

Крім зазначеного, суд відмовляє у стягненні з ОСОБА_4 витрат на проїзд до місця проведення експертизи експерта в розмірі 1 600 грн., оскільки згідно з наданого позивачкою рахунку від 03 листопада 2017 року № 446 не вбачається, що ОСОБА_1 сплатила саме за проїзд експерта для проведення експертизи по даній справі рахунок виписано на ТОВ ПЕП «Стандарт-Сервіс», а не на імя експерта ОСОБА_6, який проводив експертизу, до цього рахунку не надано відповідного розрахунку на підтвердження витрат на дорогу в розмірі, вказаному в рахунку.

Також суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки комісійних послуги Ощадбанку в розмірі 374,89 грн.

Адвокат ОСОБА_7. приймала участь у судових засіданнях по даній справі, що підтверджується журналами судових засідань, 10 жовтня 2017 року 1 годину 06 хвилин, 12 жовтня 2017 року 14 хвилин, 11 січня 2018 року 2 години (всього 3 години 20 хвилин), тому стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сума 2 349,33 грн. грн.: 2 години 20 хвилин х 1 762 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб) х 40 %.

Крім того відповідно до ч. 6 ст. 139, ч. 1 ст. 141, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачені останньою судовий збір в розмірі 1 280 грн. та вартість судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 495 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, визнання права власності на 1/2 частку автомобіля задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2 частку автомобіля марки ВАЗ моделі 210990 20, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 з виплатою відповідачу грошової компенсації.

Компенсувати ОСОБА_4 вартість 1/2 частки автомобіля марки ВАЗ моделі 210990 20, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2, виплативши йому суму у розмірі 37 489 (тридцять сім тисяч чотириста вісімдесят девять) грн. 00 коп., яка знаходяться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, внесена позивачкою ОСОБА_1 згідно квитанції № 2 від 11 грудня 2017 року у Бердянській філії ЗОУ АТ «Ощадбанк».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля марки ВАЗ моделі 210990 20, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 після співвласника ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 1 280,00 грн., вартість судової авто-товарознавчої експертизи в розмірі 495,00 грн., витрати, повязані з правничою допомогою адвоката в розмірі 2 349,33 грн., а всього в сумі 4 124 (чотири тисячі сто двадцять чотири) грн. 33 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 05 лютого 2018 року.

Суддя ОСОБА_8