Провадження № 2/344/1714/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 03.11.1992 року в Івано-Франківському міському відділі ЗАГС зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час є повнолітнім.

Причиною розірвання шлюбу є те, що на даний час між сторонами склалися неприязні відносини внаслідок постійного зловживання відповідачем спиртними напоями. З цієї причини в сімї часто виникали сварки. Відповідач неодноразово укладав кредитні договори, кошти від яких використовував не в інтересах сімї. Заробітну плату відповідач теж використовував для власних потреб, на придбання спиртних напоїв. Подальше збереження сімї є неможливим. Спору щодо поділу майна немає. Просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь витрати по оплаті судового збору.

Позивачка в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити, розгляд справи проводити без її участі (а.с.11).

Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив щодо їх задоволення, просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.14).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серія ІІ-НМ №272241, сторони 03.11.1992 року зареєстрували шлюб у Івано-Франківському міському відділі ЗАГС, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1565 (а.с. 4).

Неповнолітніх дітей від даного шлюбу у подружжя немає.

Позивачка стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, позивачка миритися не бажає, стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 03.11.1992 року в Івано-Франківському міському відділі ЗАГС, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1565 слід розірвати.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати.

На підставі наведеного, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 СК України, керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 03.11.1992 року в Івано-Франківському міському відділі ЗАГС, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №1565 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - невідомий, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер - невідомий, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 - 640 грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 13.04.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.