РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Бондар С.В.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 3 Жмеринського міськрайонного суду по суті справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 сільської ради Жмеринського району, ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів фізична особа підприємець ОСОБА_9 - про визнання частково недійсними рішень та їх скасування, припинення права власності на земельні ділянки, -

у с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з цим позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 сільської ради Жмеринського району, ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів фізичну особу підприємця ОСОБА_9, - про визнання частково недійсними рішень та їх скасування, припинення права власності на земельні ділянки, який після його викладення в остаточній редакції мотивовано тим, що рішенням 28 сесії 6 скликання ОСОБА_7 сільської ради від 28 квітня 2015 року відповідачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою за адресою с. Леляки Жмеринського району, вул. Сонячна, 2, а рішенням 10 сесії 7 скликання ОСОБА_7 сільської ради від 22 лютого 2017 року затверджено технічну документацію і передано відповідачу ОСОБА_6 у власність зазначену земельну ділянку розміром 0,0605 га. На підставі вказаних рішень сесії відповідачу було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Із даними рішеннями сесій позивачі не згодні, вважають їх незаконними, упередженими, та такими, що прийняті всупереч вимог законодавства, оскільки сесією сільської ради не враховано їх думку та їх погодження на такий розподіл і порядок користування прибудинковою земельною ділянкою. Адже вони також проживають в цьому будинку та є його співвласниками, тому мають право на прибудинкову земельну ділянку. Вважають, що сільська рада своїми рішеннями порушила їх права та інтереси, при прийнятті рішень сесією сільської ради було проігноровано засади конституційного устрою. Вважають, що незаконність рішень сесії полягає у невідповідності акту фактичним обставинам справи, так і в безпосередньому порушенні права власності виданням такого акту. Зазначили також, що рішенням виконавчого комітету Жмеринської районної ради №94 від 30 травня 1991 року для будівництва двох чотирьох квартирних будинків виділено земельну ділянку площею 0,60га. Не встановивши фактичну площу земельної ділянки, закріплену за цим багатоквартирним будинком, що належить їм на праві приватної часткової власності в с. Леляки Жмеринського району по вул. Сонячній, 2, ОСОБА_7 сільська рада рішенням 28 сесії 6 скликання від 28 квітня 2015 року наддала дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою на загальну площу земельної ділянки 0,3610га. Так, зокрема, вказаним рішенням сесії сільської ради ОСОБА_6 та ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою площею 0,0900 га та 0,1800 га, відповідно. А ОСОБА_1 рішенням 9 сесії 7 скликання ОСОБА_7 сільської ради від 23 грудня 2016 року - 0,0900 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Однак при виготовленні технічної документації встановлено, що загальна площа земельної ділянки складає лише 0,2410га, з яких ОСОБА_2 виділена земельна ділянки по вул. Сонячній, 2/1 в с. Леляки Жмеринського району для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,1200 га, ОСОБА_6 земельна ділянка по вул. Сонячній, 2/3 в с. Леляки Жмеринського району площею 0,0605 га, ОСОБА_10 виділена земельна ділянка по вул. Сонячній, 2/4 в с. Леляки Жмеринського району площею 0,0605 га. Отримавши право власності на земельні ділянки площею 0,0145 га та 0,0460 га, ОСОБА_6 розпорядилася ними на власний розсуд, чим створила перешкоди в користуванні позивачами належними їм частками будинку і земельними ділянками. А земельну ділянку площею 0,0460га стала використовувати під сільськогосподарське призначення. На підставі викладеного просять визнати рішення 28 сесії 6 скликання від 28 квітня 2015 року та 10 сесії 7 скликання від 22 лютого 2017 року ОСОБА_7 сільської ради незаконними та скасувати їх; припинити право власності ОСОБА_6 на земельні ділянки площею 0,046 га кадастровий номер :01:001:0703 та площею 0,045 га кадастровий номер :01:001:0704, що по вул. Сонячній, 2 с. Леляки Жмеринського району, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; зобовязати державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у Жмеринському районі вчинити дії щодо скасування запису у Поземельній книзі та формування з використанням програмного забезпечення ДЗК нових аркушів Поземельної книги щодо земельних ділянок площею 0,046 га кадастровий номер :01:001:0703 та площею 0,045 га кадастровий номер :01:001:0704, що по вул. Сонячній, 2 с. Леляки Жмеринського району цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 161-165).

Представник відповідача ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_11 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого Головне управління не є розпорядником земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно з діючим законодавством, територіальні органи Держгеокадастру з 1 січня 2013 року не здійснюють державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки. Її здійснюють виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, акредитовані субєкти; державні реєстратори на нерухоме майно. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Отже, вирішення питання щодо права власності не відноситься до компетенції ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Позивачі, які стверджують про порушення прав у позові, не наводять фактів наявного права власності або права користування на відповідну частину земельної ділянки відповідача, не надають доказів того, яким саме чином рішення ОСОБА_7 сільської ради порушує їх законні права. Адже місце реєстрації чи місце проживання є лише фактом, підтверджуючим місцезнаходження особи і ніяким чином не може вплинути на володіння нерухомістю. Окрім того, посилання на те, що відповідачці ОСОБА_6 було видано державний акт, не відповідає дійсності, оскільки можливість видачі таких актів припинена з 1 січня 2013 року. Також позивачами не вказано жодних мотивів та нормативного обгрунтування вимоги про скасування записів у поземельній книзі. На підставі викладеного просить в задоволенні позову відмовити (а.с.150-152).

Ухвалою судді від 25 липня 2017 року відкрито провадження у справі (а.с.39).

Ухвалою суду від 1 листопада 2017 року попереднє судове засідання відкладено за клопотанням відповідача ОСОБА_6 (а.с.54).

Ухвалою суду від 21 листопада 2017 року відповідача ОСОБА_9 замінено на належного ОСОБА_12 (а.с.65).

Ухвалою суду від 20 грудня 2017 року розгляд справи продовжено в порядку ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року (а.с.76).

Ухвалою суду від 20 грудня 2017 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки було встановлено, що вона не оплачена судовим збором (а.с.80).

Ухвалою суду від 5 лютого 2018 року замінено неналежного відповідача відділ ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Жмеринському районі на належного Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.139).

Ухвалою суду від 5 лютого 2018 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів залучено ОСОБА_13 (а.с.140).

Ухвалою суду від 1 березня 2018 року ОСОБА_13 вилучено з кола учасників справи (а.с.143).

Ухвалою суду від 1 березня 2018 року ОСОБА_9 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (а.с.147).

Ухвалою суду від 21 березня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.169).

Ухвалою суду від 24 квітня 2018 року визнано потрібним, щоб представник відповідача ОСОБА_7 сільської ради, який подав заяву про розгляд справи за його відсутності, дав особисті пояснення (а.с.179).

Ухвалою суду від 14 серпня 2018 року визнано потрібним, щоб представник відповідача ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Вінницькій області та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_9 дали особисті пояснення у судовому засіданні (а.с.209).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримує свої позовні вимоги і додатково зазначає, що зверталась до ОСОБА_7 сільської ради з приводу надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по вул. Сонячній, 2 в с. Леляки Жмеринського району в натурі (на місцевості) і їй відмовили. Просила виділити їй девять соток землі. На час розгляду справи ОСОБА_1 не є ні власником, ні користувачем земельної ділянки за вказаною адресою. В свою чергу відповідач ОСОБА_6 приватизувала земельну ділянку, на яку попередньо претендувала ОСОБА_1. В результаті цього у позивача наразі зовсім не стало землі. ОСОБА_1 пояснює, що на земельній ділянці, яка тепер належить ОСОБА_6, вона мала намір розмістити вигрібну яму. За обставин, що склалися позивач не може підійти до свого вікна у звязку із відсутністю належної їй прибудинкової території, не має можливості вивести яму каналізації. Просить скасувати рішення сесії та припинити право власності ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю підтримує свої позовні вимоги і додатково пояснює, що спочатку їй мали надати орієнтовно 18 соток землі під будівництво, однак фактично надали 9. ОСОБА_2 належать дві квартири за адресою вул. Сонячна, 2 в с. Леляки, а відповідачу ОСОБА_6 одна. Разом з тим ОСОБА_6 надано землі на рівні з нею ОСОБА_2. Даний факт ОСОБА_2 вважає несправедливим, і просить скасувати рішення сесій ОСОБА_7 сільської ради 28 квітня 2015 року та 22 лютого 2017 року щодо передачі ОСОБА_14 у власність земельної ділянки за вказаною адресою, розміром 0,0605 га. Після скасування цих рішень, на думку ОСОБА_2, землю слід поділити порівну і таким чином, щоб належна їй в подальшому земельна ділянка прилягала до її частини будинку. Крім цього, ОСОБА_2 пояснює, що їй було надано дозвіл на виготовлення технічної документації так само як і ОСОБА_6, однак вказану документацію ОСОБА_2 не виготовила до цього часу. Просить скасувати рішення сесії та припинити право власності ОСОБА_6 на спірну земельну ділянку.

Представник позивачів ОСОБА_3 позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити з огляду на обставини, які викладені в позовній заяві. Крім цього, зазначає, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам частини четвертої статті 120 ЗК України. Не розуміє, якщо всього земельної ділянки на два будинки було 60 соток, то яким чином під будинок, де живуть сторони, виділили 36 соток. Сільська рада не поцікавилась думкою позивачів, щодо розміру земельної ділянки, яку вона надала ОСОБА_6. В результаті винесення оскаржуваних рішень ОСОБА_7 сільською радою і передачі у власність ОСОБА_6 саме такої земельної ділянки позивачі позбавлені можливості обслуговувати свій будинок.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_4 позов не визнає і пояснює, що позивачі і ОСОБА_6 є співвласниками чотирьохквартирного житлового будинку по вул. Сонячній, 2 в с. Леляки Жмеринського району. Попередньо вся земля біля будинку, якою користувалися співвласники будинку, була землями комунальної власності (а до того колгоспною). Коли будували будинок, райвиконком виділив 60 соток землі під два будинки. При цьому земля в натурі (на місцевості) не виділялась. Таким чином вказана земля нікому із співвласників не належала, обєднання співвласників відсутнє. Потім всі власники будинку звернулись до ОСОБА_7 сільської ради з приводу приватизації земельних ділянок. Їм було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою. В результаті, коли виготовили технічну документацію, вийшло, що фактично кожному співвласнику може бути надано по 6 соток, а не 9, як це попередньо було домовлено. Вини в цьому ОСОБА_7 сільської ради нема, оскільки коли надавали дозвіл на виготовлення технічної документації, то в рішенні вказували орієнтовний розмір земельної ділянки, а коли виготовили земельну документацію, то вийшло менше. ОСОБА_6 було затверджено технічну документацію. Позивачі не зверталися до сільської ради для затвердження виготовленої ними технічної документації. Акти погоджені. Насправді позивачів не влаштовує місце розташування земельної ділянки ОСОБА_6, оскільки належна їй земельна ділянка має більш вигідне розташування. Однак такої мотивації для скасування рішень сільської ради не є достатньо. Якби земля, яку приватизувала ОСОБА_6, була прибудинковою, то позов був би підставний. Проте земля, що надана ОСОБА_6, була землею комунальної власності. З позовних вимог не зрозуміло яке право позивачів було порушено. На даний час, відповідно до правових позицій Верховного Суду погодження меж вже не потрібно, межові знаки не є визначальними. Що стосується вигрібної ями і труби каналізації, які мають намір розташувати позивачі, то для цього законом передбачено інший спосіб захисту, а не той, що обраний позивачами. У звязку з безпідставністю позову просить повністю відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_7 сільської ради ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначає, що сільською радою було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою всім співвласникам будинку по вул. Сонячній, 2 в с. Леляки. В рішенні сільської ради була вказана орієнтовна площа земельних ділянок. Земля попередньо була виділена для будівництва двох будинків в кількості 60 соток. Скільки на кожний будинок виділялось не відомо. Могло бути не порівну. Крім цього, ця земля не була прибудинковою, а комунальною власністю. В сільської ради не було законних підстав відмовити у затвердженні технічної документації із землеустрою ОСОБА_6. Крім цього, якби були якісь порушення, ФОП ОСОБА_9, який виготовляв цю документацію, не підписав би її. В свою чергу, якби позивачі надали свою технічну документацію із землеустрою, їм би теж її затвердили. Позивачі не є ні власниками, ні користувачами суміжних з ОСОБА_6 земельних ділянок, тому їхню позицію не було підстав брати до уваги при винесенні рішення про затвердження технічної документації і передачі ОСОБА_6 у власність земельної ділянки. Просить повністю відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Вінницькій області ОСОБА_15 в судовому засіданні зазначає, що Управління не є розпорядником земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. З 1 січня 2013 року територіальні органи Держгеокадастру не здійснюють державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки. Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, акредитовані субєкти, державні реєстратори прав на нерухоме майно. Таким чином, вирішення питання щодо припинення права власності не відноситься до компетенції ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Стверджуючи про порушення своїх прав, позивачі в свою чергу не наводять фактів наявного у них права власності або права користування на відповідну частину земельної ділянки відповідача, не надають доказів того, яким саме чином своїми рішеннями ОСОБА_7 сільська рада порушила їхні права. Окремо зазначив, що ОСОБА_6 державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався. Позивачами не наведено жодних мотивів та нормативного обґрунтування вимоги про скасування записів в поземельній книзі. У звязку з вищевикладеним просить повністю відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_9 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином неодноразово повідомлений про час, дату та місце його проведення (а.с.50, 71, 93, 108, 172, 182, 199, 213, 220, 225).

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 7 листопада 2016 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_10 квартиру під номером 2, що знаходиться в житловому будинку під номером 2, розташованому в с. Леляки Жмеринського району по вул. Сонячній (а.с.6-7).

Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності на вищевказану квартиру (а.с.8).

Відповідно до копії витягу з рішення 9 сесії 7 скликання ОСОБА_7 сільської ради від 23 грудня 2016 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 0,0900 га за рахунок земель громадської забудови для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с.9).

Згідно з копією договору купівлі-продажу від 31 травня 1995 року та копії реєстраційного посвідчення, ОСОБА_16 (батько ОСОБА_17О.) придбав у колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога» с. Леляки Жмеринського району 1/2 частину незакінченого будівництвом будинку, готовність якого складає 73% по вул. Сонячній в с. Леляки, розташованого на присадибній земельній ділянці (а.с.10-11, 12).

Після смерті ОСОБА_16 вищевказане майно успадкували його дочки ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом, та ОСОБА_13, як спадкоємець за законом, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину та копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.14-18).

Відповідно до копії акту обстеження земельних ділянок від 6 березня 2017 року, який складений спеціалістом землевпорядником ОСОБА_5, в ході огляду земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було встановлено, що межові знаки між сусідами ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не встановлено на місцевості. Зі слів мешканців будинку межі не відповідають раніше встановленим у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, межі земельних ділянок має встановити згідно з технічною документацією із землеустрою організація, яка має на це право (а.с.20).

Згідно з копією заяви ОСОБА_2 від 10 лютого 2017 року, остання зверталась до ОСОБА_7 сільської ради для вирішення суперечки, яка виникла між співвласниками житлового будинку по вул. Сонячній, 2 с. Леляки щодо користування земельною ділянкою за цією ж адресою (а.с.25).

Відповідно до копії рішення 28 сесії 6 скликання ОСОБА_7 сільської ради від 28 квітня 2015 року ОСОБА_6Л надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,0900 га, а ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1800 га (а.с.27).

Згідно з копією 10 сесії 7 скликання ОСОБА_7 сільської ради від 22 лютого 2017 року затверджено технічну документацію і передано ОСОБА_6 у власність земельні ділянки по вул. Сонячній, 2/3 в с. Леляки, розміром 0,0145 га та 0,0460 га (а.с.28).

Відповідно до копії кадастрового плану розподілу земельної ділянки, питання щодо розподілу було узгоджено з ОСОБА_2 та попереднім власником ОСОБА_10 в 2015 році (а.с.31).

Згідно з копією технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території ОСОБА_7 сільської ради вул. Сонячній, 2, с. Леляки Жмеринського району, яка була виготовлена в 2015 році ФОП «ОСОБА_9Л.», межі земельних ділянок в натурі встановлювались та узгоджувались в присутності представників ОСОБА_7 сільської ради, суміжних землевласників та землекористувачів і закріплені межовими знаками відповідно до чинного законодавства. Заяву договір №74-15 щодо виконання землевпорядних робіт 15 квітня 2015 року підписали ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_10. Акти прийому-передачі межових знаків на зберігання були підписані ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (а.с.111-135).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_6 належить на праві приватної власності обєкт житлової нерухомості, незавершене будівництво квартира 3 в будинку по вул. Сонячній, 2 в с. Леляки Жмеринського району (а.с.226).

В судовому засіданні також було досліджено інвентаризаційну справу на будинок по вул. Сонячній, 2 в с. Леляки Жмеринського району. Відповідно до рішення виконавчого комітету Жмеринської районної ради народних депутатів від 30 травня 1991 року дозволено правлінню колгоспу «Перемога» відвести під будівництво двох чотирьохквартирних будинків земельну ділянку 0,60 га за рахунок земель вільного присадибного фонду в с. Леляки. Згідно з копією рішення виконавчого комітету Жмеринської районної ради народних депутатів №115 від 22 червня 1991 року, правлінню колгоспу «Перемога» дозволено проектування та будівництво двох чотирьохквартирних житлових будинків в с. Леляки. Відповідно до виписки з рішення № 59 Жмеринської районної ради народних депутатів від 18 травня 1995 року правлінню КСП «Перемога» надано дозвіл на продаж незакінчених будівництвом двох чотирьохквартирних житлових будинків по вул. Сонячній в с. Леляки. Більше інформації про земельну ділянку по вул. Сонячній, 2 в с. Леляки інвентаризаційна справа на містить.

Оцінивши вищевказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд, відповідно до вимог статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, отримані в порядку встановленому законом, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а в своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Отже, підставою позову є право власності позивачів на квартири в житловому будинку по вул. Сонячній, 2 в с. Леляки Жмеринського району, з огляду на яке, на їхню думку, вони мають таке саме право як і відповідач на прибудинкову земельну ділянку і повинні отримати у власність саме ту земельну ділянку, яка належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_6 Оскаржувані рішення ОСОБА_7 сільської ради вважають такими, що прийняті з порушенням закону, а також такими, що порушують право власності.

В позові позивачі посилаються на норму частини четвертої статті 120 ЗК України, відповідно до якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, земельна ділянка попередньо перебувала у комунальній власності. Тобто в даному випадку також підлягає застосуванню частина друга статті 120 ЗК України, згідно з якою якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Тобто позивач ОСОБА_1, набувши право власності на квартиру в житловому будинку по вул. Сонячній, 2 в с. Леляки, стала правонаступником ОСОБА_10, а позивач ОСОБА_18 як спадкоємець стала правонаступником ОСОБА_19 у відносинах щодо земельної ділянки за цією адресою. При цьому встановлено, що станом на час подання позову, а також на час ухвалення рішення у позивачів відсутнє право власності чи право користування земельною ділянкою по вул. Сонячній, 2 в с. Леляки, так само як і не виникло воно і у попередніх власників квартир цього будинку.

В 2015 році співвласники житлового багатоквартирного будинку по вул. Сонячній, 2 в с. Леляки ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 звернулися до ОСОБА_7 сільської ради для надання їм дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою в поряду, передбаченому статтею 118 ЗК України.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що позивачі жодним чином не довели, що відповідачу ОСОБА_6 орган місцевого самоврядування неправомірно надав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також, що з наданих позивачем доказів не вбачаються передбачені законом підстави для відмови в наданні такого дозволу відповідачу ОСОБА_6, то позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення 28 сесії 6 скликання ОСОБА_7 сільської ради від 28 квітня 2015 року, яким ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою за адресою вул. Сонячній, 2, с. Леляки Жмеринського району є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім цього, позивач ОСОБА_20 не оскаржувала це рішення ОСОБА_7 сільської ради в порядку адміністративного судочинства, а з часу його винесення вже пройшло більше двох років. Тобто на час його ухвалення позивач не вважала його незаконним.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина сьома та восьма статті 118 ЗК України).

Згідно з частиною шостою статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Як було досліджено в судовому засіданні, в 2015 році ОСОБА_20 та ОСОБА_10 погодили межі земельної ділянки ОСОБА_6, про що свідчать їхні підписи в актах прийому-передачі межових знаків. Свою технічну документацію із землеустрою жоден з них не виготовив. Крім цього, за будь-яких обставин відповідно до правових висновків Верховного суду до повноважень органу місцевого самоврядування належить прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, а не погодження меж земельної ділянки у разі відмови у такому погодженні суміжними власниками землі і землекористувачами. При цьому непідписання чи відмова у підписанні вказаних документів іншою особою не є підставою для відмови у затвердженні технічної документації уповноваженим органом.

Таким чином, не вбачаючи законних підстав для відмови в затвердженні технічної документації із землеустрою, яка була виготовлена ОСОБА_6, ОСОБА_7 сільська рада своїм рішення від 22 лютого 2017 року її затвердила. Яку саме норму закону було порушено при цьому ОСОБА_7 сільською радою позивачі та їхній представник не зазначили.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до практики ЄСПЛ щоб скористатися захистом статті 1 Першого протоколу, особа повинна мати хоч якесь право, передбачене національним законодавством, яке може вважатися правом власності з точки зору Конвенції. У контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції Судом розглядалися справи щодо порушення права власності, які стосувалися «правомірних очікувань» або «законних сподівань» вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу. Розумними очікуваннями особи вважаються легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття «законні очікування» (слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності». Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків. Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого статтею 1 Першого протоколу, є превентивні способи захисту права власності.

Згідно зі статтею 15 ЦК України субєктивне право має бути захищено в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Превентивний захист права власності допускається в разі існування загрози порушення права, яка має носити реальний характер і бути доведена в кожному конкретному випадку.

Проте позивачі не зазначили, за захистом якого порушеного права вони звернулися до суду, адже жоден з них не є ні власником, ні землекористувачем суміжних із ОСОБА_6 земельних ділянок. Отже, право, за захистом якого вони звернулися до суду, вони на момент такого звернення ще не набули.

У звязку з вищевикладеним суд дійшов висновку про безпідставність позову та відсутність права у позивачів, яке могло б бути порушено.

Що стосується вимог про припинення права власності ОСОБА_6 на земельні ділянки, площею 0,046 га, кадастровий номер :01:001:0703 та площею 0,0145 га кадастровий номер :01:001:0704, що розташовані за адресою вул. Сонячна, 2 в с. Леляки Жмеринського району, цільове призначення яких для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та зобовязання державного кадастрового реєстратора вчинити дії щодо скасування запису в Поземельній книзі та формування з використанням програмного забезпечення ДЗК нових аркушів Поземельної книги щодо цих земельних ділянок, то вони є похідними вимогами від вищенаведених, і, відповідно, також не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Представником відповідача надано розрахунок витрат відповідача на правничу допомогу на загальну суму 2000 грн (а.с.167), який підтверджено відповідною квитанцією (а.с.112). Вказані витрати підлягають стягненню з позивачів на користь відповідача ОСОБА_6

Керуючись статтями 5, 12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі статей 3, 15, 16 ЦК України та статей 118, 120, 186-1 ЗК України, суд, -

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 сільської ради Жмеринського району, ОСОБА_8 управління Держгеокадастру у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів фізична особа підприємець ОСОБА_9 - про визнання частково недійсними рішень та їх скасування, припинення права власності на земельні ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 судові витрати на професійну правничу допомогу по 1000 грн з кожної.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя К.Шепель