печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Павленко В.О.,

справа № 757/34975/17-Ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю,

представник позивача ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником 5 / 6 частин квартири АДРЕСА_1. Інша 1 / 6 частина квартири, належить на праві власності брату позивача, відповідачу у справі ОСОБА_2 Згідно з технічним паспортом на квартиру спірна квартира є двокімнатною, житлова площа - 29,00 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 16,8 кв.м., 2-а кімната - 12,2 кв.м., кухня - 5,8 кв.м., вбиральня (поєднана) - 0,7 кв.м., ванна кімната - 2,3 кв.м., коридор - 6,0 кв.м. Загальна площа квартири - 44,6 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані.

Враховуючи, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою, відповідач чинить перешкоди у користуванні нею, позивач звернувся до суду про встановлення порядку користування квартирою, у такий спосіб:

- у користування позивача виділити житлову кімнату площею 16,8 кв. м. разом з балконом 0,8 м. кв.;

- в загальному користуванні залишити другу житлову кімнату, площею 12,2 кв.м, кухню - 5,8 кв.м., вбиральню - 0,7 кв.м., ванну кімнату - 2,3 кв.м., коридор - 6,0 кв.м.

24 липня 2017 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду на 27 вересня 2017 року.

У зв'язку з не явкою сторін до судового засідання судовий розгляд відкладено на 10 листопада 2017 року.

За клопотання відповідача судовий розгляд відкладено на 12 грудня 2018 року для надання часу відповідачеві на ознайомлення з матеріалами справи.

У зв'язку з перебуванням судді на лікарняному розгляд справи знято зі складу та призначено на 12 лютого 2018 року.

На виконання п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року у справі проведено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження на 26 березня 2018 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що спору з приводу порядку користування квартирою у них немає.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 5 / 6 частин квартири АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.05.2014 року, що зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за номером 11-614, а також договором дарування 2/3 часток квартири від 19.04.2017 року, який зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за номером 12-117 (а.с. 6-10).

Інша 1 / 6 частина квартири, належить на праві власності брату позивача, відповідачу у справі ОСОБА_2 (а.с. 6-7).

Згідно з технічним паспортом на квартиру спірна квартира є двокімнатною, житлова площа - 29,00 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 16,8 кв.м., 2-а кімната - 12,2 кв.м., кухня - 5,8 кв.м., вбиральня (поєднана) - 0,7 кв.м., ванна кімната - 2,3 кв.м., коридор - 6,0 кв.м. Загальна площа квартири - 44,6 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані (а.с. 11-12).

Проте, сторони не можуть дійти згоди у порядку користування квартирою, оскільки відповідач займає велику кімнати квартири, у зв'язку з чим чинить перешкоди у користуванні позивачем квартирою.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 року № 20 «Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 року № 20» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.

У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 7 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на нього може бути виділено відокремлену його частину, яка відповідає розміру їхніх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-12цс13 виходячи з аналізу ст. 358 ЦК України слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки хоча кімнати спірної квартири є відокремленими, ізольованими приміщеннями, проте їх розмір не відповідає часткам сторін у праві спільної часткової власності (позивача - 5 / 6 та відповідача - 1 / 6). Крім того, з більшої кімнати площею 16,8 кв.м. є вихід на балкон, котрий повинен залишатись у загальному користуванні сторін з метою недопущення прав відповідача на користування ним.

Тому, підстав для встановлення порядку користування квартирою у спосіб, визначений позивачем, є недоцільним та неможливим, оскільки в такому разі порушується принцип пропорційності користування сторонами своїми частками у праві спільної часткової власності на квартиру, відповідачу не виділяється кімната для окремого проживання (позивач просить залишити кімнату меншої площі в загальному користуванні, а велику - виділити йому), а також принцип залишення у загальному користуванні нежитлових приміщень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір позивачу відповідачем не відшкодовується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 355, 356, 358 ЦК України, та ст. 12, 13, 81, 141-142, 200, 263-265, 267, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Суддя О.В.Батрин