Справа № 2-1782/10
Провадження № 22-ц/772/742/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 рокуСправа № 2-1782/10м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

судді-доповідача: Оніщука В.В.

суддів: Рибчинського В.П., Голоти Л.О.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_3,

заінтересована особа: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «БМ Банк»,

заінтересована особа: ОСОБА_4,

заінтересована особа: приватне підприємство «Консалтингова група «Агро-Експерт»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07 лютого 2018 року, постановлену під головуванням судді Бондаренко О.І. в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у зведеному виконавчому провадженні №55046451.

Скарга мотивована тим, що у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на виконанні знаходиться виконавчий лист №2-178/10, виданий 03 червня 2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» суми заборгованості за договором кредиту №519/090608 від 09 червня 2008 року в розмірі 5 276 193,21 грн. та за договором кредиту №473/280308 від 28 березня 2008 року в розмірі 646 163,15 грн.. Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 01 листопада 2017 року виконавче провадження №44508315 та виконавче провадження №50161860 були об'єднані у зведене виконавче провадження №55046451. У скарзі зазначено, що 06 листопада 2017 року вона отримала засобами поштового зв'язку копію висновку про вартість майна від 09 жовтня 2017 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності приватного підприємства «Консалтингова група «Агро-Експерт», виготовленого при примусовому виконанні виконавчого листа №2-178/10, виданого 03 червня 2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області. Так, згідно даного висновку ринкова (оціночна) вартість машиномісця №84, загальною площею 14,40 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_3, станом на 09 жовтня 2017 року, без урахування ПДВ, становить 526 400,00 грн.. Вказала, що не погоджується зі звітом про вартість майна та вважає його незаконним, оскільки суб'єкт оціночної діяльності зазначає, що діє на підставі Статуту та Сертифікату ФДМУ від 08 вересня 2014 року №16891/14, строк дії якого закінчився 08 вересня 2017 року, тобто до початку проведення оцінки майна, проте до звіту приватним підприємством «Консалтингова група «Агро-Експерт» додано інший Сертифікат ФДМУ. Посилання у тексті звіту на сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, строк дії якого вже закінчився дає підстави вважати, що суб'єкт оціночної діяльності у своєму звіті міг використовувати і інші недостовірні дані, які вплинули на результат оцінки, зокрема, це стосується і посилання на Закон України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, який на дату проведення оцінки вже втратив чинність. Даний закон був використаний оцінювачем при визначенні величини коригування на правовій умові вартості прийнятих до порівняння аналогів, що з огляду на втрату Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року чинності, не може вважатись законним та засовуватись при визначенні ринкової вартості майна. Крім цього, звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинуло на достовірність оцінки, а саме: ознайомлення оцінювача з об'єктом оцінки не здійснювалося, у звіті застосовано необґрунтовані розміри коригування вартості прийнятих до порівняння аналогів та не проведено належним чином аналіз ринку майна даної категорії у Печерському районі м. Києва, що призвело до заниження вартості машиномісця. Вважає, що висновки про вартість майна, зроблені суб'єктом господарювання, за своїм змістом та формою не відповідають вимогам національного стандарту №1 та національного стандарту №2, а сама оцінка майна є явно заниженою та необ'єктивною, а враховуючи, що такі стандарти є обов'язковими складовими елементами звіту про вартість майна, у зв'язку з чим вимогам стандартів не відповідає і сам звіт, а тому просила визнати недійсним та скасувати звіт про оцінку майна, а саме: машиномісця №84, загальною площею 14,40 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_3, складеного суб'єктом оціночної діяльності приватним підприємством «Консалтингова група «Арго-Експерт»» 09 жовтня 2017 року у зведеному виконавчому провадженні №55046451.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 07 лютого 2018 року скаргу задоволено.

Визнано недійсним та скасовано звіт про оцінку майна, а саме: машиномісця №84, загальною площею 14,40 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_3, складеного суб'єктом оціночної діяльності приватним підприємством «Консалтингова група «Арго-Експерт»» 09 жовтня 2017 року у зведеному виконавчому провадженні №55046451.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив того, що висновки про вартість майна, зроблені суб'єктом господарювання, за своїм змістом та формою не відповідають вимогам Національного стандарту №1 та Національного стандарту №2 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», а сама оцінка майна є заниженою та необ'єктивною і такі стандарти є обов'язковими складовими елементами звіту про вартість майна.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, публічним акціонерним товариством «БМ Банк» подано апеляційну скаргу, мотивовану тим, що при складенні звіту про оцінку майна всю інформацію, яка стосується технічного, правового характеру Оцінювачу надає Замовник, Оцінювач працює лише з копіями документів, наданих Замовником, що не суперечить положенням ст. 52 Постанови КМУ №1440 від 10 вересня 2003 року «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», при цьому Постановою не передбачений особистий огляд об'єкта оцінки, відтак твердження, що Оцінювач не ідентифікував об'єкт оцінки та не ознайомлений з ним є хибним, крім того Оцінювач провів аналіз ринку подібного майна, що передбачено Постановою КМУ №1442 від 28 жовтня 2004 року «Про затвердження Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», а тому просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні скарги відмовити, при цьому зроблено посилання на порушення норм матеріального і процесуального права.

У визначений судом термін відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не надано.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість ухвали суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (пункт 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, що є підставою для її скасування.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорено, що у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на виконанні знаходиться виконавчий лист №2-178/10, виданий 03 червня 2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» суми заборгованості за договором кредиту №519/090608 від 09 червня 2008 року в розмірі 5 276 193,21 грн. та за договором кредиту №473/280308 від 28 березня 2008 року в розмірі 646 163,15 грн..

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 01 листопада 2017 року виконавчі провадження №44508315 та №50161860 були об'єднані у зведене виконавче провадження №55046451.

Згідно висновку про вартість майна від 09 жовтня 2017 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ПП «Консалтингова група «Агро-Експерт», виготовленого при примусовому виконанні виконавчого листа №2-178/10, виданого 03 червня 2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області, ринкова (оціночна) вартість машиномісця №84, загальною площею 14,40 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_3, станом на 09 жовтня 2017 року, без урахування ПДВ, становить 526 400,00 грн..

Звернувшись в суд зі скаргою ОСОБА_3 заявлено вимогу про визнання недійсним та скасування звіту про оцінку майна, обґрунтовану тим, що звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинуло на достовірність оцінки.

Судом встановлено, що оцінка майна проводилась ПП «Консалтингова компанія «Агро-Експерт» на підставі постанови ВПВР Департаменту ДВС МУЮ «Про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні».

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції зроблено невірний висновок про те, що Оцінювачем не виконано всіх дій відповідно до Постанови КМУ №1440 від 10 вересня 2003 року «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», зокрема щодо особистого огляду та ідентифікації об'єкта, оскільки положеннями цієї ж Постанови передбачено, що всю інформацію, яка стосується технічного, правового характеру Оцінювачу надає Замовник, а Оцінювач працює з копіями документів, наданих Замовником, при цьому не передбачається особистий огляд об'єкта оцінки.

Оцінювачем було встановлено економічно-планувальні характеристики, район, де розташоване оцінюване приміщення, підібрано аналоги, які мають схожу площу з об'єктом оцінки та розташовані в одному районі з об'єктом оцінки.

Крім того, Оцінювачем наведено аналіз ринку паркомісць, аналіз ринку нерухомості і аналіз інформації про продаж подібного нерухомого майна з детальним описом обраних аналогів, про що вказано у звіті про оцінку майна від 09 жовтня 2017 року.

Таким чином, викладений в ухвалі суду першої інстанції висновок про невідповідність звіту про оцінку майна вимогам нормативно-правових актів та наявність у звіті недоліків і заниження вартості майна, є безпідставним, оскільки грунтується виключно на припущеннях і не містить чітких посилань на те, які саме порушення були допущені оцінювачем при проведенні оцінки майна.

Також не можуть бути прийняті до уваги викладені в скарзі посилання на те, що оскільки в звіті про оцінку майна зазначено Сертифікат ФДМУ від 08 вересня 2014 року №16891/14, строк дії якого закінчився, відтак є підстави вважати, що суб'єкт оціночної діяльності у своєму звіті міг використовувати й інші недостовірні дані, які вплинули на результат оцінки, однак апеляційний суд звертає увагу на те, що посилання на використання недостовірних даних є необгрунтованими і до того ж до звіту про оцінку майна додано Сертифікат ФДМУ, який є чинним до 2020 року.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положеннями п.п. 15, 16 Постанови КМУ №1440 від 10 вересня 2003 року «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки.

Пунктом 51 Постанови КМУ №1440 від 10 вересня 2003 року «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності:

укладення договору на проведення оцінки;

ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки;

ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів;

вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування;

узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів;

складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки;

доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, пунктом 52 Постанови передбачено, що оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Згідно з п. 56 Постанови звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити:

опис об'єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати;

дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства;

мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки;

перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка;

перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки;

виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка;

опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки;

висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об'єкта оцінки;

виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна;

письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об'єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об'єктивності оцінки майна і висновку про його вартість;

висновок про вартість майна;

додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз'яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Відповідно до п. 19 Постанови КМУ №1442 від 28 жовтня 2004 року «Про затвердження Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» порівняльний підхід передбачає таку послідовність оціночних процедур: збирання і проведення аналізу інформації про продаж або пропонування подібного нерухомого майна та визначення об'єктів порівняння.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що скаржником не надано належних і допустимих доказів того, що звіт про оцінку майна від 09 жовтня 2017 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ПП «Консалтингова група «Агро-Експерт» при примусовому виконанні виконавчого листа №2-178/10, не відповідає нормативно-правовим актам щодо оцінки майна, тоді як згідно ч. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції, яка не ґрунтується на вимогах закону підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 07 лютого 2018 року скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_3, заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, публічне акціонерне товариство «БМ Банк», ОСОБА_4, приватне підприємство «Консалтингова група «Арго-Експерт»», на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у зведеному виконавчому провадженні № 55046451 - відмовити.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ В.П. Рибчинський

/підпис/ Л.О. Голота

Згідно з оригіналом:

Суддя-доповідач В.В. Оніщук