Справа № 447/185/17 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/1251/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Копняк С.М., Струс Л.Б.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області в складі судді Карбовніка І.М. від 1 березня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

рішеннямМиколаївського районного суду Львівської області від 01 березня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_4

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та залишити заяву ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини без розгляду. Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що судом не взято до уваги ч.6 ст. 294 ЦПК України та безпідставно розглянуто справу в порядку окремого провадження за наявності спору про право.

В судове засідання окрім представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3 решта учасники справи не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено суду не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що від заінтересованої особи Новороздільської ДНК до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заінтересованої особи в заперечення апеляційної скарги, що аналогічні доводам відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів заяви, заперечень на неї, апеляційної скарги та відзиву на неї, а також усних та письмових пояснень учасників справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на п. 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, ст. 1268 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" тавідмовляючи в задоволенні заяви, виходив з того, що заява про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено показами свідків, що як і сама заявник, так і її рідна сестра, а саме зацікавлена особа по справі ОСОБА_2 станом на час відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживали постійно в житловому будинку батьків, а саме за адресою АДРЕСА_1 а здійснювали за ними догляд, приїжджали до них по черзі та допомагали їм.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції вимогам закону та обставинам, що мають значення не відповідають.

Заявниця, ОСОБА_4 звернулася в суд із заявою з участю заінтересованих осіб Новороздільської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2, в якій просила встановити факт постійного проживання її (спадкоємця ОСОБА_4.) разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 у житловому будинку АДРЕСА_1 та встановити факт постійного проживання її (спадкоємця ОСОБА_4.) разом зі спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, тобто смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 у житловому будинку АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_6. 04.05.2007 року її мати склала заповіт, відповідно до якого вона все своє майно заповіла заявниці та заінтересованій особі ОСОБА_2 в рівних частках. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я батьків та необхідністю догляду за ними вона у березні 2008року переїхала до батьків за місцем їх постійного проживання, тобто в смт. Розділ, вул. Уляни Кравченко, 5. З того часу і до грудня 2012 року вона постійно проживала з батьками за вказаною адресою. У нотаріальну контору за прийняттям спадщини за заповітом ОСОБА_2 (заінтересована особа) не зверталась на прийняття спадщини не претендує. 20 січня 2017р. року заявник звернулась до Новороздільської державної нотаріальної контору про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса №69/02-31 від 20.01.17 року їй було відмовлено, так як вона не була зареєстрована із спадкодавцем за одною адресою на день відкриття спадщини, а також не подала в органи нотаріату заяву про прийняття спадщини у встановлений законом 6-ти місячний термін. На даний час, враховуючи сплив шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини, заявник не може оформити право на спадкове майно без встановлення в судовому порядку факту проживання зі спадкодавцями.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:

1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи;

2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності;

3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;

4) усиновлення;

5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;

6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі;

7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність;

8) визнання спадщини відумерлою;

9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;

10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;

11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

У випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.

Також, відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Однак, відповідно до ч.6 ст. 294 ЦПК України, Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», що слід вважати роз'ясненнями суду касаційної інстанції аналогічних правовідносин, - вказано, щов порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Крім цього, згідно п. 3 вказаної Постанови: вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.274 ЦПК ( 1502-06 ). Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу. У кожному разі суддя зобов'язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви на підставі п.1 ст.136 ЦПК, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній на підставі п.1 ст.227 ЦПК ( 1502-06). У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як вбачається із матеріалів справи, пояснень учасників справи, заяви, письмових заперечень на неї, апеляційної скарги та відзиву на неї, - між заявницею та заінтересованою особою ОСОБА_2 фактично виник спір з приводу спадкового майна, що залишилось після смерті їх батьків.

Заявниця намагаючись встановити факти, які би надали їй право вважатись такою, що прийняла спадину після смерті батьків та такі, що можуть впливати на черговість при спадкуванні, фактично намагається оформити спадщину після смерті батьків.

Заінтересована ж особа усвідомлюючи намагання заявниці оформити спадщину після смерті батьків на себе у спосіб встановлення фатів, що мають юридичне значення, заперечує проти цього вказуючи, зокрема, і про свої спадкові права, такі ж як і у сестри.

Зважаючи на вказане, - колегія суддів вважає, що суд не вправі був проводити розгляд даної заяви в порядку окремого провадження та заява підлягала залишенню без розгляду.

Враховуючи вказане рішення суду підлягає скасуванню із залишенням заяви про встановлення фактів без розгляду.

Вказане не позбавляє заявника права звернутися з такими ж вимогами в порядку позовного провадження.

Тому, апеляційну скаргу слід задовольнити, визнавши її доводи обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.4, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргуОСОБА_4 - задовольнити.

РішенняМиколаївського районного суду Львівської області від 01 березня 2018 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 липня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: С.М. Копняк

Л.Б. Струс