Справа № 177/323/18
Провадження № 2/177/484/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 липня 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

представника позивача Смик Д.Ю.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом Лозуватського житлово-комунального підприємства до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

23.02.2018 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши який, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги (вивіз твердих побутових відходів), з урахуванням 3 % річних та витрат від інфляції у розмірі 943,76 грн.

В обґрунтування позову вказував, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та споживачем житлово-комунальних послуг (водопостачання та вивіз відходів), які надаються Лозуватським ЖКП.

Рішеннями Лозуватської сільської ради Криворізького району, Лозуватське ЖКП визнано виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів, скориговано тарифи на вивіз відходів. Лозуватським ЖКП облаштовано контейнерний майданчик для збору сміття та з березня 2013 року розпочато надання послуг з вивезення твердих побутових відходів мешканцям вулиці Калачевського (Котовського), серед яких і ОСОБА_2

Однак споживач ОСОБА_2, користуючись послугами з вивезення відходів, не вносить у встановленому порядку плату за отримані послуги, у зв'язку з чим за період з 01.03.2013 по 01.02.2018 має заборгованість в розмірі 1047,48 грн. З метою не порушення прав споживача, позивач просив стягнути суму заборгованості в межах строку позовної давності в розмірі 751 грн., та нарахованих на цю суму 3% річних - 32 грн., інфляційних втрат - 160,76 грн., а всього 943,76 грн.

Вимоги позивача про виплату заборгованості ОСОБА_2 ігнорує, при цьому якість наданих послуг не заперечує, заяви про реструктуризацію заборгованості не подавав, а тому позивач просив суд позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в ході судового засідання позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. В обґрунтування позову вказував, що договору про надання послуг з вивезення побутових відходів з Лозуватським ЖКП не укладав, пропозиції щодо його укладення не отримував, самостійно його укладення не ініціював, послугами з вивезення твердих побутових відходів не користувався. Вказував, що сміття створене в побуті він знищує власними силами, в тому числі спалює.

Встановивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку доказам дослідженим у судовому засіданні, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що Лозуватське ЖКП, відповідно до рішення Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 943-ХХХІV/VI від 27.02.2015, визнане виконавцем послуг з вивезення твердих побутових відходів на території Лозуватської сільської ради Криворізького району (а.с.9-10).

Тарифи на вивезення твердих побутових відходів Лозуватським ЖКП, визначені рішеннями Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 29.09.2011 та 27.02.2015 (а.с.29-30). У рішенні Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 29.09.2011 визначено, що Лозуватське ЖКП має провести поетапну роботу серед споживачів по укладенню договорів на вивіз твердих побутових відходів до 31.12.2011 (а.с.29).

Як вказував позивач та не заперечувалося відповідачем, Лозуватське ЖКП в березні 2013 року облаштувало контейнерний майданчик для збору сміття та розпочало надання послуг з вивезення побутових відходів мешканцям вулиці Калачевського (Котовського) с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області.

ОСОБА_2 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що визнано сторонами, а тому не підлягає доказуванню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Лозуватське ЖКП нарахувало споживачу ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги з вивезення відходів на загальну суму 943,76 грн. (а.с.27), та надсилало йому вимоги про її сплату (а.с.15-16).

Відповідно до ст. 319, 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відходи», побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов'язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення.

Зі змісту ст. ст. 8, 9 Закону України «Про відходи», слідує, що відходи є об'єктом права власності. Суб'єкти права власності володіють, користуються розпоряджаються відходами в межах, визначених законом. Споживачі мають вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

Вище вказані норми закону не забороняють власнику відходів розпоряджатися ними на власний розсуд, в тому числі, але не виключно, укладати договори предметом яких є відходи.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), до комунальних послуг, серед інших, належить вивезення побутових відходів.

Відповідно до ст. 19 вказаного Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ч. 3 ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення. Істотні умовами договору на надання житлово-комунальних послуг визначені ч. 1 ст. 26 вказаного Закону.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі договорів та інших правочинів.

Договором є двосторонній правочин (ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути вчинений у формі, встановленій законом.

Згідно з ст. 207, 208 ЦК України, правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України (правочини, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення), має вчинятися у письмовій формі, тобто бути зафіксованим в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони.

Статтею 3 ЦК України гарантується свобода договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. При цьому, моментом укладення договору є момент одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст. 640 ЦК України).

Представник позивача в судовому засіданні вказував, що Лозуватське ЖКП не надсилало ОСОБА_2 пропозицію щодо укладення договору про вивіз побутових відходів, що підтверджує твердження останнього про не укладення з ним такого договору.

Отже, в порушення ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Лозуватське ЖКП, як виконавець послуг з вивезення побутових відходів, не підготувало та не уклало зі споживачем ОСОБА_2 договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, а відсутність такого проекту, унеможливила виконання ОСОБА_2 обов'язку, передбаченого ст. 20 вказаного Закону, щодо укладення договору.

Оскільки судом встановлено факт не укладення між сторонами договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, відповідач заперечив фактичне споживання вказаної послуги, а позивач, в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав доказів протилежного, суд приходить до висновку про безпідставність нарахування Лозуватським ЖКП заборгованості за надані послуги з вивезенню побутових відходів ОСОБА_2, за фактичної відсутності між сторонами зобов'язаних правовідносин.

Керуючись ст. ст. 2, 4-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Лозуватського житлово-комунального підприємства до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: