Номер провадження: 22-ц/785/3334/18
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, в особі судді-доповідача колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області Сегеди С.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на судовий наказ Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2017 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-ДК» про видачу судового наказу, боржник ОСОБА_2,

встановив:

Судовим наказом Приморського районного суду міста Одеси від 21 серпня 2017 року з ОСОБА_2, 1993 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю стягнута заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних у загальному розмірі 15 838,17 гривень, з яких заборгованість за комунальні послуги - 14536,39 гривень, 3 % річних 151,27 гривень, інфляційні витрати -1150,51 гривень та витрати по сплаті судового бору в розмірі 800 гривень.

23 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу Приморського районного суду міста Одеси від 21.08.2017 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона не згодна з даним судовим наказом, оскільки вимоги про стягнення заборгованості охоплюють період часу з 01.12.2016 року по 01.08.2017 року, проте типовий договір від стягувача на адресу Боржника не надходив та суду не був наданий, а Стягувач ухиляється від обов'язку підготувати та укласти письмовий типовий договір. Матеріали справи свідчать, що між стягувачем та Боржником відсутні юридичні правовідносини, передбачені законодавством України у сфері житлово - комунальних послуг, які обов'язкові при надані таких послуг, а відтак відсутні юридичні підстави для стягнення оплати комунальних послуг. Судовий наказ є протизаконним та необґрунтованим. При цьому, тарифи Стягувача не затверджені.

Представник Стягувача заперечувала проти скасування судового наказу, 13 грудня 2017 року надала суду письмові заперечення, просила залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення, оскільки боржнику надаються житлово - комунальні послуги, про що свідчать акти.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу було залишено без задоволення.

17 травня 2018 року апелянт ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу в якій, просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси про відмову у скасуванні судового наказу та скасувати судовий наказ Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2017 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм маитеіального та процесуального права.

Ухвалою судді-доповідача колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області Сегеди С.М. від 30 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме несплата судового збору у розмірі 352,40 грн. та пропуск строку на подання скарги. Крім того, в ухвалі ставилось питання про конкретизування апелянтом, яке саме судове рішення нею оскаржується.

Згідно заяви апелянта ОСОБА_2 від 17 травня 2018 року апелянтом були частково усунені недоліки в частині сплати судового збору, однак в частині пропуску строку на апеляційне оскарження недоліки до теперішнього часу апелянтом не усунені.

Також апелянтом ОСОБА_2 на виконання вимог ухвали була надана нова редакція апеляційної скарги, в якій апелянтом вже оскаржується лише вказаний вище судовий наказ суду першої інстанції.

Ухвалою судді-доповідача колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області Сегеди С.М. від 21 травня 2018 року змінену апеляційну скаргу ОСОБА_2 було знову залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків в частині пропуску строку на її подання.

На протязі шести місяців перебування цивільної справи в апеляційному суді ОСОБА_2 особисто жодним чином не цікавилась рухом, розглядом справи. Ухиляння від отримання надісланої судом кореспонденції вказує на зловживання апелянтом своїми процесуальними правами.

Таких правових позицій дотримується Європейський Суд з прав людини, який в п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України», а також в п. 27 рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначив, що є недопустимим, коли в розумні інтервали часу відповідач не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Тобто, аналіз викладених вище обставин, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення апелянтом своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов'язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої ним до суду апеляційної скарги, що в свою чергу призвело до затягування судового розгляду даної справи.

Крім того слід зазначити, що згідно заяви представника апелянта ОСОБА_4 копія ухвали була отримана ними 16 травня 2018 року, однак до теперішнього часу недоліки вказані в ухвалі суду в повному обсязі апелянтом не усунуті (а.с. 128-138).

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і якщо підстави вказані у заяві про поновлення строку, визнані неповажними, то протягом десяти днів з моменту отримання ухвали, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

З огляду на викладене, та враховуючи, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження зазначеної ухвали суду, та із клопотанням про поновленням строку на апеляційне оскарження не звернувся, приходжу до висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 295; ч. 2 ст. 297 ЦПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на судовий наказ Приморського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2017 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бона Віта-ДК» про видачу судового наказу, боржник ОСОБА_2.

Ухвалу надіслати заявнику апеляційної скарги та особам, які беруть участь у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена, в частині зупинення провадження у справі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя апеляційного суду

Одеської області С.М. Сегеда