Єдиний унікальний номер 219/8510/17 Номер провадження 22-ц/775/1015/2018
Категорія 48 Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу №219/8510/17

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 квітня 2018 року

(суддя Медінцева Н.М., рішення ухвалено в м. Бахмуті),-

В С Т А Н О В И В:

3 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення пені, посилаючись на те, що 15.08.2006 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.10.2012 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний.

Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2012 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі 600 грн.

Виконавчий лист перебуває на виконанні Бахмутської ДВС. Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість відповідача по аліментам на 01.08.2017 року становить 17 877,00 грн.

Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.10.2015 року з відповідача була стягнута пеня за несвоєчасну сплату щомісячних аліментів у сумі 4 627,28 грн. До теперішнього часу рішення не виконано.

Згідно розрахунку заборгованості відповідача по аліментам, здійсненого Бахмутським ДВС, станом на 01.08.2017 року борг складає 17 877 грн. при щомісячному нарахуванні 600 грн., останній платіж був зроблений у грудні 2016 року у сумі 900,00 грн. Заборгованість починається ще з 28.05.2012 року, а при частковому погашенні починається з 01.01.2015 року.

Згідно ст. 196 СК України у разі появи заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти згідно рішення суду, отримувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки, але не більш, як 100 % заборгованості. Згідно чинного законодавства розрахунковий період є рік, як це передбачено ст. 258 ЦК України. Тобто заборгованість за період з 01.08.2016 року по 01.08.2017 року складає 7 200,00 грн., тому заборгованість з пені не може бути більш ніж 7 200,00 грн.

Просила, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача пеню, яка утворилася із суми заборгованості по сплаті аліментів, у розмірі 7 200 грн. та понесені нею витрати, пов»язані із сплатою судового збору при подачі позову до суду, у розмірі 640,00 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення стягнення аліментів задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню згідно утвореної заборгованості по аліментам у розмірі 7 200,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені останньою при сплаті судового збору, у розмірі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права; ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції погодився з розрахунком пені, наданим позивачкою, що суперечить позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 16.01.2018 року по справі №204/2577/15; помилковим є й висновок суду про суму заборгованості за спірний період, вважаючи, що згідно з наданими квитанціями та розрахунком державного виконавця у спірний період (з серпня 2016 року по серпень 2017 року) відповідачем були сплачені аліменти щомісячно (крім січня та червня 2017 року) в розмірі, більшому, ніж призначено до виплати судовим рішенням, тому нарахування пені було можливе лише за січень та червень 2017 року, що становило б 366.00 грн.; крім того суд помилково не застосував приписи ст.46 Закону України «Про виконавче провадження», помилково ототожнив поняття «аліменти» та «заборгованість по аліментам», що призвело до помилкового висновку щодо віднесення сплачених відповідачем сум не на місяць, в якому ці аліменти сплачені, а на погашення заборгованості, що в свою чергу дало підстави суду для зарахування аліментів за місяць, в якому фактично аліменти сплачені; досліджуючи надані відповідачем квитанції про сплату аліментів, суд першої інстанції повністю проігнорував пояснення сторони відповідача, що суми за цими квитанціями сплачені не в рахунок погашення заборгованості, а в рахунок поточних платежів по аліментам; апелянт вважає, що висновок суду про погодження розрахунку пені за аліментами є помилковим, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивачка та її представник у судове засідання апеляційного суду не з'явились з невідомих причин; про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) на ім'я представника позивачки - ОСОБА_5 А відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з тим, що у ОСОБА_6 перед позивачкою ОСОБА_1 виникла заборгованість по сплаті аліментів з 28.05.2012 року, а при частковому погашенні - з 01.01.2015 року, позивачка ОСОБА_1 має право на стягнення з відповідача ОСОБА_2 пені в розмірі одного проценту від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше, як 100% заборгованості, а саме: згідно чинного законодавства розрахунковий період є рік, як це передбачено ст. 258 ЦК України, тобто із заборгованості за період з 01.08.2016 року по 01.08.2017 року, яка складає 7200 грн., тому заборгованість з пені не може бути більш ніж 7200 грн.

Проте з такими висновками суду погодитися неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2012 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісяця на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виконавчий лист про стягнення аліментів згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2012 року перебуває на виконанні у Бахмутському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.10.2015 року з відповідача стягнута пеня за несвоєчасну сплату щомісячних аліментів у сумі 4 627,28 грн.

Згідно інформації Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 21.11.2016 року виконавчий лист № 2/219/41/2015 від 02.10.2015 року, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 4 627,28 грн. та судового збору у розмірі 100,00 грн. перебуває на примусовому виконанні у відділі з 27.10.2015 року.

Згідно розрахунку заборгованості за аліментами (а.с. 85) згідно виконавчого листа № 2/0503/2421/12, виданого 06.08.2012 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області, заборгованість за аліментами станом на 01.08.2017 року становить 17 877,00 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється з того місяця, в якому аліменти не сплачуються.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року №6-300цс 16.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка подала розрахунок заборгованості за аліментами за період з 01. 08.2016 року по 01.08.2017 року, згідно з яким неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення становить, з урахуванням положень ст. 196 СК України, 7200 грн. При цьому позивачка виходила з того, що пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилося стягнення.

Задовольняючи позовні вимоги позивачки, суд першої інстанції суд прийняв до уваги розрахунок, наданий до суду позивачкою ОСОБА_1 При цьому суд першої інстанції послався також на те, що надані до суду з боку відповідача ОСОБА_2 фіскальні чеки щодо сплати сум аліментів та заборгованості за аліментами за період з серпня 2016 року по серпень 2017 року не несуть в собі інформацію про те, якою саме сумою погашена заборгованість за аліментами, якою по заборгованості; не ясно, за який саме період, та яка саме сплата здійснена (мається на увазі сплата чи то аліментів, чи то заборгованості). На чеках письмово від руки не встановленою особою зазначені місяць та рік, або приписано «задолж. по аліментам» (рос.), або приписано (600,00 - алименты, 100,00 - задолженность) (рос.).

В даному випадку суд піддав сумніву правильність розподілу черговості задоволення вимог стягувачів у разі недостатності суми для задоволення вимог стягувача, на що посилався представник третьої особи державний виконавець Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Моргуль В.С., посилаючись на ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно даної статті Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: -у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; -у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку із втратою годувальника;-у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов'язані з трудовими відносинами; -у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов»язковедержавне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; -у п'яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Тобто, ствердження державного виконавця Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Моргуль В.С. щодо розподілу грошових коштів, сплачених без зазначення призначення платежу, або без вказання періоду, за який здійснюється сплата, а саме: пріоритетність першочергового стягнення поточних платежів за аліментами, залишку відшкодування в рахунок боргу, якщо такий є, та відшкодування боргу, визначений рішенням суду, якщо такий є, є безпідставними, схема розподілу грошових коштів, сплачених без зазначення призначення платежу, або без зазначення періоду, за який здійснюється сплата, на яку посилається представник третьої особи, не має нормативного характеру.

Проте такий висновок ґрунтується на помилковому тлумаченні частини 1 статті 196 СК України, статті 46 Закону України «Про виконавче провадження», суперечить правовому висновку, який міститься у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року №6-300цс 16, а також позиції, викладений Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №2014/2577/15-ц та не відповідає письмовим доказам, які мстяться в матеріалах справи. І крім того, предметом даного позову є стягнення пені, а не оскарження дій державного виконавця щодо правильності чи неправильності застосування положень ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» щодо віднесення платежів відповідача до тієї чи іншої черги.

При цьому, є також помилковим посилання суду на те, що у ОСОБА_6 перед позивачкою ОСОБА_1 виникла заборгованість по сплаті аліментів з 28.05.2012 року, а при частковому погашенні - з 01.01.2015 року, оскільки не враховано, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.10.2015 року з відповідача була стягнута пеня за несвоєчасну сплату щомісячних аліментів у сумі 4 627,28 грн. за період з травня 2012 року по квітень 2015 року включно, тому для розрахунку неустойки заборгованість за аліментами за зазначений період врахуванню не підлягає.

Так, з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 80-82) вбачається, що за період з серпня 2016 року по серпень 2017 року відповідачем щомісячно сплачувались різні суми, з яких сума 600.00 грн. зараховувалась на поточні аліменти, а сума понад цієї суми зараховувалась на погашення боргу з початку призначення; тільки у січні та червні 2017 року аліменти не сплачувались. Тому тільки за цей період має бути нарахована пеня, яка, виходячи із положень ч.1 ст. 196 СК України та судової практики, буде складати 366 грн. (600.00 грн.х1%х31день) + (600.00 грн.х1%х30днів).

З матеріалів справи вбачається, що при подачі позовної заяви ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640.00 грн. При подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 960.00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи із часткового задоволення позовних вимог та зазначених норм процесуального права, судовий збір, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 буде складати 32 грн. 51 коп. (366.00 грн.х100%:7.200 грн. = 5,08%х640.00 грн.:100%), а судовий збір, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 буде складати 48 грн. 76 коп. (960.00 грн.х5,08%:100%).

Керуючись ст.ст. 368, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 квітня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 366.00 грн. та судовий збір в сумі 32 грн. 51 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 48 грн. 76 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Повний текст складений 16 липня 2018 року

Суддя-доповідач О.С. Санікова