Справа № 480/1611/18
Провадження № 22-Ц /812/390/18 Головуючий першої інстанції: Войнарівський М.М.
Категорія - 09 Суддя-доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2018 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючої: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

Серебрякової Т.В.

із секретарем

судового засідання : Андрієнко Л.Д.

з участю:

заявника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.10.2018 р. у справі за

заявою

ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання на території України,

встановила:

29.08.2018 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

Заявник зазначав, що з серпня 1987 р. постійно проживає на території України.

Спочатку проживав у гуртожитку заводу «Кристал» по АДРЕСА_2, а з 1991 року в селищі Весняне Миколаївського району Миколаївської бласті за адресою АДРЕСА_1

Посилаючись на ці обставини та необхідність підтвердження цього факту для набуття громадянства його братом ОСОБА_5 на підставі ст.8 Закону України «Про громадянство України» та п.44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання принятих рішень, заявник просив про встановлення зазначеного юридичного факту.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.10.2018 р. постановлено про часткове задоволення заяви.

Зокрема цим рішенням ухвалено про встановлення юридичного факту проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 р. і по теперішній час.

Апелянт ставить питання про зміну рішення та встановлення юридичного факту проживання на території України з 1987 р. як такого, що постановлене з порушенням норм матеріального права та внаслідок неналежної оцінки доказів.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що належність заявника до громадянства України встановлена за фактом постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року відповідно до приписів ст.2 Закону України "Про громадянство України" ( в ред. Закону №1636-XII від 08.10.1991 р.).

Такі ж самі підстави належності до громадянства України осіб, які проживали на території України станом на 24 серпня 1991 року, передбачені також приписами ч.1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" ( в ред. Закону №2235-III від 18.01.2001 р.)

Що стосується рідних (повнорідних та неповнорідних) братів чи сестер осіб, які постійно проживали до 24.08.1991 р. на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», то для оформлення їхнього набуття громадянства України, згідно з вимогами п.44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання принятих рішень ( затв. Указом Президента України від 27.03.2001 р. №215), вимагається встановлення юридичного факту проживання особи на території, яка стала територією України, до 24.08.1991 р., відповідно до положень ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" ( в ред. Закону №2663-IV від 16.06.2005 р.), яка передбачає підстави набуття громадянства України за територіальним походженням. З часу набуття чинності новою редакцією цього Закону від 16.06.2005 р. особа має право набути громадянство за тією ж процедурою, але тільки в тому разі, коли її постійне проживання на території України продовжується до 24.08.1991 р.

Саме на такі обставини свого проживання на території України до 24.08.1991 р. посилається заявник та саме такі обставини мають юридичне значення для оформлення набуття громадянства його рідним братом ОСОБА_5.

При цьому, крім судового рішення про встановлення такого юридичного факту територіальному органу ДМС мають бути надані документи, які посвідчують факт родинних відносин такого ступеня спорідненості, на який посилався заявник у своїй заяві.

В той же час , з наданих доказів вбачається, що документами та свідченнями свідків підтверджується факт проживання на території України заявника не тільки станом на 24.08.1991 р., а й з січня 1991 року та продовжується на теперішній час.

Доказів свого проживання до цього часу на території України заявник не надав.

Оскільки суд цих обставин та вимог закону не врахував у повній мірі, то рішення згідно з приписами ч. 1 ст.376 ЦПК України підлягає зміні в частині дати початку періоду постійного проживання заявника на території України.

Адже довідками Веснянської сільської ради № 1197 від 03.09.2018 р. та № 640 від24.05.2018 р. та свідченнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 достовірно підтверджується факт постійного проживання заявника на території України з січня 1991 року, яке продовжувалося до 24.08.1991 року включно і продовжується до теперішнього часу.

Доводи апеляційної скарги про підтвердження факту проживання на території України з 1987 р. не заслуговують на увагу, адже період проживання на території України у м. Миколаєві у зв'язку з роботою на дослідному заводі «Кристал» та в ВО «Чорноморський суднобудівний завод» переривається у лютому 1990 р., що відповідно до визначення терміну «безперервність проживання», яке наведене у ст. 1 Закону №2663-IV позбавляє юридичного значення цього факту.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-382 ЦПК України, судова колегія

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16.10.2018 р. в частині дати початку періоду проживання на території України - змінити.

Встановити юридичний факт проживання ОСОБА_4 на території України з січня 1991 року.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, але на протязі тридцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках та з підстав, передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.І. Галущенко Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.