Справа № 219/4278/15-ц
Провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

судді Павленко О.М.,

за участі секретаря Брагіної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

2 червня 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.07.2010 року у розмірі 23 977 грн. 03 коп. та судові витрати, вказуючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.07.2010 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 6.03.2010 року та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання до Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, однак відповідач свої зобовязання за договором не виконує (не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та іншими витратами), в звязку з чим станом на 31.03.2015 року має заборгованість в розмірі 23 977 грн. 03 коп., яка складається з: 14 121 грн. 09 коп. - заборгованість за кредитом; 7 487 грн. 99 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 750 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 договору 500 грн. штраф (фіксована складова); 1 117 грн. 95 коп. штраф ( процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача.

18 листопада 2015 року по справі за вказаним позов було винесено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 977 грн. 03 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

11 травня 2018 року до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_3 із заявою про скасувати заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2015 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. За результатами розгляду цієї заяви, 11.06.2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області постановив ухвалу про скасування заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2015 року та призначення до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Також, 11 червня 2018 року від представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_4 надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої він просив суд для забезпечення позову ПАТ КБ «Приватбанк» накласти заборону відчуження на транспортні засоби, що належать боржникові, які вказані у постанові про розшук майна боржника від 12.08.2016 року, а саме: MERCEDES BENZ Е 200, державний номер НОМЕР_1, 2001 року випуску, чорного кольору; RENAULT TRAFIC, державний номер НОМЕР_2, 1995 року випуску, червоного кольору.

Ухвалою від 12.06.2018 року заява про забезпечення позову від 11.06.2018 року була повернута заявнику, оскільки вона не відповідала нормам ст. 151 ЦПК України (в заяві не зазначені відомості, необхідні для забезпечення позову).

На виконання ухвали суду від 11.06.2018 року представник відповідача ОСОБА_3 надав відзив на позовну заяву (вх. № 17600 від 12.06.2018), у якому вказує, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» частково визнає з наступних підстав. Оскільки позивач не надав оригінали кредитної справи, у т.ч. кредитного договору та анкети заяви про встановлення ліміту, а копії документів не засвідчені належним чином, тому вважає, що він не довів обставини, які мають істотне значення при вирішенні питання про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором. Крім того, банк не надав суду в обґрунтування підстави підняття в однобічному порядку процентної ставки з 27,6 % до 32,4 %, як це передбачено умовами та правилами з якими ОСОБА_2 був ознайомлений під розпис 13.07.2010 року, а надав правила, які містяться на цей час (на день звернення до суду) з урахуванням усіх змін. Тому вважає, що зменшення відсотків з 30 % на 27,6 % це поліпшення, та не підлягає захисту. На адресу ОСОБА_2 не надходили ніякі документи, які б свідчили про зміну умов договору в односторонньому порядку, як і не надав до суду відомості стосовно ознайомлення його, шляхом направлення СМС - повідомлення про зміну умов кредитування та отримання відповіді, як це передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг. Вказав, що забороняється в односторонньому порядку піднімати процентну ставку за користування грошима. У звязку із цим при розрахунку заборгованості слід враховувати та проводити розрахунок виходячи з початку 30 %, а потім, з дня пониження до 27,6 % ставки річних, так як банком були порушені вимоги діючого законодавства України та норми права, а підняття відсоткової ставки проводилося з порушенням чинного законодавства без повідомлення належним чином ОСОБА_2 Також кожна сторона повинна довести правильність розрахунку, а відповідач повинен надати, у разі не згоди, свій розрахунок. Так, до відзиву наданий розрахунок, згідно якого борг по кредиту за період з 26.05.2013 по 31.03.2015 року становить 19 614 грн. 64 коп., з яких заборгованість за кредитом становить 14 121 грн. 09 коп. та відсотки 5 493 грн. 55 коп. Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 мешкає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишній Артемівськ) Донецької області, який входить до переліку міст у якому поширюється Закон України «Про АТО», який з 14.04.2014 року заборонив банкам нарахування штрафних санкцій, пені тощо. Як вбачається з наданих документів станом на 31.03.2015 рік є заборгованість зі штрафів: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1117 грн. 95 коп. (процентна складова) та 750 грн. заборгованість за пенею та комісією. Банк не мав право нараховувати та виставляти для стягнення, тобто за вимогою позивача в цій частині необхідно відмовити.

23 червня 2018 року від представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - ОСОБА_5 вдруге надійшла заява про забезпечення позову, яка була передана для розгляду судді згідно акта 25 червня 2018 року, згідно якої вона просила суд для забезпечення позову ПАТ КБ «Приватбанк» накласти заборону відчуження на транспортні засоби, що належать боржникові ОСОБА_2, а саме: MERCEDES BENZ Е 200, державний номер НОМЕР_1, 2001 року випуску, чорного кольору; RENAULT TRAFIC, державний номер НОМЕР_2, 1995 року випуску, червоного кольору.

Ухвалою від 26.06.2018 року заява про забезпечення позову від 23.06.2018 року була повернута заявнику з тих же підстав не відповідність нормам ст. 151 ЦПК України.

17 липня 2018 року на адресу суду від представника позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_6 надійшла відповідь на відзив ОСОБА_2, згідно якого суду була надана копія анкети-заяви від 13.07.2010 року, яку відповідач особисто заповнював та вказував інформацію, також з неї вбачається, що ОСОБА_2 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки Універсальна та особистим підписом засвідчив, що згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Також до матеріалів позовної заяви долучено Довідку про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, Gold» власноруч підписана відповідачем, з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30.00% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Вказує, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. З наданої виписку з карткового рахунку відповідача прослідковується, що йому був встановлений кредитний ліміт, він користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий. Щодо зміни відсотків вказує, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % в місяць або 30,00 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Зазначає, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що є суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських і послуг (п.п. 1.1.3.2.3, 1.1.3.1.9). Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило, що є підтвердженням прийняття діючих умов договору. Щодо нарахування штрафних санкцій пояснює, що оскільки договір оформлений ще 13.07.2010 року остання звірка паспортних даних здійснювалася саме при укладенні договору, тому при подачі позову до суду у банка була відсутня достовірна інформація про адресу, за якою на час початку проведення антитерористичної операції проживав відповідач. На сьогоднішній день боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Представник відповідача ОСОБА_3 (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 10.05.2018 року) в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься від нього заява про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 визнає частково, відповідно обставин та підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 13 липня 2010 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2, як клієнтом, укладено договір шляхом заповнення позичальником анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу була видана кредитка картка «Універсальна Gold» (а.с.9).

Згідно з вказаною анкетою-заявою, заявник вказав, що згоден з тим, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «Приватбанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з закритого акціонерного товариства «Приватбанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.39). 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 "Умов та правил надання банківських послуг", - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач підписав анкету - заяву, отримав кредитну карту, ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що свідчить про погодження з його умовами, на момент розгляду справи є дійсним, підписаний відповідачем з метою реального настання прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Позивач зобов'язання за договором виконав повністю. У свою чергу, відповідач користується коштами банку, однак не виконує свої зобов'язання перед банком належним чином, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 31.03.2015 року (за розрахунком позивача) має заборгованість у розмірі 23 977 грн. 03 коп., яка складається з: 14 121 грн. 09 коп. - заборгованість за кредитом; 7 487 грн. 99 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 750 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 договору 500 грн. штраф (фіксована складова); 1 117 грн. 95 коп. штраф ( процентна складова).

Разом з тим, з розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка за кредитом в розмірі 2,5% в місяць, тобто 30,00% на рік, далі процентна ставка змінювалася, а саме 1 квітня 2013 року вона зменшилася до 27,6%, а з 1 вересня 2014 року збільшилася до 32,4%.

Отже, позивач самостійно змінював процентну ставку, та результаті чого згодом (з 1.09.2014 року) нараховувались проценти у розмірі більшому, ніж було визначено умовами договору, всупереч статті 1056-1 ЦК України щодо заборони збільшення банком процентної ставки в односторонньому порядку.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно п.1.1.3.2.3 "Умов і правил надання банківських послуг" банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Позивачем відповідно до вимог договору не було проінформовано відповідача про зміну (збільшення) процентної ставки, на підтвердження надсилання повідомлення та інформування клієнта щодо зміни тарифу суду не було надано ніяких доказів.

Крім того, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Саме такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374 цс17.

В анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг обумовлено проценту ставку за користуванням кредитом 30,00% річних на залишок заборгованості. З 1.04.2013 року банк змінив процентну ставку, зменшивши її до 27,6 % річних (2,3% в місяць).

Тобто, виходячи з процентної ставки за час користування кредитом 27,6% річних та кількості днів за період з 1 вересня 2014 року (дати підвищення відсоткової ставки за користування кредитом до 32,4% річних) по 31 березня 2015 року, заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 5 493 гр. 55 коп. (за розрахунком відповідача). Суд погоджується з розрахунком, наданим представником відповідача, та вважає його правильним.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в сумі 19 614 гр. 64 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 14 121 грн. 09 коп. та заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 5 493 гр. 55 коп.

Щодо стягнення неустойки (пеня та штраф) суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За положенням ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Разом з тим, суд враховує положення статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 5.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, до таких населених пунктів було віднесено і місто Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області, де зареєстрований та проживає відповідач.

Вказане розпорядження було зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №1079-р.

Розпорядження від 5 листопада 2014 року №1079-р. було оскаржено ТОВ «ТАР АЛЬЯНС» до суду в порядку адміністративного судочинства. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р було визнано не чинним. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року вказані судові рішення скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Розпорядження втратило чинність на підставі Розпорядження КМУ від 2.12.2015 року № 1275-р.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з цим переліком м. Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області увійшло до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно матеріалів справи (паспортних даних відповідача (а.с.35) та довідки Артемівського МВ ГУДМС України в Донецькій області № 36 (а.с.45), ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (раніше Артемівськ), вул. Чайковського, буд.1-А, гурт., кім.1.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Позивач в позовній заяві не зазначає підставу для стягнення пені, а лише вказує, що розрахунок суми заборгованості додається (арк.с.5-7). З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за пенею та комісією нарахована за період з 31.12.2012 року по 31.03.2015 року в сумі 750 грн. При цьому відсутній документ, який би свідчив про те, що відповідач погодився зі збільшенням позовної давності чи Умовами кредитування, які встановлюють строк позовної давності, більший ніж передбачено ст.258 ЦК України. Саме до цього зводяться правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі № 6 -16 цс/15.

З огляду на вищевказане, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь Банку пені (та комісії яка в розрахунку окремо не виділена) за період з 1.12.2012 року по 31.03.2015 року в сумі 750 грн. (арк.с.5-7), а також штрафів: 500,00 грн. фіксована частина, 1 117 грн. 95 коп. процентна складова, слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI).

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. (відповідно до платіжного доручення № ВООО5В0SYC від 5.05.2016 року (а.с.1). Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно сумі задоволених позовних вимог в розмірі 199 гр. 26 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 12, 81, 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

у х в а л и в:

позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 19 614 гр. 64 коп.

В задоволенні іншої частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 199 гр. 26 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 23.07.2018 року.

Суддя

ОСОБА_7