АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/4402/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

судді - доповідача Рейнарт І.М.

суддів Болотова Є.В., Кирилюк Г.М.

при секретарі Іванову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 3 квітня 2018 року (суддя Васалатій К.А.) про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини,

встановила:

у жовтні 2015р. позивач звернулась до суду з позовом про виключення запису про ОСОБА_3, як про батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з актового запису про народження № 1941 від 3 червня 2009р., складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 3 квітня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки про розгляд справи, призначений на 3 квітня 2018р. на 11год. 00хв., ні позивача, ні її представника повідомлено не було.

Також, представник позивача зазначає, що дізнавшись про судове засідання з сайту «Судова влада», він 3 квітня 2018р. о 10год. 31хв. через канцелярію суду подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання у відсутність позивача та її представника.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Позивач про день та час розгляду апеляційної скарги була повідомлена через свого представника ОСОБА_2 (с.с. 246), однак, у судове засідання ні позивач, ні її представник не з'явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому на підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явилися, представник позивача не вперше подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, яку суд отримав вже після виходу з нарадчої кімнати, що, на думку суду, свідчить про зловживання представником позивача своїми

- 2 -

процесуальними правами.

Проте, погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, так як вони не відповідають наявним матеріалам справи та не ґрунтуються на нормах процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно норм чинного процесуального права, належним повідомленням сторони про день та час розгляду судової справи, є дотримання вимог статей 128 та 130 ЦПК України.

Частиною 3 статті 128 ЦПК України визначено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Частиною 1 ст. 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Аналогічні за змістом норми містили ч. 1 ст. 74 та ч. 1 ст. 76 ЦПК, в редакції 2004р.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2017 року скасовано ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 3 березня 2017 року про залишення без розгляду позову ОСОБА_1, і справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, апеляційний суд зазначив, що повернення судової повістки до суду без вручення за закінченням встановленого терміну зберігання не є належним доказом повідомлення особи про час і місце судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді від 19 травня 2017 року був призначений судовий розгляд справи на 9 жовтня 2017 року, про що позивачу 25 травня 2017 року була направлена судова повістка, яка повернулася до суду без вручення у зв'язку із закінченням терміну зберігання (с.с182).

У зв'язку із неявкою учасників справи у судове засідання 9 жовтня 2017р., судовий розгляд був відкладений на 21 березня 2018р., про що позивачу була направлена судова повістка, яка також повернулась до суду без вручення за закінченням терміну зберігання (с.с.188).

Згідно довідки від 21 березня 2018р. справа була знята з розгляду у зв'язку із перебуванням судді у відпустці та судове засідання було призначене на 3 квітня 2018р. (с.с.191).

Повістка про виклик до суду на 3 квітня 2018р. позивачу була направлена 21 березня 2018р., однак повернулася до суду без вручення з відміткою про закінчення терміну зберігання (с.с.196), що відповідно до положень статей 128, 130 ЦПК України не вважається належним повідомленням сторони.

При цьому, матеріали справи не містять жодної інформації про направлення судових повісток на адресу представника позивача ОСОБА_2, хоча в матеріалах справи наявна довіреність, видана ОСОБА_1 на ім'я останнього на представлення її інтересів в усіх судах.

Таким чином, суд першої інстанції не мав правових підстав вважати, що позивач та її представник були належним чином повідомлені про день та час проведення судових засідань.

Крім того, судом не було враховано, що за змістом ч. 1 ст. 257 ЦПК України та ст. 223 ЦПК України повторною неявкою позивача у судове засідання може вважатися тільки друга підряд неявка позивача, а не загальна кількість неявок протягом всього судового розгляду справи.

Також суд не мав правових підстав надавати оцінку заяві представника позивача, яку суд отримав після прийняття судового рішення у нарадчій кімнаті і яка не могла бути ним

- 3 -

оцінена при постановленні ухвали.

Таким чином, на день постановлення ухвали про залишення позову без розгляду суд першої інстанції не мав доказів належного повідомлення позивача та її представника про день та час проведення судового засідання, а відтак судом безпідставно зроблено висновок про повторну неявку позивача та її представника у судове засідання та прийнято незаконну ухвалу про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала про залишення позову без розгляду постановлена судом з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 3 квітня 2018 року скасувати, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини направити до Оболонського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 18 липня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді