Справа № 577/5216/17
Провадження № 2/577/217/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді Гетьмана В.В.,

при секретарі Лиховоз Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, просить провести розділ житлового будинку по вул. Анатолія Шульги, 54 та виділити їй 1/2 ч. будинку пофарбовану жовтим кольором згідно 1 варіанту судової оціночно-будівельної і будівельно-технічних експертиз. Вимоги обгрунтовує тим, що їй та ОСОБА_2 належить по 1/2 ч. вищевказаного будинку на праві приватної спільної часткової власності. З відповідачем склалися неприязні відносини, що позбавляє можливості спільного користування будинком. Бажає,на підставі ст.ст.364, 370 ЦК України, виділити у вищевказаному житлі реально свою частку, щоб мати окремий вихід і не користуватись ним спільно з ОСОБА_2, що і змусило звернутися з позовом до суду.

ОСОБА_1, її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні, посилаючись на ст.ст.364, 370 ЦК України, просять виділити позивачу частку пофарбовану жовтим кольором згідно 1 варіанту судової оціночно-будівельної і будівельно-технічних експертиз..

ОСОБА_2 вимоги позову не визнала та просить їй виділити частку пофарбовану зеленим кольором згідно 2 варіанту судової оціночно-будівельної і будівельно-технічних експертиз.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст. 263 ч. 1 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Так, з матеріалів справи вбачається, що сторонам на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/2 ч. буд.№54 по вул. Анатолія Шульги в м. Конотоп (а.с. 2-11).

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на вимоги ст.ст. 364, 370 ЦК, тобто просить виділити належну їй частку із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ч.ч. 1,4 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, у даному випадку Законом не передбачено можливість вирішення спірного питання судом. Доказів же того, що співвласники не досягли домовленості щодо виділу у натурі частки з нерухомого спільного майна або відмови уповноваженого органу щодо виділу частки у натурі, а отже існує спір про право, суду не надано. Таким чином у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В той же час, суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на наступне.

Згідно зі ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придані для постійного проживання в них.

Житло є специфічним об`єктом права власності, тому свобода використання житла його власниками обмежується нормами, спрямованими на схоронність жилих приміщень та непорушення прав інших осіб, зокрема інших мешканців жилого будинку.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу будинку, а, на думку суду, фактичного встановлення порядку спільного користування ним. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов'язковим.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників (Правова позиція Верховного суду 6-1500цс15).

Отже, суд приходить до переконання, що позивачу у даному випадку необхідно було б звернутися із позовом про встановлення порядку користування житлом за рішенням суду.

Керуючись ст.ст. 358, 364, 370 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 89, 141, 263 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гетьман В. В.