Дата документу 04.07.2018
Справа № 501/2042/17
Р І Ш Е Н Н Я
04 липня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пушкарського Д.В.,
секретаря судового засідання Тимко М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг у сумі 5000 (пять тисяч) доларів США, а також суму сплаченого нею судового збору в розмірі 1316,00 грн. (а.с.2-3).
Свої вимоги позивач мотивує тим, що, між нею та відповідачем 01 жовтня 2013 року був укладений договір позики, згідно якого вона (позивач) передала відповідачу грошові кошти в розмірі 5000 (пять тисяч) доларів США, які відповідач зобовязалась повернути протягом року, на підтвердження чого відповідачем власноруч була написана розписка. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем за вказаним договором виконала, передала вказану суму, а відповідач тривалий час, понад встановлений в розписці строк, борг не повертає. На вимоги позивача погасити борг відповідач не реагує, у зв'язку з чим позивач змушена була звернутися з даним позовом до суду.
Позивач в судове засідання не прибула, від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.47).
Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.43), у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі з підстав, викладених в запереченнях проти позову (а.с.16-18).
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01 жовтня 2013 року відповідачем ОСОБА_3 написано розписку, якою підтверджено факт отримання нею від позивача ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 5000 доларів США., які вона зобов'язалась повернути протягом року, тобто до 01 жовтня 2014 року (а.с.8).
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).
Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання.
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Задовольняючи позов, суд виходить з того, що заборгованість за договором оформлено борговою розпискою, яка містить усі характерні для договору позики істотні умови.
Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що вона не укладала письмового договору позики з позивачем і надана розписка не відповідає вимогам ст.1046 та ч.2 ст.1047 ЦК України, що зазначену розписку вона не писала та не підписувала, є необґрунтованими, оскільки не підтверджені жодним доказом.
Згідно ст.625, ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Враховуючи, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання, борг не повертає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1316,00 гривень.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 5000,00 (пять тисяч) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1316,00 гривень.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя