АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 612/345/13-ц Головуючий суддя І інстанції Мороз О. І.
Провадження № 22-ц/790/21/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 612/345/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Близнюківський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Близнюківська селищна рада Харківської області, про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні нерухомим майном шляхом зняття з реєстраційного обліку, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Близнюківського нотаріального округу Харківської області Яременко Галина Вікторівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, з апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2017 року, ухвалене у складі судді Мороз О.І., -

встановив:

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи який зазначила, що 07 грудня 2008 року між нею та ОСОБА_2 було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Близнюківського нотаріального округу Харківської області Яременко Г.В. договір купівлі-продажу, за умовами якого вона набула право власності на квартиру АДРЕСА_1.Посилаючись на те, що відповідач відмовляється знятися із реєстраційного обліку за вказаною адресою, він не є членом її родини, не сплачує вартість комунальних послуг, з урахуванням уточнених у липні 2013 року позовних вимог, ОСОБА_1 просила усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном шляхом анулювання правової реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за вищевказаною адресою та зобов'язати Близнюківський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області зняти відповідача з реєстрації.

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому посилаючись на те, на час його підписання перебував у стані, в якому не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, просив визнати укладений 07 грудня 2008 року між ним та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, укладений 07 грудня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посвідчений 07 грудня 2008 року приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області Яременко Г.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, яка діяла в інтересах ОСОБА_1,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справ, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити. В обґрунтування скарги зазначила, що судом першої інстанції безпідставно надано перевагу висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 62 від 14 жовтня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_2 на час укладення договору 07 грудня 2008 року не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними або розуміти їх наслідки, оскільки вказаний висновок суперечить іншому висновку судової психіатричної експертизи, а також іншим зібраним у справі доказам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2006 року ОСОБА_2 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1.

07 грудня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1було укладено та посвідчено приватним нотаріусом Близнюківського нотаріального округу Харківської області Яременко Г.В. договір купівлі-продажу, за умовами якого право власності на вищевказану квартиру перейшло до ОСОБА_1

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення оспорюваного договору ОСОБА_2 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, що відповідно до ст. 225 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Згідно з нормами глави 16 ЦК України правочин може бути визнано судом недійсним з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсними, позивач у силу ст. 10 ЦПК зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності кожного правочину.

Відповідно до ст. 225 ЦК України, на яку посилався позивач в обґрунтування своїх вимог, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін.

Таким чином, для визнання правочину (заповіту) недійсним з наведених вище підстав необхідним та обов'язковим є встановлення того факту, що саме в момент укладення спірного правочину (складання заповіту), а не в будь-який інший момент, особа, яка його уклала (склала), не усвідомлювала своїх дій або не могла керувати ними.

У справі було проведено декілька судових психіатричних експертиз.

Так, згідно з висновками комісійної судово-психіатричної експертизи № 115 від 04 лютого 2014 року КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» ОСОБА_2 в даний час виявляє стійкий хронічний психічний розлад у вигляді синдрому залежності від алкоголю без психозу та слабоумства. Може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період часу, віднесений до підписання ним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 знаходився в стані, зазначеному в п.1 психічного розладу, при цьому міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 62 від 14 жовтня 2014 року Слов'янського відділення Донецького обласного центру судово-психіатричних експертиз ОСОБА_2 на 07 грудня 2008 року страждав психічним захворюванням - синдромом алкогольної залежності, запійна форма пияцтва з частими тривалими запоями, з палімпсестами, транзиторними психічними розладами у вигляді нерозгорнутих деліріозних розладів (зорові, тактильні галюцинації) з помірними змінами особистості (мнестичні, когнітивні порушення, зниження пам'яті, зниження критичних та прогностичних функцій), внаслідок дисциркуляторної дисметаболічної енцефалопатії переважно алкогольного ґенеза, що істотним чином вплинуло на його здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_2 на момент підписання договору купівлі-продажу квартири не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними або розуміти їх наслідки.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 203 від 20 грудня 2016 року КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_2 у період укладання договору купівлі-продажу квартири хронічним стійким психічним захворюванням не страждав, виявляв психічне та поведінковий розлад внаслідок вживання алкоголю. Визначити глибину і ступінь вираженості наявних у нього психічних розладів і його здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними в період часу, що цікавить суд, не уявляється можливим.

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 267 від 04.05.2017 Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_2 на час укладення спірного договору, а саме 07 грудня 2008 року виявляв ознаки психічного розладу у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Ступінь наявних психічних розладів був такий, що істотно впливав (обмежував) на його здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у період складення договору купівлі продажу 07 грудня 2008 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2018 року по справі було призначено повторну судову психіатричну експертизу.

Згідно з висновками комісійної судово-психіатричної експертизи № 428 від 22 травня 2018 року КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» ОСОБА_2 на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_2 у період часу, якому відповідає укладення договору купівлі-продажу - 7 грудня 2008 року, виявляв хронічний, стійкий психічний розлад у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

При цьому висновки судово-психіатричних експертиз № 115 від 04 лютого 2014 року та № 428 від 22 травня 2018 року викладені у формі первинної облікової документації № 100/о, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров'я України № 527 від 28 липня 2014 року, в них зазначено місцезнаходження КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», його код ЄДРПОУ, висновки містять обґрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені і виявлені при дослідженні об'єктів експертизи, чіткі та категоричні відповіді на поставлені судом запитання.

Разом з тим, висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 203 від 20 грудня 2016 року Слов'янського відділення Донецького обласного центру судово-психіатричних експертиз викладено у довільній формі, не містить адреси закладу, яким він виконаний, суперечить висновкам двох інших судово-психіатричних експертиз, проведених у справі. Наказом Міністерства охорони здоров'я (МОЗ) України від 26 червня 2017 р оку № 722 «Про організацію служби судово-психіатричної експертизи» виключено «Донецький обласний центр судово-психіатричних експертиз» з переліку установ, які мають право проводити психіатричні експертизи.

Допитана судом першої інстанції приватний нотаріус Близнюківського нотаріального округу Харківської області Яременко Г.В. пояснила, що договір купівлі-продажу було підписано особисто ОСОБА_2, сумнівів у його дієздатності не виникало.

З таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів наявності встановлених ст. 225 ЦК України підстав для визнання оспорюваного ним правочину недійсним, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 07 грудня 2008 року - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 рішення ухвалено судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

На підставі ст.141 ЦПК України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_1, задовольнити частково.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 07 грудня 2008 року - скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 липня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова