09.07.2018 Єдиний унікальний номер 205/2056/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/2056/2018
Номер провадження: 2/205/1762/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Т.М., ОСОБА_4, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Т.М., ОСОБА_4, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 належать ОСОБА_6 на підставі договору дарування, посвідченого 22.06.2002 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П, за реєстровим НОМЕР_3, а 1/3 частина спірного АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 (далі - третя особа по справі). Далі позивач зазначає, що 07.11.2008 року ОСОБА_6, її та ОСОБА_2 (далі - відповідач по справі) дідусь, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, в тому числі і домоволодіння АДРЕСА_1 заповідав ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в рівних частках кожній, що підтверджується заповітом, посвідченим 07.11.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Позивач також зазначає, що вона у встановлений законом термін звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 28.12.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М., їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті її прізвище невірно записано «ОСОБА_1», а в паспорті «ОСОБА_1».

У зв'язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити суд встановити факт належності їй, ОСОБА_1, правовстановлюючого документа - заповіту, посвідченого 07.11.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. за реєстровим НОМЕР_4, спадкоємцем в якому зазначена «ОСОБА_1», та визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подала.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві. В судове засідання, після оголошення перерви, позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просив позов задовольнити (а.с.53).

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві. В судове засідання, після оголошення перерви, відповідач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити (а.с.54).

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Т.М. у судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.42).

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 також, у судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та просила позов задовольнити (а.с.37).

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 25.05.2018 року клопотання позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення доказів було задоволено. Вирішено витребувати у Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвої Тетяни Миколаївни спадкову справу, що була заведена після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про задоволення позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 належать ОСОБА_6 на підставі договору дарування, посвідченого 22.06.2002 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П, за реєстровим НОМЕР_3, а 1/3 частина спірного АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 (а.с.9).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, в тому числі і домоволодіння АДРЕСА_1 заповідав ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в рівних частках кожній, що підтверджується заповітом, посвідченим 07.11.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. за реєстровим НОМЕР_4 (а.с. 18).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.06.2014 року (а.с.8).

Із матеріалів справи вбачається, що 27.12.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті її прізвище невірно записано «ОСОБА_1», а в паспорті «ОСОБА_1».

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, прізвищем, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження, або у паспорті.

Так, під час розгляду даної цивільної справи по суті судом було достовірно встановлено, що вищевказаний заповіт, посвідчений 07.11.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. за реєстровим НОМЕР_4, виданий саме на прізвище«ОСОБА_1». На думку, суду розбіжності в у написанні такого прізвища у заповіті виникли внаслідок неправильної передачі імені з російської мови на українську за допомогою літер української абетки. Вказана обставина узгоджується із змістом письмових доказів, що міститься в матеріалах даної цивільної справи.

За таких обставин, оскільки факт належності правовстановлюючого документу підтверджується наявними у справі письмовими доказами, доказів, що свідчили б про протилежне у суду немає і з врахуванням того, що даний факт має для позивача юридичне значення, оскільки необхідний для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку та встановити його іншим шляхом, аніж судовим неможливо, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документа позивачу ОСОБА_1 задовольнити, встановивши факт належності їй, ОСОБА_1, правовстановлюючого документа, а саме: заповіту, посвідченого 07.11.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. за реєстровим НОМЕР_4.

Також, підлягають задоволенню вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/3 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1233 ЦК України, заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до вимог частин 1, 3 статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами , визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, наведений порядок дотримано при посвідченні вказаного заповіту від 30 липня 1996 року. Укладений заповіт відповідає вимогам Закону, оскільки складений у письмовій формі та посвідчений службовою особою визначеною ст.1251 ЦК України.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008р., № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як зазначалось вище, позивач у передбачений законом строк - 27.12.2017 року, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Судом також встановлено, що після смерті такого спадкодавця була заведена відповідна спадкова справа, однак постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. від 28.12.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з розбіжностями у написані прізвища позивача (а.с.20).

Відтак суд доходить висновку про відсутність у позивача можливості одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину внаслідок чого її цивільне право підлягає захисту в судовому порядку.

За змістом ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. За змістом даної статті, до складу спадкової маси входить сукупність прав та обов'язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов'язки спадкодавця. Отже, з наведеної норми матеріального закону вбачається, що спадковим може бути тільки майно, яке перебувало у власності спадкодавця.

Як встановлено судом під час розгляду даної цивільної справи по суті, що 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 належать ОСОБА_6 на підставі договору дарування, посвідченого 22.06.2002 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П, за реєстровим НОМЕР_3, а 1/3 частина спірного АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 (а.с. 9).

Згідно п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Таким чином, оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового розгляду в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач, є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, і отримати в позасудовому порядку право власності на таке спадкове майно позивач не має можливості, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами ч.1 статті 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1251, 1252, 1269 ЦК України, ст. ст. 4,5,81,82, 90,141, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Т.М., ОСОБА_4, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

2. Встановити факт належності ОСОБА_1 заповіту, посвідченого 07.11.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. за реєстровим НОМЕР_4.

3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину АДРЕСА_1,що складається з : житлового будинкку літ. А-1 житловою площею 63,9 кв.м., сараю літ. Б, Д, погрібу літ. В., літньої кухні літ. Г., убиральні літ. Е, Ж, душу літ. З, № 1-4, 9 - огорожі, 1/2 № 2,3 водоколонки, № 10 - зливної ями, І- мостіння, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

4. Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Новокодацькому районі м. Дніпра повернути ОСОБА_1, НОМЕР_5 (РНОКПП: НОМЕР_1, уродженки м. Дніпропетровська, Україна, зареєстрована та поживає за адресою: 49019, АДРЕСА_1) державного бюджету судовий збір у розмірі 842 (вісімсот сорок дві) грн. 70 коп., згідно квитанції № 227595465 від 29.03.2018 року.

4. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2, уродженки м. Дніпропетровська, Україна, зареєстрована та проживає за адресою: 49128, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1, НОМЕР_5 (РНОКПП: НОМЕР_1, уродженки м. Дніпропетровська, Україна, зареєстрована та поживає за адресою: 49019, АДРЕСА_1) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі - 842 (вісімсот сорок дві) грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан