Постанова

Іменем України

26 березня 2018 року

м. Київ

справа № 365/421/16-ц

провадження № 61-9764св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д.Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник відповідача - Білоус Андрій Володимирович,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_6, приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Згурівського районного суду Київської області від 9 листопада 2017 року у складі судді Хижного Р. В. та постанову апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Савченка С. І., Верланова С. М., Сліпченка О. І.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 12 квітня 2004 року у с. Середівка Згурівського району Київської області ОСОБА_6, керуючи автомобілем Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на праве за напрямком руху узбіччя і після зіткнення з деревами з'їхав у кювет, де зіткнувся з електроопорою, внаслідок чого пасажири цього автомобіля: ОСОБА_7 та її чоловік - ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, від яких загинули на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Вироком Баришівського районного суду Київської області від 14 січня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України.

Автомобіль Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1, належить на праві власності ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вказувала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_6, який керував службовим автомобілем, власником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», їй завдано моральної шкоди, оскільки через смерть чоловіка вона пережила психоемоційний стрес, втратила спокій і сон, порушились її нормальні життєві зв'язки, відновлення яких потребує значного часу та зусиль, має пригнічений стан та нервове відношення до оточуючого світу.

На підставі вказаного, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 млн. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 09 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 300 тис. грн на відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні решти позову ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 3 тис. грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в результаті винних дій працівника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_6, який керував належним відповідачу службовим автомобілем і допустив порушення Правил дорожнього руху, загинув чоловік позивача, тому відповідач як володілець джерела підвищеної небезпеки і особа, з якою ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах, несе відповідальність за шкоду, завдану позивачу.

Постановою апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення. Рішення Згурівського районного суду Київської області від 09 листопада 2017 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відповідно до статті 1187 ЦК України ПАТ КБ «Приватбанк» як власник джерела підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду незалежно від його вини. При цьому судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від обов'язку відшкодувати шкоду, оскільки автомобіль був переданий водію ОСОБА_6 на законних підставах, доказів неправомірності заволодіння транспортним засобом відповідачем не надано.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення в частині стягнення з нього 300 тис. грн на відшкодування завданої моральної шкоди скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог, в іншій частині судові рішення залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних і фізичних страждань або втрат немайнового характеру, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору. Отже, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушень, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їхньої реалізації.

Суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень не звернули увагу, що позивач не надала суду розрахунок моральної шкоди, а тому ці рішення не можуть бути визнані законними і обґрунтованими, оскільки вони не містять обґрунтування розміру моральної шкоди.

У березні 2018 року ОСОБА_4 подала відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що судові рішення є законними і обґрунтованими, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 тис. грн відповідає вимогам розумності та справедливості і ця сума не може вважатися завищеною або надмірною.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоду завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У частині другій статті 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'ю.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків

Згідно з частинами другою і п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1, власником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», тому відповідач зобов'язаний відшкодувати ОСОБА_4 моральну шкоду, завдану смертю чоловіка, незалежно від своєї вини.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, врахована глибина і тривалість моральних страждань позивача, яка втратила чоловіка, та визначено його розмір у 300 тис. грн, що відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин цей розмір не може вважатися явно завищеним чи надмірним. Таким чином, твердження заявника, що в оскаржуваних судових рішеннях відсутнє обґрунтування розміру стягнутої моральної шкоди є безпідставним.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 9 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Згурівського районного суду Київської області від 9 листопада 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк