Справа № 645/4890/17
Провадження № 2/645/512/18
І МЕ Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Ульяніч І.В.
за участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача - ОСОБА_2
відповідача - ОСОБА_3
секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким в уточнених позовних вимогах просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 5 350,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 жовтня 2017 року еквівалентно 143 219,50 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 22 жовтня 2013 року позичив ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 6 500,00 доларів США, на підтвердження чого відповідачем складено розписку, якою остання зобовязалася повернути вказану суму до 22 жовтня 2017 року. На теперішній час ОСОБА_3 зобовязання за договором позики виконано частково в розмірі 1 150,00 доларів США. Тобто, борг відповідача за укладеним договором складає 5 350,00 доларів США, що станом на 26 жовтня 2017 року еквівалентно 143 219,50 грн..
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в уточненому позові, просили їх задовольнити. Позивач також пояснив, що 22 жовтня 2013 року уклав з ОСОБА_3 договір позики, за яким позичив останній грошові кошти в розмірі 6 500,00 доларів США на придбання автомобіля. На підтвердження вказаних обставин відповідачем складено розписку, якою вона зобовязалася повернути борг у строк до 22 жовтня 2017 року. Домовлялись, що борг відповідачка буде сплачувати по 100 доларів на місяць, було здійснено 7-8 платежів, в подальшому відповідачка не завжди виходила на зв"язок, повідомляла, що у неї труднощі, але обіцяла сплатити борг. На теперішній час ОСОБА_3 повернуто грошові кошти в розмірі 1 150,00 доларів США, тому борг останньої складає 5 350,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 жовтня 2017 року еквівалентно 143 219,50 грн..
В судовому засіданні ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Пояснила, що дійсно позичала гроші у позивача в сумі 6500 доларів США, про що особисто написала розписку. Борг частково повернула.
Суд, вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 6 500,00 доларів США. На підтвердження укладення договору позики ОСОБА_3 складено розписку.
Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З розписки, складеної ОСОБА_3, вбачається, що остання зобовязалася повернути ОСОБА_1 вищевказану суму до 22 жовтня 2017 року.
Судовим розглядом встановлено, що зобовязання за договором позики ОСОБА_3 виконано частково в розмірі 1 150,00 доларів США. Тобто, борг відповідача за укладеним договором на час розгляду справи складає 5 350,00 доларів США.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
В судовому засіданні встановлено, що борговий документ - розписка знаходилась у позивача, а в судовому засіданні розписку долучено до матеріалів справи, тобто до теперішнього часу відповідачем грошове зобов'язання за договором позики від 22 жовтня 2013 року в повному обсязі не виконано.
Під час судового розгляду справи жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем грошового зобов'язання в повному обсязі суду не надано.
З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Разом з тим, позивач в уточненій позовній заяві просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 5 350,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 жовтня 2017 року дорівнює 143 219,50 грн..
Проте, згідно розяснень, які містяться у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Згідно відомостей Міністерства фінансів України, курс, встановлений Національним банком України на день ухвалення рішення, складає 26,2280 грн. за 1 долар США.
Отже, сума боргу за договором позики в розмірі 5 350,00 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, станом на 13 липня 2018 року еквівалентна 140 319,80 грн..
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно квитанції № 30 від 27 жовтня 2017 року, під час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 1 740,05 грн..
Однак, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 403,20 грн..
Одночасно позивачу розяснюється, що, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість за договором позики в розмірі 5350 (п"ять тисяч триста п"ятьдесят) доларів США, що за курсом НБУ становить 140319 гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 1403 гривні 20 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Представник позивача: ОСОБА_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_3, адреса реєстрації: АДРЕСА_1, НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 20 липня 2018 року.

Суддя - І.В. Ульяніч