Справа 556/172/18
Номер провадження 2/556/137/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2018 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді- Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.С.

за участю представника позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що їй на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями в с. Городець по вул. Коломийця Авеніра,176, Володимирецького району.

Відповідачка ОСОБА_3 була дружиною сина позивачки. Рішенням Володимирецького районного суду від 11.07.2016 року шлюб між ними розірвано. Місце проживання відповідачки на сьогоднішній день зареєстровано в будинку ОСОБА_2 , хоча ОСОБА_3 більше року там не проживає.

Таким чином, ОСОБА_3 не є членом сім»ї позивачки, спільне господарство не ведуть, вона більше року фактично не проживає за спірною адресою, а тому втратила право на користування житлом.

Належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання не з»явилася, без повідомлення причини неявки. А тому суд на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України розглядає справу за відсутності відповідачки.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, надала пояснення в межах пред»явленого позову. Просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житлом за адресою: вул. Коломийця Авеніра,176, с. Городець, Володимирецького району, Рівненської області.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Як встановлено судом і вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно, з витягу про державну реєстрацію прав, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями в с. Городець, вул. Коломийця Авеніра, 176, Володимирецького району.

Згідно довідки Городецької сільської ради від 01.02.2018 року № 313 до складу сім»ї ОСОБА_2 входить: невістка ОСОБА_3, не проживає.

Як вбачається з актів перевірки факту проживання від 14.08.2017 року, 31.01.2018 року, складених комісією Городецької сільської ради, ОСОБА_3 та її діти ОСОБА_4, ОСОБА_5, не проживають в будинку ОСОБА_2 в с. Городець, вул. А.Коломийця,176.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 ствердила, що вона проживає по- сусідству з позивачкою. Відповідачка має іншу сім»ю і останні два роки живе в м. Вараш, Рівненської області.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_7 вбачається, що відповідачка з 01.01.2017 року не проживає в будинку ОСОБА_2

Як вбачається зі змісту ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Аналогічно, згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична і юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними положеннями міжнародного права.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.

У статті 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 Цивільного кодексу України визначає житло об»єктом права приватної власності.

Порядок користування жилим приміщенням у будинках (квартирах) приватного житлового фонду регулюється главою 6 ЖК України. І відповідно до ст..150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Так ч.1 ст.405 ЦК України та ст.150 ЖК України встановлює особистий сервітут для членів сім»ї власника приміщення, тобто право на користування чужим майном (житлом).

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України, ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України до членів сім»ї належать дружина, діти та батьки. Членами сім»ї може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Однак, як встановлено судом, ОСОБА_3 не проживає з позивачкою, не веде з нею спільного господарства.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, де зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 не є членом сім"ї позивачки, вони не ведуть спільне господарство, відповідачка вже більше року не проживає за адресою місця реєстрації: с. Городець, вул. Коломийця Авеніра,176, Володимирецького району, Рівненської області, інших домовленостей про користування спірним житлом між сторонами не було. А тому відповідачка втратила право на користування житлом.

Враховуючи вище викладене, суд рахує позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим будинком №176 по вул.. Коломийця Авеніра в с. Городець, Володимирецького району, Рівненської області підставними і такими що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 141, 259, 263-265, 280-283, 430 ЦПК України, керуючись ст..ст. 316, 317, 321, 379, 383,405 ЦК України, -

Вирішив:

Позов задовольнити повністю.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати такою, що втратила право на користування будинком №176 по вул. Коломийця Авеніра, с. Городець, Володимирецького району, Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 704.80 грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5 розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я : ОСОБА_8