ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
Справа № 516/202/17
Провадження № 2/516/27/18
03.04.2018 р. Теплодарський міський суд Одеської області у складі:
головуючої, судді Мисливої Л.М.,
при секретарі Саратовській Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теплодарі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач в судове засідання не зявився, який був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, надавши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, з підтвердженням позовних вимог та не запереченням проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, яка була повідомлена належним чином про місце та час розгляду справи.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017р. згідно Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-19 від 03.10.2017р.) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Розгляд справи проводиться за ЦПК України в редакції зазначеного Закону від 03.10.2017р.
Як встановлено в судовому засіданні, 11.09.2012р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», з однієї сторони, та ОСОБА_1 Настасією Олегівною, з іншої сторони, було укладено договір №б/н, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості. Договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та відповідно останніх, Пам»ятки клієнта, Тарифів, з чим і погодився позичальник, зазначивши про це в заяві. Згідно п.п. 1.1.3.2.2, 1.1.3.2.3, 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити розрахунки за карткою та/або визнати її недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань. Банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків, при цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов»язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, але якщо останній протягом даного періоду не направляє банку повідомлення про незгоду з вказаними змінами, вважається, що він приймає дані умови. Підписання даного Договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку). Як визначається у п.п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 даних Умов та правил, клієнт зобовязався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії. У разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів більш ніж на 30 днів, він зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.
В частині 1 ст. 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 21.10.2015р. (справа № 6-2003цс15), цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
На підставі вищевикладеного, суд задовольняє частково позов та стягує з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.09.2012р. на загальну суму 5651 грн. 69 коп., в тому числі: 2088 грн. 58 коп. тіло кредиту, 2817 грн. 80 коп. відсотки за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 245 грн. 31 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за Договором та іншими вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
В іншій частині позовних вимог, а саме щодо стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої пені в сумі 6560 грн. 87 коп., як однієї з видів цивільно-правової відповідальності, суд відмовляє в задоволенні за безпідставністю, оскільки одночасне застосування штрафу і пені за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, суперечить нормам ст. 61 Конституції України.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 526, 549, 551, ч.1 ст. 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, кредитним договором №б/н від 11.09.2012р., п.п. 1.1.2.1.7, 1.1.2.1.8, 1.1.3.2.2, 1.1.3.2.3, 1.1.3.2.4, 1.1.5.20, 1.1.7.11, 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, ст.ст. ст.ст. 10, 12, 13, 18, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 281, 282, 283, 284, 354 ЦПК України,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» понесені останнім судові витрати в сумі 1600 грн.
В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити в задоволенні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про дане судове рішення розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/) за номером справи 516/202/17.

Повне рішення суду складено 11.04.2018р.

У відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя