Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження №22ц/778/868/18
головуючий у 1 інстанції: Кучерук І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.
секретарБабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - ЗОУ АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», третя особа - Хортицький відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про звільнення заставного майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, посилаючись на те, що 25.01.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 1005-Ф, з наданням кредиту в сумі 160000 доларів США з процентною ставкою в розмірі 12,5 % річних до 24.01.2018 року. 25.01.2008 року між позивачем та ОСОБА_6 в забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір іпотеки 12/1005-Ф, посвідчений нотаріально і предметом якого є нежиле приміщення XI, загальною площею106,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

21.02.2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки нерухомого майна а саме: нежиле приміщення XI, загальною площею 106,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 яке належить ОСОБА_6 на праві власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ВАТ «Державний ощадний банк України» з укладенням від імені ОСОБА_6 договору купівлі продажу будь - яким способом з іншою особою покупцем, і за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна, задовольнити вимоги ВАТ «Держощадбанк» в розмірі 1185845 грн.

На теперішній час виконати рішення суду від 21.02.2012 року неможливо, у зв'язку з тим, що на предмет іпотеки державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіальної управління юстиції у Запорізькій області накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39375834 від 22.08.2013 року.

Позивач просив суд звільнити з-під арештів нежиле приміщення XI, загальною площею106,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6 та знаходиться в іпотеці ПАТ «Державний ощадний банк України», що були накладені державними виконавцями Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, а саме: 12.05.2014 року за № 5614167 державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39375834 від 22.08.2013 року.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року позов задоволено. Звільнено з-під арешту нежиле приміщення XI, загальною площею 106,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6 який був накладений державним виконавцем Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 39375834 від 22.08.2013 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6 25.01.2008 року був укладений кредитний договір №1005Ф, відповідно до якого банк зобов'язувався надати кредит у розмірі 160000 доларів США зі сплатою 12,5% річних з терміном остаточного погашення не пізніше 24.01.2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за договором між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6, 25.01.2008 року був укладений договір іпотеки № 1Z/1005Ф нерухомого майна - нежилого приміщення XI за адресою АДРЕСА_1, договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстраційним № 190. Власницею вказаного приміщення є ОСОБА_6

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2012 року, та рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 10.05.2012 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки нерухомого майна № 1Z/1005-Ф від 25.01.2008 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_6: нежиле приміщення, XI, загальною площею 106,2 кв.м., яке розташоване у АДРЕСА_1, реєстраційний номер 15836660 і належить ОСОБА_6 на праві власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ВАТ «Державний ощадний банк України», з укладенням від імені ВАТ «Державний ощадний банк України»в особі філії -Запорізьке обласне управління договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ВАТ «Державний ощадний банк України»всіх повноважень необхідних для здійснення продажу, за початковою ціною на рівні,не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на час проведення його реалізації; кошти,отримані від реалізації зазначеного майна спрямувати на погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором № 1005-Ф від 25 січня 2008 року, укладеним між ВАТ «Держощадбанк»Україна» та ОСОБА_6, яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 148358,51 доларів США, заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 1577,66 доларів США, а всього 149936,17 доларів США, що дорівнює 1185845 гривням.

Згідно до договору іпотеки № 1Z/1005-Ф від 25.01.2008 року, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 накладена заборона відчуження нежилого приміщення, XI, загальною площею 106,2 кв.м., яке розташоване у АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 до припинення чи розірвання договору, та зареєстровано в реєстрі заборон за №18.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Договором іпотеки (п. 4.1.1) та ст. 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст. 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Згідно ст. 56 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, який накладний шляхом винесення постанови про арешт із забороною на його відчуження.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права та обов'язки державного виконавця. Зокрема, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до даних, наданих представником Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 14.08.2013 року державним виконавцем Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження № 39375834 на виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя, виконавчий лист №2/0825/818/2012 від 14.08.2012 року, стягувач ПАТ «ПроКредит Банк» зі стягнення з ОСОБА_6 грошової суми у розмірі 77788,18 грн. Постановою від 22.08.2013 року, державним виконавцем Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, в рамках виконавчого провадження № 39375834, накладено арешт на майно ОСОБА_6 та оголошено заборонну його відчуження.

Згідно до ст. 18 Закону України «Про заставу», вимоги заставодержателя, у якого право застави виникло пізніше, задовольняються з вартості предмета застави після повного забезпечення вимог попередніх заставодержателів.

Договір іпотеки № 1Z/1005-Ф від 25.01.2008 року та нотаріальна заборона відчуження нежилого приміщення, XI, яке розташоване у АДРЕСА_1 до припинення чи розірвання договору, були оформлені 25.01.2008 року, а арешт на все майно боржника був накладений 22.08.2013 року постановою державного виконавця.

Крім того, відповідно до наданих документів, постановою від 21.11.2014 року державного виконавця, винесеної у рамках виконавчого провадження № 39375834, виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Суду не надано доказів повторного пред'явлення виконавчого листа.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за змістом частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Суд попередньої інстанції прийшов до висновку, що існуючий на даний час арешт повністю унеможливлює реалізацію ПАТ «Державний ощадний банк України» своїх законних прав як іпотекодержателя щодо арештованого майна.

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Встановивши вірно вказані обставини суд попередньої інстанції задовольнив позов.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Єдиним доводом апеляційної скарги є те, що справа слухається з 2016 року і в 2017 році банк змінив предмет позову за яким суд і ухвалив рішення. Однак даний довід є необґрунтованим, оскільки позов банк подав дійсно 14.06.2016 року однак предмет позову - звільнення заставного майна з-під арешту, за цим же предметом позову і було ухвалене оскаржуване рішення.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 вересня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 13 липня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: