Номер провадження: 22-ц/785/400/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.

За участю секретаря судового засідання: Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом Ліквідаційної комісії обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 року позовні вимоги Ліквідаційної комісії обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 б. 10, кв. 61) на користь ліквідаційної комісії Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» (, поточний рахунок №2443 в ЮГРУ ПриватБанк, МФО 328704) заборгованість за комунальні послуги у розмірі 2846 гривні 38 копійок, суму індексації у розмірі 2268 гривні 56 копійок, три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 85 гривні 39 копійок, судовий збір у розмірі 1378 гривень, а всього стягнути суму у розмірі 6578 гривні 33 копійки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення яким відмовити Ліквідаційній комісії ОСББ «Маловський» в позові в повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі зазначеним вимогам закону.

Судом вірно встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.04.2011 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.08.2011 року було визнано недійсним рішення установчих зборів від 13.11.2008 року щодо створення ОСББ «Маловський» по вул. Маловського, 10 у м. Одесі; визнаний недійсним статут ОСББ «Маловський», зареєстрований у виконкомі ОМР в реєстрі № 186 від 26.11.2008 року; визнано недійсною державну реєстрацію юридичної особи ОСББ «Маловський», проведену державним реєстратором виконкому Одеської міської ради 20.11.2008 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року у цивільній справі№1527/6520/12 припинено юридичну особу - ОСББ «Маловський», що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, та призначено ліквідаційну комісію, встановлено строк роботи ліквідаційної комісії.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року у цивільній справі 523/6265/13-ц змінено голову ліквідаційної комісії та продовжено строк роботи ліквідаційної комісії.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року у цивільній справі 523/6265/13-ц змінено спосіб і порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року по цивільній справі 523/6265/13-ц шляхом продовження ліквідаційної процедури з припинення ОСББ «Маловський» до зведення та затвердження ліквідаційного балансу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року змінено спосіб і порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року по цивільній справі 523/6265/13-ц шляхом заміни померлого ліквідатора голову ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» ОСОБА_3 на голову ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» ОСОБА_4

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_5 є головою комісії з припинення або ліквідатор ОСББ «Маловський».

Відповідно до ч. 4 ст.105 ЦК України, до комісії з припинення юридичної особи (ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи. Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями боржника.

Відповідач ОСОБА_2 проживає у квартири № 61 у м. Одесі, вул. Маловського буд. №10 з 07.04.2008р.

Вказаний будинок знаходиться на балансі ОСББ «Маловський», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг, законним представником якої є ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський»,відповідно до вимог ст. 111 ЦК України, що спростовує довід апеляційної скарги щодо неналежного позивача по справі.

У квартиру відповідача централізовано постачалися послуги теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання, послуги по вивезенню ТПВ (сміття) та інші послуги для проведення господарської життєдіяльності будинку та прибудинковій території.

Однак, в порушення п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, відповідач не сплачував в повному обсязі за спожиті ним комунальні послуги та послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території в період з квітня 2013р. по 31 грудня 2015р., що призвело до утворення заборгованості за комунальні послуги за у розмірі 2846 гривні 38 копійок.

Суд першої інстанції, з врахуванням встановлених обставин, дійшов вірного висновку про те, що споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між ОСББ «Маловський» та відповідачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що зазначено в правовій позиції Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі 6-59цс13.

Також, судом вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач уклав прямі договори про надання послуг з водопостачання та теплопостачання як з філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», так і з КП «Теплопостачання м. Одеси», однак, позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості за період до початку дії даних договорів.

Таким чином, з боку ОСОБА_2 є заборгованість за період з квітня 2013 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 2846 грн. 38 коп.

Згідно ст. 360 Цивільного Кодексу України, власник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном.

В силу ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.8 ст.22 Закону «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» відмова від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку.

Згідно зі ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог «Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями», які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (правова позиція Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, справа № 6-59 цс13) від 30 жовтня 2013 року).

Таким чином, суд правильно вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного виконання позивачем послуг з прибирання прибудинкової території не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 не звертався з претензіями та вимогами про незгоду з невідповідністю якості послуг.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного розрахунку заборгованості є неспроможним, оскільки апелянтом не надано будь- якого іншого розрахунку для спростування розміру заборгованості та розрахунку інфляції.

Доводи апелянта щодо неправомірності стягнення заборгованості без укладеного договору про надання послуг є необгрунтованими, оскільки відсутність договору не звільняє відповідача від обовязку сплачувати комунальні послуги, які він отримує.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний залишає апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія ,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом Ліквідаційної комісії обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

Повний текст судового рішення складено 05.04.2018р.