Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/307/17 Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія 32 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Коломієць О.С.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 276/307/17 за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, стягнення капіталізованих платежів для відшкодування шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я, зобов'язання вчинити дії

за апеляційною скаргою ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15 січня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Мельника М.Л. в смт Хорошів

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, вимоги якого 20.11.2017 уточнив (а.с. 78-79) та просив визнати дії ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області у відмові виплати грошової компенсації на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом за період з 01.04.2016 по 01.11.2017 в розмірі 42 693 грн неправомірними; зобов'язати ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області виконувати рішення Володарсько-Волинського районного суду від 25 квітня 2007 року про стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на його користь відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я; зобов'язати ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області виплатити йому заборгованість грошової компенсації відшкодування шкоди, завданої каліцтвом за період з 1.04.2016 по 01.11.2017 в розмірі 42693 грн.; зобов'язати ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області провести розрахунок і капіталізацію платежів, які підлягають сплаті йому з відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на підставі рішення Володарсько-Волинського районного суду від 25.04.2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.08.1992 працівником Володарсько-Волинського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_2, який був при виконанні обов'язків по охороні громадського порядку безпідставно застосовано до нього вогнепальну зброю та нанесено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння. Внаслідок вогнепального поранення він отримав інвалідність І групи. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25 квітня 2007 року стягнуто з УМВС України в Житомирській області на його користь відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, яка нараховувалася і виплачувалася до 06.03.2016. Після ліквідації УМВС України в Житомирській області 06.03.2016 стягнуті вищевказаним рішенням суду кошти припинилися. В подальшому він неодноразово звертався до ліквідаційної комісії по питанню виплати грошової компенсації за згаданим рішенням та відповідно і заборгованості за цими виплатами, проте отримав відмову. Виходячи із наведеного, просив захистити його права та задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15 січня 2018 року позов задоволено частково. Визнано дії ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області у відмові виплати ОСОБА_1 грошової компенсації відшкодування шкоди, завданої каліцтвом неправомірними та зобов'язано виплатити позивачу заборгованість грошової компенсації відшкодування шкоди, завданої каліцтвом за період з 1.04.2016 по 01.11.2017 в розмірі 42693 гривень. Зобов'язано ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області провести розрахунок і капіталізацію платежів, які підлягають сплаті позивачу з відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на підставі рішення Володарсько-Волинського районного суду від 25.04.2007. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення - про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що ліквідаційна комісія УМВС України в Житомирській області здійснює заходи виключно з ліквідації органу виконавчої влади, передбачені Порядком здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, який затверджено постановою КМУ від 20.10.2011№ 1074 та ЦК України, відповідно до яких комісія не уповноважена проводити відшкодування шкоди будь-якій особі в майбутньому.

В суді апеляційної інстанції представник Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області Зотов А.О. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення та захистити його права.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 09.08.1992 в смт Нова Борова Володарсько-Волинського району Житомирської області працівник Володарсько-Волинського РВ УМВС в Житомирській області ОСОБА_2, знаходячись при виконанні обов'язків по охороні громадського порядку, порушив ст.15 Закону України «Про міліцію» - безпідставно застосував вогнепальну зброю, провівши постріли із пістолета Макарова Ту-2457, який належав Володарсько-Волинському РВ УМВС України, в результаті чого заподіяв позивачу тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Внаслідок вогнепального поранення ОСОБА_1 став інвалідом І групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та довідки МСЕК.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ст.166 ч.2, 101 ч.2 КК України (1960 року) підтверджується вироком Володарсько - Волинського районного суду від 08.06.1993 року.

Внаслідок ушкодження здоров'я позивач втратив 100% працездатності, що підтверджується довідкою Коростенської міжрайонної МСЕК від 08.05.2002.

Відповідно до ч. 1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Рішенням Володарсько - Волинського районного суду від 20.06.2003 року стягнуто з УМВС України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду та щомісячні стягнення пов'язані з ушкодженням здоров'я в розмірі 1048 гривень, починаючи з травня.2007 року (а.с. 10).

Виплати за вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 отримував до 06.03.2016, що підтверджується довідкою заступника голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області від 21.03.2017 (а.с. 12). В подальшому, матеріальну шкоду ОСОБА_1 не отримував.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено, як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, Головне управління Національної поліції в Житомирській області.

Цією ж постановою ліквідовано, як юридичні особи публічного права, територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, зокрема, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області.

У зв'язку із припиненням виплат грошової компенсації позивач неодноразово звертався із вимогою їх поновити до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України, ГУ Національної поліції України в Житомирській області, проте отримав відмову та рекомендацію звернутися до суду, оскільки виплати за зобов'язаннями ліквідованої юридичної особи здійснюються із капіталізованих платежів, які не було проведено (а.с. 14,15, 16).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Так, згідно ч.3 ст.105 ЦК України з моменту призначення ліквідаційної комісії до неї переходять повноваження з управління справами юридичної особи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.111 ЦК України з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов'язана повідомити учасників юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, про її участь в інших юридичних особах та/або надати відомості про створені нею господарські товариства, дочірні підприємства.

Згідно ч.1 п.1 ст.112 ЦК України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

Згідно ст.1205 ЦК України у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним ст.1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно - правовим актом. У разі відсутності в юридичної особи, що ліквідовується, коштів для капіталізації платежів, які підлягають сплаті, обов'язок щодо їх капіталізації покладається на ліквідаційну комісію на підставі рішення суду за позовом потерпілого.

Наказом МВС України від 30.10.2015 №1319 «Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по Житомирській області» утворено ліквідаційну комісію, призначено голову та затверджено її склад.

Із листа Департаменту фінансово-облікової політики МВС України №15/2-3508 від 09.09.2016 року вбачається, що обов'язок щодо вжиття заходів для виконання судових рішень, які набрали законної сили, покладається на ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області (а.с. 13).

Крім того, МВС України надано доручення ліквідаційній комісії Управління МВС України в Житомирській області ужити заходів щодо виконання рішення Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області в цивільній справі №2-60/2007, що підтверджується листом МВС України №12/3-Ш-771 від 19.01.2017 (а.с. 19-20).

Виходячи із зазначеного, при ухваленні рішення суд першої інстанції надав правильну оцінку нормам ЦК України та поданим доказам, і дійшов обґрунтованого висновку, що до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області перейшли повноваження з управління справами УМВС України в Житомирській області, в тому числі і обов'язок щодо вжиття заходів для виконання судових рішень, які набрали законної сили, зокрема і рішення, яким стягнуто компенсаційні виплати на користь ОСОБА_1

Таким чином, доводи апеляційної скарги ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, що ліквідаційна комісія УМВС України в Житомирській області здійснює заходи виключно з ліквідації органу виконавчої влади та не уповноважена проводити відшкодування шкоди будь-якій особі не заслуговують на увагу, оскільки обов'язок щодо проведення капіталізації платежів покладено на скаржника, а відтак і обов'язок щодо здійснення виплат за рішенням суду.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 регламентує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав та свобод чи законних інтересів.

Таким чином, оскільки непроведення розрахунку та капіталізація коштів ліквідованої юридичної особи, що призвело до припинення компенсаційних виплат ОСОБА_1, чим порушено його майнове право, відбувалася з вини відповідача, тому позивач має право відновити його зокрема в судовому порядку.

Виходячи із наведеного, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції надав правильну оцінку зазначеним вище нормам ЦК України та доказів того, що капіталізацію платежів не було проведено, та визнав дії ліквідаційної комісії щодо відмови у виплаті грошової компенсації незаконними і зобов'язав провести розрахунок і капіталізацію платежів, які підлягають сплаті позивачу з відшкодування шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.04.2018.

Головуючий: Судді: