Справа № 766/2329/18
12.04.2018 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинська В.Е., при секретарі Кирпиченко І.А., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме в будинку №36 по вул.Вишнева с.Антонівка в м.Херсоні, в якому посилається на ті обставини, що вона є власником вищевказаного будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності за заповітом від 13.02.2014р. У спірному будинку окрім позивача значаться також зареєстрованими її дочка та зять, які не проживають з 2013 року. У звязку з наведеним вона сплачує за них комунальні послуги, тим самим порушуються її права. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме в будинку №36 по вул.Вишнева с.Антонівка в м.Херсоні.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.02.2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.
На адресу відповідачів було направлено копію ухвали про відкриття провадження та матеріали позовної заяви, відзив на позовну заяву до даного часу суду не надано.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 є власником будинку №36 по вул.Вишнева с.Антонівка в м.Херсоні, на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 13.02.2014р..
Згідно листа відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 16.02.2018 року за адресою: м. Херсон, с.Антонівка, вул.Вишнева в будинку №36 зареєстровані відповідачі, однак відповідно до актів долучених до матеріалів справи за вказаною адресою не проживають.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.109 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Стаття 109 ЖКУ встановлює, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно
або в судовому порядку.
Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником спірного будинку, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном на власний розсуд.
Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 109 ЖК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, 01.12.1986р.н. та ОСОБА_3, 28.05.1985р.н. такими що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком №36 по вул.Вишнева с.Антонівка в м.Херсоні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.Е. Дорошинська