БАБУШКІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 57
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Шевцової Т.В.

при секретарі судового засідання - Агашаріфової В.А.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 83120 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн., а в рахунок відшкодування моральної шкоди 330000 грн., покласти на відповідачів судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.08.2014 року ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Dodge» ДН НОМЕР_1, рухаючись по вул.Бородинській у м.Дніпропетровську, під час руху проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, виїхав на перехрестя з вул.Володарського, яка є головною, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Форд» ДН НОМЕР_2 під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі, вул..Володарського внапрямку вул.Чкалова. Внаслідок вищезазначеного ДТП автомобілю позивача «Форд» ДН НОМЕР_2 завдано механічних пошкоджень. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу також завдано моральну шкоду та спричинено легкі тілесні ушкодження.

Представником відповідачів надано письмові заперечення проти позовних вимог, відповідно до яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи до суду не з'явився, письмових пояснень не направив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.10.2014 року у справі про адміністративне правопорушення №200/17991/14, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ДТП, яке сталося 29.10.2014 року на вул.Бородинській у м.Дніпропетровську, під час руху проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, виїхав на перехрестя з вул.Володарського, яка є головною, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Форд» ДН НОМЕР_2 під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі, вул.Володарського внапрямку вул.Чкалова, за що ОСОБА_3 було притягнуто до відповідальності за ст.124 КУпАП.

У відповідності до звіту №14/10/14 від 22.10.2014 року про оцінку транспортного засобу, складеного експертом-товарознавцем - ОСОБА_5 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Форд» ДН НОМЕР_2 в результаті його пошкодження складає 128 265 (сто двадцять вісім двісті шістдесят п'ять тисяч) гривень 90 копійок. Вартість проведення експертизи складає 600 гривень 00 копійок.

Страховик - ПАТ «СК «УНІКА» відшкодував позивачу 49504 грн. 95коп.

Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду України зробленого під час розгляду справи № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 та 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З системного аналізу вищезазначених норми права, суд приходить до висновку, що належним відповідачем по справі є ОСОБА_3, який на правових підставах володів транспортним засобом та безпосередньо діями якого заподіяно шкоду позивачу.

Позовні вимоги до ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до свідоцтва НОМЕР_4 про державну реєстрацію транспортного засобу Dodge Avenger ДН НОМЕР_3 ОСОБА_3 мав право керувати вказаним транспортним засобом.

З огляду на такі обставини суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2, в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 78760 грн. 95 коп., кошторис автоекспертного дослідження у розмірі 600 гривень 00 копійок, а також витрати на стоянку у розмірі 1200 грн.

Що стосується стягнення на користь позивача витрат на стоянку та штраф майданчик у розмірі 1960 грн. /3160-1200/ та 10000 грн. витрат на правову допомогу, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не доведені належними та допустими доказами.

З приводу вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов'язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає, що моральна шкода з урахуванням характеру поведінки відповідача та фізичних, душевних і психічних страждань позивача підлягає задоволенню частково, шляхом стягнення 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок з відповідача ОСОБА_3

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує судовий збір по справі із відповідача ОСОБА_3, відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 2, 5, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 78760 (сімдесят вісім тисяч сімсот шістдесят) гривень 95 копійок, кошторис автоекспертного дослідження у розмірі 600 гривень 00 копійок, витрати на стоянку в розмірі 1200 гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень 00 копійок, а всього разом на загальну суму 81560 (вісімдесят одна тисяча п'ятсот шістдесят) гривень 95 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 815 гривні 61 копійки.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова