Справа № 137/873/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участі секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області з вказаним позовом, мотивуючи тим, що позивач проживав спільно із відповідачкою без реєстрації шлюбу. Від інтимних відносин них народилась донька, ОСОБА_3, 02.01.2015 р.н.Зважаючи на те, що відповідач відмовилась надавати необхідну матеріальну допомогу на утримання їхньої доньки, тому позивач змушений звернутися до суду із даним позовом про стягнення аліментів, яким просить стягувати з відповідача аліменти у розмір 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дитини, до досягнення останньою повноліття.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився надавши до канцелярії суду заяву, котрою просить розгляд справи за його позовом провести у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 21).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з'явилася, проте через канцелярію суду подала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 22).
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 382892, виданого повторно 11.01.2018 року Літинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 04, батьками ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 4).
Згідно розпорядження за № 28 від 23.01.2018 р. ОСОБА_3 проживає біля батька ОСОБА_1 (а.с. 5).
Довідкою Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 222/2-12 від 19.02.2018 р. підтверджується, що спільно із ОСОБА_1, проживає його дочка ОСОБА_3 (а.с. 6).
Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування».
Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Це положення знайшло своє відображення і в національному законодавстві. Так, відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.
Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків.
Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відповідача, визнання позову відповідачем, відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, непрацездатного чоловіка, батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст. 179, 180-182, 183, 192 СК України, ст. ст. 13, 19, 76-82,258-265, 268 ЦПК України, п. 15, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, суд,
Позов задовольнити.
Стягувати зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії АТ № 080226 виданий 11.04.2014 р. Літинським РС УДМС України у Вінницькій області, ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт серії АТ № 052247 р., виданий 11.09.2013 р. Літинським РВ УМВС України в Вінницькій області, ІПН НОМЕР_2), аліменти на утримання доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі пятдесяти відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 24.05.2018 р.
Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення розміру аліментів за один місяць.
Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії АТ № 080226 виданий 11.04.2014 р. Літинським РС УДМС України у Вінницькій області, ІПН НОМЕР_1), на користь держави Україна судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.