12 липня 2018 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
секретаря судового засідання Шевчук М.В.
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про зобов'язання привести в належний технічний та санітарний стан стіну та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зобов'язання привести в належний технічний та санітарний стан стіну між квартирами НОМЕР_4 та НОМЕР_3 в АДРЕСА_3, відшкодування матеріальної в розмірі 10 704, 03 грн., з яких: 7 262, 4 грн. - шкода, заподіяна конструктивним елементам квартири внаслідок залиття, 2 500 грн. - витрати на проведення експертизи; 841, 63 грн. витрати на проведення мікробіологічного дослідження, 100 грн. - витрати на складання акту обстеження стіни; та моральної шкоди в розмірі 28 800 грн., витрат на правову допомогу в сумі 6 500 грн. та витрати по сплаті судового збору.
Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником АДРЕСА_1. З 2010 року її квартира систематично затоплюється зі сторони кв. НОМЕР_3. Актами від 14.09.2016 р. та 17.02.2017 р. встановлено, що залиття кв. НОМЕР_4 відбулось внаслідок недбалого ставлення мешканців кв. НОМЕР_3 до сантехнічного обладнання. У зв'язку з постійними затопленнями, стіна між вказаними квартирами почала руйнуватись, з'явились тріщини та пліснява, стіна стала крихкою. Дослідженнями встановлено, що кв. НОМЕР_4 можна рекомендувати до експлуатації як житлове приміщення лише після капітального ремонту з застосуванням дезінфекційних засобів. Розмір матеріального збитку, у відповідності до висновку експерта, становить 7 264, 40 грн. АДРЕСА_2 належить відповідачу, ОСОБА_3 Враховуючи, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо належного утримання належного йому приміщення, чим завдає моральної та матеріальної шкоди позивачу, вона вимушена звертатись до суду.
Від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині розміру моральної шкоди, у відповідності до якої просить суд, стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 42 814,5 грн. посилаючись на ступінь характеру та глибини моральних страждань, вагомість вимушених змін у житті позивача, тривалість негативних наслідків.
Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому, не заперечував щодо розгляду справи в порядку заочного провадження.
Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача ОСОБА_3 до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, проте конверти із судовими повістками повертались до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».
Представник третьої особи - Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник третьої особи - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
За даних обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення позивача та її представника, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є власником АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності.
У відповідності до листа Відділу обліку та розподілу житлової площі Деснянської РДА в м. Києві від 18.07.2017 р. №102/24-302/2, АДРЕСА_2 в 2009 році приватизована ОСОБА_3
У відповідності до Актів ЖЕД-301 від 14.09.2016 р. та 17.02.2017 р. сталось залиття АДРЕСА_1 внаслідок недбалого ставлення мешканців кв. НОМЕР_3 до сантехнічного обладнання.
В результаті неодноразового залиття АДРЕСА_1 відбулось пошкодження стіни, яка межує з ванною кімнатою в кв. НОМЕР_3. Під час обстеження виявлено відшарування шпалер та темні плями з слідами плісняви.
У відповідності до висновку експертного дослідження №111 від 17.10.2016 р. розмір матеріального збитку, нанесений конструктивним елементам АДРЕСА_1 що спричинений залиттям, становить 7 264, 4 грн.
У відповідності до квитанції до прибуткового касового ордеру №111 за проведення вказаного дослідження позивач ОСОБА_1 сплатила кошти в розмірі 2500 грн.
Згідно з протоколом №231 від 10.10.2016 р. результатів мікробіологічного дослідження АДРЕСА_1 в змиві з поверхонь виділено досить велику кількість плісневих грибів. Досліджене приміщення можна рекомендувати до експлуатації в якості житлового лише після капітального ремонту з застосуванням дезінфекційних засобів.
Згідно з квитанцією №32 від 04.10.2016 р. за проведення дослідження позивач ОСОБА_1 сплатила 841, 63 грн.
За складання акту обстеження пошкодженої стіни ОСОБА_1 сплатила 100 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.708512861.1.
Відповідно до ст. 319 ЦК України на свій розсуд власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном, має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, що не суперечать закону.
Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Згідно з п. 5 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року встановлено, власник квартири повинен своєчасно повідомляти власника будинку про виявлені несправності, які порушують нормальну експлуатацію цього будинку та зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, а при появі несправностей - вживати заходів до усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.
Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Крім того, ст. 323 ЦК України передбачено, що ризик випадкового пошкодження майна (псування) несе його власник.
Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов'язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Враховуючи вказане, суд вважає доведеним факт залиття з вини відповідача квартири, належної на праві власності позивачу. та розмір завданої матеріальної шкоди.
Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушені права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Доводи про спричинення моральної шкоди позивач пов'язує з характером та глибиною моральних страждань, вагомістю вимушених змін у житті позивача, тривалістю негативних наслідків, небезпекою для здоров'я позивача.
Виходячи з обсягу та характеру спричинених страждань, суд дійшов висновку про справедливість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки останній недбалим ставленням до сантехнічного обладнання в своїй квартирі, спричинив шкоду майну позивача, яка на даний час, через пошкодження стіни в своєму житлі відчуває дискомфорт, порушено її плин життя, та, зокрема, вказане пошкодження стіни може тягти за собою небезпеку для здоров'я останньої.
При цьому, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд керується принципами виваженості, розумності та справедливості, у зв'язку з чим приходить до висновку про визначення розміру відшкодування такої моральної шкоди позивачу у сумі 20 000 грн., оскільки, зазначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди у 42 814,5 грн. є завищеним, не доведеним та не обґрунтованим.
Крім вказаного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу та витрат по сплаті судового збору, оскільки вказане відповідає вимогам ст.ст. 137, 141 ЦПК України.
Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Така позиція закріплена і у п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Вбачається, що витрати ОСОБА_1 на правову допомогу та по сплаті судового збору документально підтвердженні квитанціями про сплату судового зору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, договором про надання правової допомоги та квитанціями з приводу її оплати.
Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позову та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди в розмірі 10 704, 03 грн., з яких: 7 262, 4 грн. - шкода, заподіяна конструктивним елементам квартири внаслідок залиття, 2 500 грн. - витрати на проведення експертизи; 841, 63 грн. - витрати на проведення мікробіологічного дослідження, 100 грн. - витрати на складання акту обстеження стіни; моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., витрат на правову допомогу та по сплаті судового збору в сумі 9 142,40 грн.
На підставі ст.ст. 11, 319, 322, 383,1166-1167 ЦК України, керуючись ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265,268, 280-284,354 ЦПК України, суд-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про зобов'язання привести в належний технічний та санітарний стан стіну та відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Зобов'язати ОСОБА_3 привести в належний технічний та санітарний стан стіну між квартирами НОМЕР_4 та НОМЕР_3 в АДРЕСА_3
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1
Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_2, місце проживання - АДРЕСА_2
Повний текст рішення суду складено 20.07.2018 р.
Суддя