Справа № 463/6018/17
Провадження № 2/463/823/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

представника відвідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 районної адміністрації Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, зобовязання до вчинення дій -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання ОСОБА_3, 06.04.1975р.н. таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 6 в будинку № 121 на вул. Новознесенській у м. Львові та зобовязання ЛРА ЛМР зняти його з реєстрації за цією адресою.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником квартири №6 на вул. Новознесенській, 121 в м. Львові. В даній квартирі вона зареєстрована та проживає разом з своїми синами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Крім того, у вказаній вище квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який є її колишнім чоловіком та шлюб з яким розірвано 02.10.2012 р., згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02.10.2012 р. Вказує, що відповідач не проживає у вказаній вище квартирі з 2008 року, після розірвання шлюбу перестав бути членом її сімї, не є співвласником даної квартири. Внаслідок безпідставної реєстрації місця проживання відповідача у належній їй квартирі вона не має можливості вільно, на власний розсуд розпоряджатися соєю власністю, чим порушуються її права.

У звязку з цим просить в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 6 в будинку № 121 на вул. Новознесенській у м. Львові та зобовязати ЛРА ЛМР зняти його з реєстрації за цією адресою.

Вказаний позов перебував в провадженні судді Личаківського районного суду м. Львова Лакомської Ж.І. Провадження у даній справі відкрито. Копія позовної заяви разом з додатками учасникам справи направлялась.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Личаківського районного суду м. Львова № 3, від 01.06.2018 р. у вказаній справі проведено повторний автоматизований розподіл, згідно якого така передана в провадження судді Леньо С.І.

Ухвалою від 27.06.2018р. вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Сторонам визначено строк для подання відзиву, відповіді на відзив, письмових пояснень щодо позову та відзиву.

Ухвалою від 03.10.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 проти задоволення позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №6 в будинку №121 по вул. Новознесенській в м. Львові не заперечила. В частині позовних вимог про зобовязання ОСОБА_4 районної адміністрації Львівської міської ради зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою заперечила, з мотивів того, що згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, тому вважає, що позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився повторно, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив. Зі згоди позивача та представника відповідача ОСОБА_4 районної адміністрації Львівської міської ради суд вважає за можливе провести судовий розгляд даної справи у відсутності відповідача ОСОБА_3, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира №6 на вул. Новознесенській,121 в м. Львові, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8). Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки від 22.11.2017 р.(а.с.11) у вказаній квартирі зареєстровані позивач, яку також зазначено власником квартири, її сини ОСОБА_5,ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3

Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Однак, за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщоінше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вказане свідчить про те, що колишній член сімї власника в тому числі втрачає право користування житловим приміщенням у випадку його відсутності понад один рік.

Згідно акту ЛКП «За замком» при виході за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_3 за даною адресою не проживає з 2008 року (а.с.12).

Беручи до уваги наведені вище обставини, оскільки протилежного в судовому засіданні не встановлено, суд приходить до висновку, що вимога про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням ґрунтується на законі та підлягає до задоволення, оскільки обовязкові для цього підстави, які визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність колишнього члена сімї власника без поважних причин понад один рік встановлені та доведені зібраними в справі доказами.

При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації.

В такому випадку немає необхідності для зобовязання ОСОБА_4 районної адміністрації Львівської міської ради зняти відповідача з реєстрації, і тому в задоволенні цієї вимоги належить відмовити.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268,ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16, 317, 319, 321, 386, 405 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (79024, м. Львів, вул. Новознесенська, 121/6) до ОСОБА_3 (79024, м. Львів, вул. Новознесенська, 121/6), ОСОБА_4 районної адміністрації Львівської міської ради (79017, м. Львів, вул. К. Левицького, 67) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, зобовязання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою № 6 в будинку № 121 на вул. Новознесенській у м. Львові, що є підставою для зняття його з реєстрації за вказаною адресою.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 23.11.2018 року.

Суддя: Леньо С. І.