Справа № 454/472/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

при секретарі Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальської районної адміністрації про повернення дитини матері,

в с т а н о в и в:

В Сокальський районний суд надійшла позовна заява представника позивача адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 в якій просить суд повернути малолітню ОСОБА_3 її матері ОСОБА_1

Позовна заява мотивована наступним.

07.06.2017р. згідно рішення Сокальського районного суду малолітню ОСОБА_3 було відібрано від батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без позбавлення батьківських прав. На даний час дитина перебуває у КЗ Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки».

Позивач тяжко переживає відлучення від дитини, фактично з часу відібрання постійно цікавиться і по можливості відвідує дитину, повністю усвідомила свої недоліки у вихованні та догляді дитини. На даний час має бажання та можливість повернути дитину додому, оскільки вважає, що в сімейному колі дитина буде більше сприяти відновленню здоровя, що в свою чергу буде відповідати як найкращому забезпеченню прав та інтересів дитини.

В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали повністю та просили задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засідання позов визнала, посилалася на рішення комісії з питань захисту прав дитини Сокальської РДА від 26.01.2018р.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії І-СГ №447648 ОСОБА_3 народилася 04.06.2015 року, її батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Згідно рішення Сокальського районного суду від 07.06.2017р. №454/979/17 малолітню ОСОБА_3 відібрано від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Підставою для відібрання дитини «викликано загрозою щодо життя та здоровя дитини, у звязку із тим, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку ЛОЦ СНІДу яка виходячи з діагнозу, потребує негайного постійного щоденного лікування - високоактивної антиретровірусної терапії (ВААРТ). Зазначений курс терапії є життєво важливим для дитини, для збереження її інтелектуального та фізичного розвитку».

Із відповіді КЗ Львівської обласної ради «Будинок дитини №1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» відомо, що ОСОБА_3 поступила в заклад 11.04.2017р. в звязку з безпосередньою загрозою життю та здоровю. Дитина проходить щодення лікування високоактивною антиретровірусною терапією (ВААРТ). ЇЇ мама ОСОБА_1 відвідувала дитину 26 разів у 2017 році та 5 разів у 2018 році.

Згідно ст.170 СК України - суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У відповідності до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися в супереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідно в інтересах дитини і цього вимагає рішення, що набрало законної сили.

Стаття 27 Конвенції передбачає ч. 2 що батько /мати/, або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей.

Згідно характеристики від 13.02.2018р. виданої Смиківською сільською радою, Сокальського району вбачається, що ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, характеризується як цілеспрямована морально стійка людина, енергійна, доброзичлива, алкоголем не зловживає.

Із акту обстеження матеріально-побутових умов сімї ОСОБА_1, складеного соціальними інспекторами, встановлено, що сімя проживає в нормальних умовах, загрози для життя дітей немає, є всі належні можливості для виконання обовязків з виковання обовязків з виховання малолітніх дітей.

Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.09.1991 року (набрала чинність для України 27.09.1991 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Сокальської РДА від 26.01.2018р., яка вирішила вважати за доцільне повернення малолітньої ОСОБА_3 у сімю ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що батьки мають переважне право перед іншими особами на виховання своїх дітей і проживання їх із ними.

Таким чином повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, заслухавши думку сторін, суд вважає, що повернення дитини матері відповідає інтересам дитини та приходить до висновку про доцільності визначення місця проживання дитини разом з матірю, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 81, 247, 263-265, 268, 272-273, ЦПК України, ст. 170 СК України, ЗУ "Про охорону дитинства" суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Повернути малолітню ОСОБА_3, 04.06.2015р.н., її матері ОСОБА_1, 16.09.1980р.н.

Рішення підлягає негайному виконанню з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається через Сокальський районний суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Головуючий: Л. Ю. Фарина