Справа № 444/2494/17 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1154/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 28 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення аліментів,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, які з нього присуджені за рішенням суду на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до поданого нею розрахунку за період з 22.01.2014 року по 01.08.2017 року в розмірі 21538 грн., посилаючись на те, що заборгованість відповідача по аліментах станом на 01.02.2017 року складала 3241 грн., а станом на 08.08.2017 року - 1025 грн.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 28.02.2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 5028 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 640 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_3, просить його змінити, стягнувши у її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у повному обсязі.

Апелянту не зрозуміло, з якої методики обрахунку виходив суд першої інстанції, присуджуючи у її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Зазначає, що суд, жодним чином не обґрунтувавши свої висновки, прийняв до уваги наданий відповідачем розрахунок неустойки (пені), безпідставно не врахувавши поданий нею розрахунок, який вона вважає правильним й таким, що відповідає вимогам закону.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи (а.с.60), не з'явилась, її представник - адвокат ОСОБА_5 подала заяву про розгляд апеляційним судом справи у їхній з позивачем відсутності (а.с.62).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 29.04.2014 року вирішено стягувати з відповідача у користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 600 грн. щомісячно, починаючи з 22.01.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-6).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 20.04.2017 року розмір присуджених аліментів на дитину збільшено до 1000 грн. щомісячно, починаючи з 23.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8).

На підставі цих рішень суду було видано два виконавчих листа №466/406/14-ц та №466/1255/17, які знаходяться на примусовому виконанні у Жовківському районному відділі ДВС ГТУЮ у Львівській області.

Відповідно до наданих названим відділом ДВС розрахунків (а.с.9-10), заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів на дитину за період з 22.01.2014 року по 23.02.2017 року становила 3241 грн., а за період з 23.02.2017 року по 01.08.2017 року - 1025 грн.

Проте, державним виконавцем не було враховано внесених відповідачем платежів у жовтні 2014 року на суму 1000 грн. та у липні 2015 року на суму 1200 грн. (а.с.29, 30).

Починаючи з серпня 2017 року по січень 2018 року включно, відповідач щомісячно вносив на виконання рішення суду платежі по сплаті аліментів в розмірі 1000 грн., а тому станом на 23.01.2018 року залишок заборгованості становив лише 25 грн. (а.с.28).

За остаточним розрахунком заборгованості (а.с.35), складеним державним виконавцем станом на 27.02.2018 року, у відповідача відсутня заборгованість по аліментам.

Отже, наведеними вище розрахунками заборгованості підтверджується факт допущення відповідачем прострочення по сплаті аліментів за окремі місяці у вказаний період та факт відсутності заборгованості по аліментам станом на момент ухвалення рішення суду першої інстанції.

Частиною першою статті 196 СК України, у чинній на момент виникнення заборгованості редакції (до внесення змін Законом України від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року), було передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таке ж за змістом положення щодо розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів передбачене й чинною на момент розгляду справи редакцією частини першої статті 196 СК України.

Додатково, Законом України від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, доповнено ч.1 ст.196 СК України положенням про те, що неустойка (пеня) стягується за період від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України, правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 16.03.2016 року (Справа №6-2589), від 16.09.2016 року (Справа №6-300цс16).

Саме з урахуванням названої вище правової позиції Верховного Суду України виходив суд першої інстанції, задовольняючи частково вимоги позивача та визначаючи розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача на підставі ст.196 СК України, і цей обрахунок пені в повній мірі відповідає вказаному вище розрахунку заборгованості по аліментах, складеному Жовківським районним відділом ДВС ГТУЮ у Львівській області з урахуванням усіх платежів, внесених відповідачем на виконання рішення суду за спірний період.

На підтвердження своєї позиції обрахунку пені, яка є відмінною від названої вище правової позиції Верховного Суду України, позивач надала апеляційному суду науковий висновок доцента кафедри адміністративного права Львівського національного університету імені Івана Франка, кандидата юридичних наук (доктора філософії) Ільницького О.В. щодо правових засад відповідальності за прострочення сплати аліментів в порядку ст.196 СК України (а.с.63-68), однак, такий висновок не може бути врахований апеляційним судом, оскільки він не є висновком експерта у галузі права, який передбачений ст. 114 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов'язковою підставою для скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 28 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 06 липня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.