Справа № 463/1698/17 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/5752/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Цяцяка Р.П.

секретар Іванова О.О.

З участю:представника позивача Гнатишака О.В.., відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Личаківського районного суду м.Львова від 01 серпня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним заочним рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 01 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 10.05.2011 року в розмірі 292,40 грн. Вирішено питання судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» Сокуренко Є.С.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не враховано, що банк збільшив кредитний ліміт відповідно до умов Кредитного договору. Враховуючи те, що відповідач скористався кредитними коштами, він погодився з даним збільшенням, а в разі незгоди - повинен був звернутися до банку з відповідною заявою. Зазначає, що Кредитним договором передбачено, що клієнт повідомляється про зміну відсоткової ставки шляхом отримання виписки, яку він має можливість отримати у всіх відділеннях Приватбанку, або в мережі інтернет. Своєю мовчазною згодою, не оскаржуючи збільшення відсоткової ставки та ліміту, відповідач погодився із зміною істотних умов договору. Вважає, що підписуючи заяву, відповідач запевнив, що ознайомлений з усіма умовами кредитного договору. Просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні суми та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача Гнатишака О.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 10.05.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір б/н за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

ПАТ КБ «Приватбанк» виконав умови договору, надав позичальнику ОСОБА_5 встановлений договором кредитний ліміт та надіявся на добросовісне виконання взятих зобов»язань відповідачем.

За змістом ст.526 ЦК зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідач взяті на себе зобов»язання за кредитним договором виконував неналежно, не повернув отримані кошти чим порушив умови договору, допустив заборгованість по несплаті основного платежу на суму 292,40 грн.

Станом на 23.02.2017 року загальна сума заборгованості становить 13 830, 79 грн. та складається із:

-заборгованість за кредитом 292, 40 грн.;

-заборгованість за процентами за користування кредитом-9403,59 грн.;

-заборгованість за пенею та комісією-3000 грн.;

-штраф (фіксована частина та процентна складова) у розмірі 1134,80 грн.

ПАТ КБ «Приватбанк» вважаючи даний договір-договором приєднання, просив стягнути всю суму заборгованості із відповідача ОСОБА_3

За приписами ст. 634 ч.1 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 292,40 грн., суд першої інстанції виходив із вимог ст.ст. 1055 ЦК, 207 ЦК та вважав, що Умови та Правила надання банківських послуг не є складовою частиною договору, відповідачем вони не підписувалися, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що при підписанні сторонами Кредитного договору діяли Умови та Правила надання банківських послуг в редакції, яка б передбачала стягнення процентів та штрафних санкцій, а також розмір таких.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

На аркуші справи 5 є анкета - заява відповідача ОСОБА_3 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. На звороті зазначеної заяви-анкети зазначено, що ОСОБА_3 ознайомлений із умовами та Правилами надання банківських послуг про що поставив свій підпис.

На а.с.6 знаходиться Довідка про умови кредитування із використанням платіжної карти «Кредитка універсальна» 55 днів пільгового періоду із якою особисто знайомий відповідач ОСОБА_3 та проставив свій підпис чого не заперечив, даючи пояснення у суді апеляційної інстанції.

За змістом ст.627 ЦК відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначеності умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний оплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Пунктом 2.1.112.6 Правил користування платіжною карткою зазначено, що банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті.

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід»ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки.

Відповідно до п.1.1.2.3 до обов»язків позичальника відноситься отримання виписки про стан карткового рахунку та про здійснені операції по картрахунках.

З приводу вищезазначених Умов та Правил відповідач був ознайомлений, зауважень не висловлював. З розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.05.2011 року вбачається, що процентна ставка за період з 10.05.2011 року по 23.02.2017 року тричі змінювалася в сторону збільшення та заборгованість за користування кредитними коштами становить 9 403, 59 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст. 610 ЦК порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов»язання визначені ст.611 ЦК.

Як вбачається із матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідача 3000.00 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, зокрема, 500.00 грн.- фіксована частина, 634.80 грн. штраф (процентна складова).

Згідно ст. 549 неустойкою (штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.

Колегія суддів не погоджується із сумою 3 000 грн. як заборгованість за пенею та комісією, оскільки зазначена сума значно перевищує суму заборгованості за кредит, а відтак стягненню підлягає сума 300 грн.

Позивач просить стягнути 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 634,80 грн. штраф (процентна складова) з чим колегія суддів не погоджується та вважає, що стягненню підлягає штраф в сумі 500 грн., оскільки подвійне нарахування штрафу не допускається.

Відповідно до ст.376 ч.1 п.3,4 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ч.2 ст. 376 ЦПК неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду в частині відмови у позовних вимогах підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Личаківського районного суду м.Львова від 01 серпня 2017 року скасувати в частині відмови у стягненні відсотків, штрафних санкцій та комісії.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 9 403,59 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією-300 грн., штраф в сумі 500 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови в порядку визначеному ст.. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді О.Ф.Павлишин

Р.П.Цяцяк