Справа № 669/406/18
Провадження № 2/669/301/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2018 року смт.Білогір'я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Дем»янюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Білогір'я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

19.04.2018 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду позовом до Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області (надалі відповідач) про визнання за ним права власності на квартиру №7, яка знаходиться по вул.Шевченка,109 в смт Білогір'я Білогірського району Хмельницької області, за набувальною давністю. Вказав, що працював в Білогірському ремонтно-механічному заводі на посаді слюсаря. 23 березня 1990 року йому та членам родини була виділена однокімнатна квартира, загальною площею 46,2 м2. З моменту вселення у вказану квартиру він зареєструвався та постійно проживає там. На протязі декількох років сплачував за житло квартирну плату. З часу виділення квартири та до даного часу позивач самостійно утримує житло, володіє та користується квартирою. На даний час квартира на балансі селищної ради не перебуває та не передана в приватну власність, він позбавлений можливості зареєструвати квартиру у органах реєстрації нерухомого майна.

В судове засіданні ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_2 не з»явилися, згідно поданої до суду заяви ОСОБА_2 просила розгляд справи проводити у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача представник Білогірської селищної ради в судове засідання не зявився. Подав до суд заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позивача визнав.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись із письмовими заявами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 11 березня 1985 року по 03 січня 1992 року ОСОБА_1 працював слюсарем Білогірського ремонтно-механічного заводу, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.22-23).

Згідно ордеру на житлове приміщення, виданого виконавчим комітетом Білогірської ради народних депутатів 26 березня 1990 року, серії ХМО №043428 ОСОБА_1 на підставі рішення Білогірської селищної ради № 21 від 23 березня 1990 року надано однокімнатну квартиру, житловою площею 22,02 кв.м. за №7 в житловому будинку №109 по вул. Леніна на даний час Шевченка в смт.Білогір»я Білогірського району Хмельницької області (а.с.8).

Даними архівної довідки Білогірського районного трудового архіву від 24.10.2018 року підтверджується, що Білогірський ремонтний завод, який було створено в 1970 році, в 1980 році перейменовано на Білогірський ремонтно-механічний завод. В 1994 році на його базі в порядку реорганізації, створено колективне підприємство «Білогірський ремонтно-механічний завод», яке припинило свою діяльність в 2000 році. Згідно постанови від 03.11.2005 року, КП «Білогірський РМЗ» визнано банкрутом і ліквідовано (а.с. 45).

Із даних довідки Білогірської селищної ради №864 від 14.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 та до складу його сім»ї належать: ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_4 не член сім»ї (а.с.13).

Із змісту довідок Білогірського району електричних мереж ПАТ «Хмельницькобленерго» №122 від 06.03.2018 року, КП «Водоканал» №24 від 24.05.2018 року встановлено, що ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 та заборгованості зі сплати платежів не має (а.с. а.с.9,12).

Житловий будинок, який розташований по вулиці Шевченка,109 в смт Білогір'я Хмельницької області на балансі Білогірської селищної ради не перебуває, що підтверджується довідкою Білогірської селищної ради №1051 від 02.03.2018 року (а.с. 10).

Статтею 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу передбачено, що правила ст.344 Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року) про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року за положеннями статтей 335 і 334 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуте на майно, яке належить на праві власності іншій особі(а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Аналіз та оцінка наданих позивачем доказів дає суду можливість зробити висновок, що ОСОБА_1 добросовісно заволодів житловим приміщенням №7 житлового будинку №109 в смт Білогір'я Білогірського району Хмельницької області та на протязі 28 років добросовісно, відкрито та безперервно продовжує володіти ним. З урахуванням вищезазначених вимог Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто відлік строків, про якій йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу , зокрема 10-річного, може починатися не раніше ніж 01.01.2001.

Згідно ч. 4. ст. 206 ЦПК України У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд..

Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 344,346 ЦК України, п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, ст.ст. 206, 229, 247, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на однокімнатну квартиру №7, загальною площею 42,6 кв.м., житловою площею 21,8 кв.м., інвентаризаційною вартістю 78845,00 гривень, що розташована по вул. Шевченка,109 в смт. Білогір'я Білогірського району Хмельницької області.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя підпис ОСОБА_5

З оригіналом згідно.

Суддя Білогірського районного суду Н.С. Бараболя