Ухвала

03 липня 2018 року

м. Київ

справа № 185/1174/16-ц

провадження № 61-37693ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України, яка була чинною на момент ухвалення апеляційним судом оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин передбачена статтею 390 ЦПК Україниу чинній редакції.

До касаційної скарги додано клопотання, у якому ОСОБА_1 просить поновити їй строк на касаційне оскарження, вважаючи, що такий пропущено нею з поважних причин. Заявник зазначає, що копію оскаржуваного рішення апеляційного суду вона так і не отримала, а довідалася про нього 30 травня 2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень. Жодних доказів на підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 не надає. Таким чином, наведені у клопотанні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без руху для надання нею належних та достатніх доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, дана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки подана з порушенням вимог статті 392 ЦПК України.

За змістом частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено найменування суду, до якого подається скарга; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); рішення (ухвала), що оскаржується.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 адресовано до Верховного Суду України, однак відповідно до вимог статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Крім того, заявником у касаційній скарзі не зазначено повне найменування позивача, який бере участь у справі.

У прохальній частині касаційної скарги заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, однак з тексту касаційної скарги вбачається, що за результатами перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом було ухвалено рішення.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно подати касаційну скаргу у новій редакції, уточнивши вимоги до суду касаційної інстанції та вказавши, яке судове рішення апеляційної інстанції нею оскаржується, із зазначенням дати його ухвалення.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 17 серпня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов