Справа № 716/2114/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.18 року м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Стрільця Я.С.

з участю секретаря - Климус Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади с.Прилипче в особі Прилипченської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів територіальної громади с.Прилипче в особі Прилипченської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, ОСОБА_2, ОСОБА_5, в якій просить встановити факт родинних відносин між померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7, як матері та сина. Також просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_7, а саме житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та на земельну ділянку розміром 2,79 га, яка розташована на території Прилипченської сільської ради.

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік ОСОБА_7 Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельна ділянку площею 2,79 га, яка розташована на території Прилипченської сільської ради. Вказане спадкове майно померлий ОСОБА_7 прийняв після своєї матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, проте не оформив належним чином.

Заповіт померлий ОСОБА_7 не вчиняв, спадкоємцями його майна за законом є позивач та діти ОСОБА_9, ОСОБА_10, які на спадщину не претендують. Вказує на те, що спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла, користується всім спадковим майном, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено. Причиною відмови стало те, що позивачем не були надані належним чином оформлені документи, шо посвідчують право власності на спадкове майно за померлим ОСОБА_7, а також те, що існують розбіжності в актових записах, що унеможливлює підтвердження родинних відносин як сина та матері між померлими ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Вищенаведене є перешкодою в оформленні спадщини, саме тому, позивач змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Прилипченського старостинського округу №2 Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти їх задоволення не заперечувала.

Суд, заслухавши доводи представника позивача та відповідача ОСОБА_2, врахувавши заяви позивача, та інших відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов доведений частково та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Прилипче Заставнівського району Чернівецької області померла ОСОБА_6, що видно із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10.04.1998 року (а.с. 11).

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126,133,135 Сімейного кодексу України №0 від 21.02.2017 року та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого із подружжя НОМЕР_3 від 01.11.2017 року (а.с. 13-14) ІНФОРМАЦІЯ_5 року народився ОСОБА_7, його батьками були ОСОБА_11 та ОСОБА_12. ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб із заявником, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер. Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.06.2002 року його прізвище - «ОСОБА_6» (а.с. 12).

З довідки Прилипченської сільської ради №783 від 12.12.20174 року вбачається, що ОСОБА_7 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року був сином ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Таким чином, документально підтверджено, що ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року був сином ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. За вказаних обставин, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт родинних відносин як матері та сина між померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 і такий факт необхідно встановити.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Дана правова позиція також закріплена в п.9 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, в якому зазначено: «якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майно».

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 того ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.ст. 524- 527, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Прилипче Заставнівського району Чернівецької області померла ОСОБА_6 та внаслідок її смерті по місцю її останнього проживання - АДРЕСА_1 відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою та земельна ділянка, площею 2,79 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Прилипченськорї сільської ради. Заповіт померла ОСОБА_6 не вчиняла. Спадкоємцем першої черги її майна за законом був син - ОСОБА_7, який прийняв спадщину після її смерті, що вбачається з довідки Прилипченської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №783 від 12.12.2017 року (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7, який був чоловіком позивача ОСОБА_3 та батьком відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 Наведене вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.06.2002 року, копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 копій витягів з Державних реєстрів актів цивільного стану (а.с. 12, 14-18).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина у вигляді згаданих житлового будинку та земельної ділянки. Заповіту померлий не залишив, спадкоємцями його майна за законом є позивач та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5. Останні спадщину після смерті батька не прийняли та на неї не претендують, що вбачається із довідки Прилипченської сільської ради №782 від 12.12.2017 року (а.с. 20).

Відповідно до ч.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивач звернулася до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за ОСОБА_7, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №28291220 від 06.10.2011 року та постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №731/02-31 від 11.11.2011 року (а.с. 34).

Судом встановлено, що в довідці виконавчого комітету Прилипченської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №781 від 12.12.2017 року (а.с. 21) зазначено, що головою двору в селі Прилипче по вул. Шевченка до дня смерті була ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після її смерті головою двору був її син ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після його смерті будинком користується дружина ОСОБА_3. Дані обставини стверджуються записами у по господарській книзі сільської ради.

В п. 3.3 інформаційноого листа Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_7 набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На даний час позивачем ОСОБА_3, як спадкоємицею майна померлого ОСОБА_7 за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 23), згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 27), довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №451 від 15.9.2011 року (а.с.29), житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями до нього, розташований по АДРЕСА_1 побудований у 1945 році, їх вартість становить 24795 (двадцять чотири тисячі сімсот дев'яносто п'ять) гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року доведена та обґрунтована, а отже підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги щодо визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року права власності на земельну ділянку, площею 2,79 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Прилипченськорї сільської ради, то суд вважає її недоведеною та такою, що задоволенню не підлягає з огляду наступного.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 6 Земельного кодексу УРСР (в редакції чинній на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; держання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

З дослідженого в судовому засіданні державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 (а.с. 30) видно, що він виданий Заставнівською РДА 17.07.2003 року на підставі розпорядження Заставнівської РДА №479 від 24.12.2002 року та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №25-2/35 на ім'я ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що на момент відкриття спадщини, ОСОБА_6 не набула права власності на спірну земельну ділянку, оскільки всупереч до вимог ст. 6 Земельного кодексу УРСР вона за життя не отримала зареєстрованого належним чином державного акту на право власності на земельну ділянку. Таким чином спадкодавець ОСОБА_7, будучи, в свою чергу, спадкоємцем ОСОБА_6 спадщину у вигляді згаданої земельної ділянки не прийняв, а отже право власності на неї також не набув.

Зважаючи на те, що у спадкодавця ОСОБА_7 не виникло право власності на спірну земельну ділянку, то його спадкоємці не можуть її успадкувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 524, 525, 526, 527, 534, 535, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1268, 1297 ЦК України, ст. 6 Земельного кодексу УРСР, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 206, 235, 247, 259, 263 - 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до територіальної громади с.Прилипче в особі Прилипченської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7, як матір'ю та сином.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно - житловий будинок літ.А, загальною площею 36,60 кв.м., житловою площею 28,90 кв.м., 1945 року побудови; літню кухню літ.Б; погреб літ.Пд; вбиральню літ.В; огорожі літ.№1-3, що розташовані по АДРЕСА_1, що належало ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Повний текст судового рішення буде складено в строк до 06.04.2018 року.

Суддя Я.С. Стрілець