Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2633/17

Номер провадження: 2/511/154/18

10 липня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Панчук А. І.,

при секретарі Міщенко М.Ю.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , відділу надання адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про визнання майна набутого подружжям підчас шлюбу спільної сумісної власності , встановлення факту прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном , визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно , визнання часткорв недійсним договору дарування , скасування державної регістрації нерухомого майна , визнання права власності по праву спадкування за законом на частину спадкового майна.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить

- визнати . що частка померлої ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарчими спорудами , розташований за адресою АДРЕСА_1 становила ? частини.

- встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_5 , шляхом фактичного вступу в Управління та володіння спадковим майном.

-визнати частково недійсним у ? частині свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 17.03.2008 року на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_6

- визнати частково недійсним у ? частини договір дарування нерухомості від 25.07.2016 року - житлового будинку з господарчими спорудами , який розташовано за адресою АДРЕСА_1 від дарувальника ОСОБА_6 , обдарованої ОСОБА_3

- скасувати державну реєстрацію будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

- визнати за ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на ? частини житлового будинку з господарчими спорудами , розташованого за адресою АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_7 вимоги підтримали та просили задовольнити їх , мотивуючи свої вимоги тим , що вони законні , обґрунтовані та підтверджуються наданими доказами та поясненнями свідків.

Відповідач і його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили , що підстав для задоволення вимог не встановлено , вимоги необґрунтовані , а тому просять у задоволенні позову відмовити , мотивуючи тим , що вимоги не законні.

Відповідач відділ надання адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області згідно наданої заяви просив розглянути вимоги за їх відсутності Свідок ОСОБА_8 зі сторони позивача пояснив , що він проживає з позивачем по сусідству, через одну хату , з 1983 року . ОСОБА_1 переїхав у село Ангелинівка з м.Тирасполь РМ в 1989 році , жив у батьків , а згодом поруч купив недобудований будинок , але продовжував жити у батьків. В 2003 році померла його мати , він продовжував жити разом з батьком. Приблизно після 2004 року , а можливо пізніше - в 2005 році ОСОБА_1 перебрався жити у свій будинок. Його мати хворіла , але фактично вона все робила по господарству , після смерті його матері в будинку та в дворі нічого не будувалось.

Свідок ОСОБА_9 зі сторони позивача пояснила , що вона живе через дорогу від ОСОБА_1 .В село він приїхав разом з сім.єю в 1989 рооці. Проживав разом з сім.єю та батьками : ОСОБА_5, яка померла в 2003 році та ОСОБА_6 ОСОБА_1 проживав з батьками на день смерті матері ОСОБА_5 На похоронах ОСОБА_5 вона небула присутньою.

Свідок ОСОБА_10 пояснила , що вона працює Яковлівським сільським головою. В сільську раду звернувся ОСОБА_1 по допомогу , просив , щоб ОСОБА_3 віддала йому сімейний альбом та інші документи після смерті його батька ОСОБА_6 Це було 10.10.2016 року. ОСОБА_12 принесла документи та за моїм проханням передала секретарю сільської Ради ОСОБА_24 для передачі ОСОБА_1 З розмови з секретарем сільської Ради я взнала , що там був сімейний альбом та ощадна книжка на ім.я ОСОБА_5. .Самих речей( документів ) не бачила. Довідку № 643 видала на підставі пояснень сусідів.

Свідок ОСОБА_14 пояснила в судовому засіданні , що вона працює секретарем Яковлівської сільської Ради Роздільнянського району Одеської області , в сільську раду прийшла ОСОБА_3 і принесла документи , які просив раніше ОСОБА_1. ОСОБА_3 зайшла до неї в кабінет після розмови з сільським головою . ОСОБА_3 особисто їй передала сімейний альбом старого зразка , а на ньому зверху лежала одна ощадна книжка. Документи я не дивилась , не відкривала , а згодом передала ОСОБА_1. Це все було близько півтора року назад. В сільській Раді вона працює з 2002 року . В квітні 2017 року вона дійсно завіряла підписи ОСОБА_15 та ОСОБА_23.( жителів села Ангелинівка ) на їх поясненнях щодо проживання ОСОБА_1 в селі Ангелинівка . На підставі вказаних пояснень була видана довідка № 643 .

Суд заслухавши пояснення сторін , позивача , відповідача , їх представників , свідків , вивчивши та дослідивши докази в судовому засіданні , вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,що у п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, зазначено, що цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно із ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), який був чинний на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У статті 525 ЦК УРСР (1963р.) зазначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК УРСР (1963р.) передбачено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У статті 548 ЦК УРСР (1963р.) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Як зазначено у частині 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Положеннями Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв до 1 січня 2004 року, визначалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 22). В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнавались рівними (ч. 1 ст. 28).

Судом встановлено, що батьки позивача - ОСОБА_25 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі з 17 листопада 1960 року (а.с. ).

Під час шлюбу, вони побудували приватний будинок за адресою АДРЕСА_1 зареєстрованого в реєстрі Погосподарської Книги за № 600. (а.с. 16 ), але свідоцтва про право власності не отримали. ІНФОРМАЦІЯ_4 року матір позивача - ОСОБА_5, померла (а.с12).

Після її смерті спадкоємцями першої черги за законом були її чоловік ОСОБА_6 та її діти , в тому числі і син, позивач ОСОБА_1 (а.с. 8,11). У встановленому законом порядку та строк чоловік померлої ОСОБА_6 звернувся до Роздільнянської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини про що свідчить спадкова справа №179/03 до майна ОСОБА_5., померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. ) , але не вказав , що є і інші спадкоємці -претенденти на спадщину.

Позивач ОСОБА_1 не звернувся в встановлений законом строк - до 02 жовтня 2003 року, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини так . як вважав ,що прийняв спадщину проживаючи в будинку і користуючись речами покійної матері.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько позивача - ОСОБА_6 (а.с. 13)

27.12.2016 року позивач ОСОБА_1 після смерті батька звернувся до Роздільнянської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 10.) та дізнався, що батько ОСОБА_6 при житті, 11.11.2010 року скасував заповіт від 21.08.2008 року , яким заповідав усе свої майно дітям ОСОБА_17 та позивачу ОСОБА_1 (а.с. ).

Згідно рішення виконкому Яковлівської сільської Ради Роздільнянського району Одеської області від 31.01.2008 року ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно , а саме на житловий будинок з господарчими спорудами за адресою АДРЕСА_1 Роздільнянського району Одеської області , який зареєстрованй за номером № 30 відділом надання адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області

25.07.2016 року будинок за адресою АДРЕСА_1 Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_6 подарував громадянці ОСОБА_3 , що підтверджується договором дарування (а.с. )

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер , що підтверджуться свідоцтвом про смерть (а.с. 13)

27.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 10). Має місце спадкування за законом.

Вирішуючи спір, суд приходить до висновку про те, що спірний житловий будинок АДРЕСА_1 придбаний ( побудований) під час перебування у шлюбі батьків позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , є об'єктом спільної сумісної власності подружжя й кожному з них належало право на ? частину будинку , тобто по половині.

В 1989 році позивач переїхав з м.Тирасполь МССР до села Ангелинівка , де придбав недобудований будинок АДРЕСА_1 , а зв.язку з браком коштів , будівництво затягнулось . Позивач проживав у будинку батьків за адресою АДРЕСА_1 до 2008 року . Після померлої матері фактично прийняв спадщину шляхом обробітку городу ( земельної ділянки) , проживання та користування майном , частиною будинку , збирав урожай з городу , сплачував / приймав участь/ комунальні послуги за електрику. Крім цього взяв ощадні книжки ( ощадан каса № 3175) рахунок № НОМЕР_3

Наявність у позивача ОСОБА_1 ощадної книжки на вклад «до запитання» рахунок НОМЕР_2 в Роздільнянській центральній ощадній касі №3175 суд визнає доказом вступу в управління спадковим майном за відсутністю заперечень з боку відповідачки ОСОБА_3 Предмети домашнього вжитку, які успадкував батько позивача - ОСОБА_6 , не входять до загальної спадкової маси. Суд вважає, що позивач мав намір( за наявності заповіту ) вступити в управління та володіння спадковим майном лише після смерті батька

Відповідно до ст. ст. 12, 78-82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно ст.76 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. ст. 89 , 90, 97,116 ЦПК України суд перевіряє належним чином обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та повинен надати правильну оцінку наявним у справі доказам.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач повинен був довести в судовому засіданні належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме, щодо прийняття спадщини після смерті матері у встановлений законом строк.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що після смерті матері він користувався частиною речей матері: забрав ощадну книжку на вклад «до запитання» рахунок НОМЕР_4 в Роздільнянській центральній ощадній касі №3175 (а.с. ), фактично користувався будинком , обробляв город.

На підтвердження зазначених обставин за ініціативою позивача були допитані свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 та ОСОБА_14які підтвердили пояснення позивача.

При цьому позивач послався і на те, що згідно із абзацом 2 п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства України №18/5 від 18 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті матері, доказом вступу чи володіння спадковим майном може служити наявність у спадкоємців ощадної книжки.

Заперечуючи проти позову, відповідачка ОСОБА_3 та її представник послались на те, що позивач ОСОБА_1 забрав речі матері: ощадну книжку на вклад «до запитання» рахунок НОМЕР_5 в Роздільнянській центральній ощадній касі №3175, фотографії після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Але її заява спростовується поясненнми свідка Яковлівського сільського голови ОСОБА_20 та ОСОБА_14

Згідно із вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 ст. 6 та ст. 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального судочинства.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з елементів здійснення принципу справедливого судочинства є принципи "рівності вихідних умов", дотримання балансу сторін при розгляді справи в суді.

Крім того, виходячи з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року (остаточне - 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства»). Проте таке доведення може впливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між особою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)

Дійсно, позивач ОСОБА_1очікував, що після смерті батька спадщина залишиться йому та його братові , про що свідчить заповіт у простій письмовій форми, складений та скасований його батьком , а саме батько ОСОБА_6 при житті, 11.11.2010 року скасував заповіт від 21.08.2008 року , яким заповідав усе свої майно дітям ОСОБА_17 та позивачу ОСОБА_1 (а.с. ) , але вказана обставина не може служити підтвердженням того, що він не бажав прийняти спадщину після його смерті та смерті матері.

Самі по собі заперечення відповідачки ОСОБА_3 проти врахування наявності у позивача ощадної книжки спадкодавця ОСОБА_5 не може служити підставою для відмови у прийнятті цього доказу до уваги. Крім того, відповідачка не є спадкоємцем після смерті матері позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, й не може заперечувати проти цього доказу у сенсі визначеному абзацом 2 п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно із ст. 69,77, 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Суд вважає, що свідки ОСОБА_18 ОСОБА_21 , ОСОБА_26 та ОСОБА_14 допитані судом змогли назвати однозначно джерела своєї обізнаності щодо певної обставини щодо часу коли позивач забрав частину речей матері:

За змістом ст. 533 ЦК УРСР (1963р.), яка передбачала, що предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року, про те, що предмети домашнього вжитку: килими, покривала, одяг, не входять до складу спадкового майна.

За змістом ст. 533 ЦК УРСР вказані предмети домашнього вжитку входять до спадкової маси. А такі речі як ощадна книжка взагалі не відносяться до вказаної категорії спадкового майна.

Аналізуючи зазначені норми права, застосовуючи вищеприведену практику Європейського з прав чоловіка щодо критерію доведення «поза розумним сумнівом», з'ясовуючи вказані обставини та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожний окремо й у їх сукупності, суд приймає до уваги докази надані позивачем й не приймає до уваги докази надані відповідачкою.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем ОСОБА_1 з достовірністю доведено, що він вступив у володіння частиною майна його матері ОСОБА_5., померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Тому у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР (1963р.) вважається, що він фактично прийняв спадщину після її смерті.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, який набув чинності з 01 січня 2004 року, особа може набувати право власності на всіх підставах, не заборонених законом.

У відповідності до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Набуття (надання) повної цивільної дієздатності неповнолітньою особою не є підставою для того, щоб вважати її повнолітньою. У зв'язку із цим вона має вважатися такою, що прийняла спадщину відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦК.

Подання заяви про прийняття спадщини особами, вказаними у частинах третій, четвертій статті 1269 ЦК, слід вважати їхнім правом, здійснення якого не суперечить нормі частини четвертої статті 1268 цього Кодексу.

27.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але листом від 27.12.2016 року державний нотаріус Ворсуляк А.М. відмовила йому у цьому у зв'язку з тим , що не виділені долі у майні , що є спільною сумісною власністю. Відповідачка не визнає його право на цю частину спірного будинку..

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем ОСОБА_1 доведено в судовому засіданні те, що він оформити спадщину в нотаріальній конторі немає можливості, тому у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України позивач має право на захист судом невизнаного відповідачкою ОСОБА_3 права шляхом визнання за ним права власності на1/4 частини спадкового майна у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5., померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Отже, вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими , а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Підстав для застосування строку позовної давності судом не встановлено, як і не встановлено законних підстав для залучення інших осіб( третіх осіб, зацікавлених осіб) .

Документально підтверджено, що при подачі позову позивач ОСОБА_1. сплатив судовий збір у відповідності з вимогами ст.133-142 ЦПК України , а тому його необхідно стягнути з відповідача.

На підставі ст.ст. 12,76, 81,141,259,263-265,268, 280,281,352,354 ,447, ЦПК України , ст..ст. 203, 524, 548, 549, 553,717 ЦК України ( в редакції 1963 року )

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , відділу надання адміністративних послуг Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області про визнання майна набутого подружжям підчас шлюбу спільної сумісної власності , встановлення факту прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном , визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно , визнання частково недійсним договору дарування , скасування державної регістрації нерухомого майна , визнання права власності по праву спадкування за законом на частину спадкового майна. задовольнити в повному обсязі.

- визнати частку ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року , актовий запис № 10 в праві спільної сумісної вланості на житловий будинок з господарчими спорудами , розташований за адресою АДРЕСА_1 в в розмірі ? частини.

- встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року , актовий запис № 10, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

-визнати частково недійсним у ? частині свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 17.03.2008 року на житловий будинок № АДРЕСА_1 за ОСОБА_6

- визнати частково недійсним у ? частини договір дарування нерухомості від 25.07.2016 року - житлового будинку з господарчими спорудами , який розташовано за адресою АДРЕСА_1 від дарувальника ОСОБА_6 , обдарованої ОСОБА_3

- скасувати державну реєстрацію будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

- визнати за ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на ? частини житлового будинку з господарчими спорудами , розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Судові витрати в розмірі 1820 грн ( 1500 грн + 320 грн.=1820 грн. ) стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного

суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення , або в такий же термін з дня отримання в разі проголошення вступної та резолютивної частини. .

Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. І. Панчук

Повний текст рішення виготовлено 11.07.2018