Справа № 464/6709/17 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/362/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Коцького Боб`як ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

в с т а н о в и л а:

в жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Коцького Боб`як ОСОБА_3 про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі, який згідно уточненої заяви становить 4000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що з 18.11.2014 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають малолітню дочку. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство. Дитина залишилася проживати з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, отримує щомісячний дохід 10 000 грн., які витрачає на свої потреби і розваги, всіляко ухиляється від виконання батьківських обов'язків з утримання та виховання дитини, не надає жодних коштів на утримання дитини. Тому просила позов задовольнити і ухвалити про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі на дитину.

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова 20 грудня 2017 року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 24 листопада 2017 року, призначено справу для розгляду в спрощеному позовному провадженні.

Рішенням Сихівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2), аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн., щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн..

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржила позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог є не законним та не обґрунтованим, в процесі розгляду цивільної справи суд першої інстанції не в повній мірі встановив обставини, які мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та ухвалив рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Зокрема покликається на те, що шлюбні відносини фактично між ними припинені з лютого 2017р., з часу проживання відповідача окремо, малолітня донька залишається проживати зі нею, повністю перебуває на її утриманні, вихованні та забезпеченні. Протягом останніх місяців відповідач не бере участі у вихованні та утриманні своєї дитини, матеріально не допомагає.

Крім того, вказує, що відповідач є працездатною особою, за наявною в неї інформацією працевлаштований в туристичній компаній, проте умисно приховує даний факт. Відповідач систематично за час їхнього спільного сімейного життя та й по даний час зловживає спиртними напоями, що було причиною для неодноразових сварок і конфліктів. Про життя доньки не цікавиться, як вона живе чим харчується і т.д.

Також зазначає, що на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років, проживає разом з своєю матірю та донькою у відомчому будинку ПАТ «Іскра», що підтверджується договором оренди житлового приміщення №2 від 01.10.2010р. Вартість комунальних послуг поглинають майже всі її доходи. Для нормального існування та з метою прогодувати сімю, враховуючи вік доньки, вона була змушена влаштуватися на роботу у вечірній та нічний час. На систематичні прохання до відповідача про підтримку для їхньої доньки, отримала лише 500,00 грн. за останні шість місяців, що свідчить про байдужість та пасивну поведінку по відношенню до дитини, а відтак просить суд скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26.12.2017р. повністю і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 18.03.2004 «Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу».

Справа розглядається апеляційним судом Львівської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду, що випливає із сімейних правовідносин, а саме стягнення аліментів, відтак є підстави для розгляду апеляційним судом апеляційної скарги без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, суд першої інстанції вірно виходив з того, що обов'язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, разом з тим відповідач, як батько дитини, що зобов'язаний таку допомогу надавати, кошти на утримання дитини не надає, не виконує обовязку, передбаченого ст. 180 СК України, і за встановлених обставин прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Матеріалами справи та судом встановлено, що Коцька Боб`як К.М. ІНФОРМАЦІЯ_6, є донькою Коцького Боб`як М.О. та ОСОБА_2, що підтвердужється свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 455606, актовий запис № 1555, донька проживає разом з матір'ю за адресою АДРЕСА_1, що сторонами не заперечувалося.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитини визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З врахуванням вищезазначених обставин, те, що утримувати дитину зобовязані обоє із батьків, як в період спільного проживання, так і після розірвання шлюбу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 грн. щомісячно починаючи з 26.12.2017 року і досягнення нею повноліття.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобовязання, яке є в обох із батьків і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відтак, на думку колегії суддів, рішення районного суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам та доказам по справі в їх сукупності і присуджений ним розмір аліментів відповідає засадам розумності, справедливості та виваженості.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текс постанови складено 02.04.2018 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_6