Дата документу 02.04.2018
Справа № 334/6873/16-ц
Провадження № 2/334/357/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Ісакова Д.О., при секретарі Адаменко К.В., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визначення місця проживання дитини, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся 18.10.2016 року до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-тя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визначення місця проживання дитини, у якому просив визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з собою.

08.06.2017 року позивач збільшив позовні вимоги, просить визнати місце проживання малолітньої доньки з собою та стягнути з відповідачки ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки у розмірі 888,50 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

02.04.2018 до початку розгляду справи по суті, позивач надав заяву, в якій просив суд розглядати первісні позовні вимоги від 18.10.2016р. Вимоги щодо стягнення аліментів не підтримав.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини підтримав в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась, надала заяву в якій зазначила, що визнає позов, не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком, зазначила, що дитина постійно проживає з батьком з жовтня 2016 року.

Представник Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом установлено, що 10.10.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом РАЦС ГУЮ у Запорізькій області.

Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-ЖС №116829 у сторін у справі 18.04.2009 року народилась донька ОСОБА_3.

07.12.2012 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №0814/12651/2012 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_3 залишилась проживати з відповідачкою у справі. Батько ОСОБА_1 приймав участь у вихованні та навчанні дитини, спілкувався з донькою, сплачував аліменти на її утримання.

Між тим, з жовтня 2016 року дитина проживає разом з батьком, т.я мати зловживає спиртними напоями, має неврівноважену поведінку, перебувала на лікуванні у психіатричній лікарні.

Відповідно до відповіді №854-дпв від 22.02.2018 року на запит суду КУ «ОКПЛ» повідомляє, що ОСОБА_5 у лікаря-психіатра на обліку не знаходиться. З 03.10.2016 по 30.12.2016 року лікувалась стаціонарно з діагнозом «Гострий психотичний, переважно маячний розлад, обумовлений вживанням алкоголю».

Відповідно до матеріалів наданих на адвокатський запит ОСОБА_6, встановлено, що 03.10.2016р., 04.10.2016р., 29.10.2016р., 13.11.2016р., 13.11.2016р.,16.11.2016р., 17.11.2016р. до оператора «102» надходили повідомлення, що за адресою м. Запоріжжя, вул. Зернова, 30а-145 вчиняє хуліганські дії ОСОБА_2. В звязку з викликами були проведені відповідні перевірки.

Відповідно до висновку про визнання місця проживання малолітньої ОСОБА_3, наданої районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обовязків, особисту прихильність дитини, що мають істотне значення, зважаючи, що місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоровю та розвитку дитини, на підставі ч.2, 3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.161 Сімейного кодексу України, п.71 постанови Кабінету Міністрів України віл 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної з захистом прав дитини», рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 23.02.2017 року, протокол №4/2, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою м. Запоріжжя вул. Патріотична, буд.58в, кв.28.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови №16 від 12.06.2008 «Про застосування судами деяких норм про шлюб та сімю», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те з ким із них залишиться дитина, суд виходячи з рівності прав та обовязків батька та матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітніх.

При цьому суд враховує, хто із батьків приділяє більш уваги і турботи дитині, вік дитини і схильність кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов проживання.

Так, судом установлено, що сторони у справі з січня 2010 року проживають окремо, дитина з жовтня 2016 року проживає з батьком, який створив для дитини належні умови для навчання та відпочинку: дитина забезпечена необхідним для навчання приладдям, підручниками, одягом, іграшками, має спальне місце. Батько піклуються про фізичний і духовний розвиток доньки.

Батько докладає зусиль щодо навчання і виховання дитини, її матеріального забезпечення, духовного і фізичного розвитку, фізичних і мистецьких здібностей, проявляє турботу про дитину.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, - малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Між тим, в ході розгляду даної справи судом установлено, що мати дитини самоусунулася від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до доньки ОСОБА_3, а отже, суд вважає такі обставини виключними, і ці обставини дають суду підстави розлучити матір і дитину, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 161 СК України, суд,

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ісаков Д. О.