Постанова
Іменем України

04 квітня 2018 року
м. Київ

справа № 352/1246/15-ц

провадження № 61-10025св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія»,
відповідач Тисменицька районна державна адміністрація,
відповідач ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відділ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Тисменицького району в Івано-Франківській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду у складі судді Струтинського Р. Р. від 03 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі колегії суддів: Фединяка В. Д., Максюти І. О., Ясеновенко Л. В., від 28 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія» (далі ТОВ «Карпатська нафтова компанія») звернулося до суду з позовом до Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області (далі Тисменицька РДА), ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Тисменицького району в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 , про скасування розпоряджень Тисменицької РДА та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки.

Позовна заява обґрунтована тим, що 23 березня 2007 року між регіональним відділенням Фонду держмайна в Івано-Франківській області та ним укладено договір купівлі-продажу групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 .

Також позивач зазначив, що на підставі протоколу № 5 засідання архітектурно-містобудівної ради управління містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 03 червня 2008 року ним отримано попереднє погодження містобудівного обґрунтування щодо виділення земельної ділянки під будівництво закладів господарсько-складського призначення на базі інвентаризаційних об`єктів площею 7, 5 га, після чого товариство звернулося для розробки проекту землеустрою на земельну ділянку, площею 7, 5 га та замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі для обслуговування викуплених нежитлових приміщень орієнтованими площами 0, 85 га та 0, 20 га.

При цьому, зауважує, що 07 липня 2011 року Тисменицькою РДА видано розпорядження № 390 «Про внесення змін до розпорядження голови РДА від 05 травня 2011 року № 227», яким надано дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1, 4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ряди за межами населеного пункту в урочищі «Горішній помірок».

Крім того, розпорядженням № 398 від 07 липня 2011 року Тисменицької РДА затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 вищевказану земельну ділянку і видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯП № 409533, яку у подальшому ОСОБА_1 розділив на п`ять окремих земельних ділянок.

Посилаючись на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 від 23 липня 2007 року, об`єкти якого зруйнувалися не внаслідок фізичного зносу конструктивних елементів, а шляхом механічного знесення, у користуванні військової частини була земельна ділянка площею 7, 5 га, щодо виділення у власність якої ним погоджено містобудівне обґрунтування, при цьому частина земельної ділянки, що передана у власність ОСОБА_1 виділена, у тому числі за рахунок належної йому земельної ділянки, товариство просило розпорядження Тисменицької РДА про надання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки визнати незаконними, а державні акти на неї визнати недійсними.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2016 року позов ТОВ «Карпатська нафтова компанія» задоволено. Визнано розпорядження Тисменицької РДА № 227 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 » від 05 травня 2011 року, №390 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 05 травня 2011 року № 227» від 07 липня 2011 року та № 398 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 » від 07 липня 2011 року, а також державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області серії ЯП № 409533, площею 1, 4414 га, кадастровий номер :04:044:1101, виданий 22 серпня 2011 року Тисменицькою РДА, серії ЯМ № 658798, площею 0, 0979 га, кадастровий номер :04:044:1112, виданий 19 жовтня 2012 року Тисменицькою РДА, серії ЯМ № 658796, площею 0, 5144 га, кадастровий номер :04:044:1110, виданий 19 жовтня 2012 року Тисменицькою РДА, серії ЯМ № 658795, площею 0, 6313 га, кадастровий номер :04:044:1109, виданий 19 жовтня 2012 року Тисменицькою РДА, серії ЯМ № 658797, площею 0, 0979 га, кадастровий номер :04:044:1111, виданий 19 жовтня 2012 року Тисменицькою РДА, серії ЯМ № 655788, площею 0, 1000 га, кадастровий номер :04:044:1113, виданий 19 жовтня 2012 року Тисменицькою РДА, недійсними.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щочастина спірної земельної ділянки, що була передана районною державною адміністрацією ОСОБА_1 , не була вільною та перебувала у користуванні ТОВ «Карпатська нафтова компанія», оскільки на земельній ділянці знаходяться рештки споруд і будівель, а рішення щодо вилучення земельної ділянки з користування ТОВ «Карпатська нафтова компанія» в установленому порядку не приймалося.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що під час передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради за межами населеного пункту с. Драгомирчани, в урочищі «Горішній помірок» допущено порушення вимог частини п`ятої статті 116 ЗК України, так як її частина входить до земельної ділянки площею 7,5 га, на якій розміщена група інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 , придбаних позивачем ТОВ «Карпатська нафтова компанія».

У грудні 2016 року ОСОБА_1 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій вінпросить рішення Тисменицького районного суду від 03 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій під час розгляду та вирішення справи помилково застосовано положення статей 120 ЗК України та 377 ЦК України, при цьому не застосовано вимоги статті 125 ЗК України і не було враховано того, що право постійного користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації та отримання правовстановлюючого документа; спірна земельна ділянка належала на праві власності державі Україна, а не військовій частині; судами не з`ясовано, яка саме частина його земельної ділянки накладається на земельну ділянку з придбаними ТОВ «Карпатська нафтова компанія» спорудами.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшов відзив Тисменицької РДА на касаційну скаргу, в якому зазначено про те, що у зв`язку із відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку рішення про задоволення позову ТОВ «Карпатська нафтова компанія» є передчасним.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 23 березня 2007 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та ТОВ «Карпатська нафтова компанія» було укладено договір купівлі-продажу групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 у с. Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області, посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс І. П., зареєстрований у реєстрі за № Д0338 (т. 1 а. с. 1516, 16 зворот, 17, 18).

03 червня 2008 року ТОВ «Карпатська нафтова компанія» отримало попереднє погодження містобудівного обґрунтування по виділенню земельної ділянки під будівництво закладів господарсько-складського призначення на базі викупленого колишнього військового містечка у с. Драгомирчани Тисменицького району, загальною площею 7,5 га (т. 1 а. с. 20).

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з розпорядженням Тисменицької РДА від 05 травня 2011 року № 227 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 » надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами населеного пункту с. Драгомирчани, в урочищі «Забереж» (т. 1 а. с. 6).

Також 07 липня 2011 року Тисменицькою РДА видано розпорядження № 390 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 05 травня 2011 року № 227», яким на підставі клопотання гр. ОСОБА_1 внесено зміни до вказаного розпорядження, виклавши пункт 1 у наступній редакції: дати дозвіл гр. ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами населеного пункту с. Драгомирчани, в урочищі «Горішній помірок» (т. 1 а. с. 7).

07 липня 2011 року Тисменицькою РДА видано розпорядження № 398 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 », яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами населеного пункту с. Драгомирчани, в урочищі «Горішній помірок»; передано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,4414 для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами населеного пункту с. Драгомирчани, в урочищі «Горішній помірок»; видано йому державний акт на право власності на земельну ділянку (т. 1 а. с. 8).

При цьому встановлено, що ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯП № 409533, площею 1,4414 га, кадастровий номер :04:044:1101 (т. 1 а. с. 9, 9 зворот).

У подальшому вищевказану земельну ділянку було поділено на п`ять окремих земельних ділянок, згідно із державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 658798, площею 0,0979 га, кадастровий номер :04:044:1112; серії ЯМ № 658796, площею 0,5144 га, кадастровий номер :04:044:1110, серії ЯМ № 658795, площею 0,6313 га, кадастровий номер :04:044:1109, серії ЯМ № 658797, площею 0,0979 га, кадастровий номер :04:044:1111, серії ЯМ № 655788, площею 0,1000 га, кадастровий номер :04:044:1113 (а. с. 10, 11, 12, 13, 14).

Відповідно до витягу управління Держкомзему у Тисменицькому районі Івано-Франківської області з форми 6-зем станом на 01 липня 2009 року за військовою частиною НОМЕР_2 , Драгомирчанська, закріплена земельна ділянка загальною площею 7,5 га (т. 1 а. с. 19)

Протоколом засідання архітектурно-містобудівної ради управління містобудування та архітектури облдержадміністрації від 03 червня 2008 року позивачем отримано попереднє погодження містобудівного обґрунтування по виділенню земельної ділянки під будівництво закладів господарсько-складського призначення на базі викупленого колишнього військового містечка у південній частині с. Драгомирчани Тисменицького р-ну, загальною площею 7,5 га (т. 1 а. с. 21, 21 зворот).

За відомостями відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області від 21 червня 2016 року станом на 20062007 роки за в/ч НОМЕР_2 рахувалася земельна ділянка військового містечка НОМЕР_1 площею 7,5 га за адресою АДРЕСА_1 та перебувала у користуванні військової частини НОМЕР_2 (т. 2 а. с. 227).

Згідно з довідкою Прикарпатського бюро інвентаризації земель та нерухомості від 19 травня 2015 року ТОВ «Карпатська нафтова компанія» при проведенні поточної інвентаризації викуплених приміщень колишнього військово містечка № НОМЕР_1 виявлено, що ряд приміщень знесені внаслідок механічного руйнування. Виявлено залишки фундаментів знесених будівель(т. 1 а. с. 22-22 зворот).

Такі ж дані містяться у протоколі огляду місця події від 05 жовтня 2015 року (т. 2 а. с. 5661) та технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 225240).

Архівною довідкою від 17 травня 2016 року стверджується, що військовій частині НОМЕР_3 з 27 листопада 2000 року надано умовне найменування військова частина НОМЕР_2 (т. 2 а. с. 214).

Відповідно до акта інвентаризації земель Міністерства оборони України на території військової частини №22334 Тисменицького району Івано-Франківської області, комісією у складі голови представника місцевої державної адміністрації, представника районного відділу земельних ресурсів, представника квартирно-експлуатаційної частини (КЕЧ), представника інспекції по охороні і раціональному використанню природніх ресурсів, представника районного органу архітектури та представника землекористувача та на виконання розпорядження районної державної адміністрації від 14 травня 1993 року було проведено інвентаризацію земель військової частини № НОМЕР_3 , яким встановлено, що юридичними матеріалами, які надають та посвідчують право на землю є рішення Івано-Франківського райвиконкому від 13 жовтня 1979 року. Внаслідок інвентаризації встановлено, що площа відповідає дійсності, а на час проведення інвентаризації в користуванні землекористувача знаходилось 7,5 га земель, у тому числі у постійному користуванні 7,5 га (т. 2 а. с. 220222, 222 зворот).

Згідно з актом приймання-передачі військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , складеного комісією, утвореною розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 23 червня 2004 року, проведено обстеження об`єкта передачі військового містечка № НОМЕР_1 , який належить Міністерству оборони України (власність державна) і передається до сфери управління обласної державної адміністрації та встановлено площу земельної ділянки в розмірі 7,5 га (т. 2 а. с. 216218).

Частина перша статті 15 ЦПК України від 18 березня 2004 року, закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Статтею 321 ЦК України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічна норма міститься й у ЦК України, а зокрема статті 377 цього Кодексу, яка закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.

Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Пунктом 7 Розділу 10 Перехідних положень ЗК України, чинного на час укладення між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та ТОВ «Карпатська нафтова компанія» договору купівлі-продажу від 23 березня 2007 року, визначено, що громадяни та юридичні особи, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, передбачених раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Згідно з частиною п`ятою статті 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанцій при розгляді справи не були встановлені межі належних сторонам у справі земельних ділянок відповідно до даних земельного кадастру, не визначено розташування межових знаків, не перевірена наявність факту отримання у власність ОСОБА_1 належної позивачу земельної ділянки з урахуванням даних земельно-кадастрової документації, як результат не з`ясовано фактичного місця розташування (меж) належних ОСОБА_1 і ТОВ «Карпатська нафтова компанія» земельних ділянок. У результаті апеляційним судом зроблено необґрунтований висновок про розташування спірних земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1 , у межах земель, належних ТОВ «Карпатьска нафтова компанія».

Зокрема, апеляційним судом не враховано того, що наявні у матеріалах справи дані відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області, управління Держкомзему у Тисменицькому районі Івано-Франківської області та архітектурно-містобудівної ради управління містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації лише містять відомості щодо загальної площі (7,5 га) належної ТОВ «Карпатська нафтова компанія» земельної ділянки, яка раніше перебувала у користуванні військової частини НОМЕР_2 . При цьому, залишено поза увагою той факт, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) до кінця не розроблена та відповідними органами не затверджена, а дані щодо підтверджень меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) апеляційним судом не перевірялися та не досліджувалися.

Так само у матеріалах справи відсутні відомості щодо меж переданої у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,4414 га, яку в подальшому було поділено на п`ять окремих земельних ділянок. Технічна документація із землеустрою щодо поділу цієї земельної ділянки апеляційний судом також не витребовувалася та їх конфігурація та місце розташування на місцевості цих земельних ділянок не перевірялися.

Апеляційний суд, зосередившись на з`ясуванні обставин щодо інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , які перейшли у власність позивача та вказуючи про отримання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки за рахунок належних позивачу земель, залишив поза увагою те, що ТОВ «Карпатська нафтова компанія», вказуючи про порушення свого права власника земельної ділянки площею 7,5 га, посилалось лише на той єдиний факт, що ним оформлено договори із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 про розроблення проектів землеустрою від 15 травня 2015 року щодо встановлення меж земельних ділянок по АДРЕСА_2 в натурі, загальною площею тільки 1,05 га (т. 1 а. с. 8587, 8991).

Однак, жодних інших підтверджень щодо неможливості оформлення права власності позивачем на земельну ділянку площею 7,5 га від інших компетентних органів, а так само у зв`язку із передачею цієї землі у власність ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Із наявної у матеріалах справи технічної документації, а зокрема пояснювальних записок (т. 1 а. с. 5152, 6970), які складені за результатами вивчення кадастрової карти України, вбачається, що частина належних позивачу об`єктів нерухомого майна, призначених для обслуговування викуплених ним приміщень колишнього військового містечка № НОМЕР_1 , знаходяться на земельних ділянках, відведених для індивідуального житлового будівництва, а деякі з них, у тому числі й розташовані на штучних водоймах (озерах), зареєстровані за кадастровими номерами, які є відмінними від тих, які були присвоєні отриманим у власність земельним ділянкам ОСОБА_1 , що додатково підтверджує передчасність висновків суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову за наявними у справі матеріалами.

Крім того, на наявних у матеріалах справи картах-схемах розташування земельних ділянок ТОВ «Карпатська нафтова компанія» (т. 1 а. с. 59, 77) надана ОСОБА_1 земельна ділянки з кадастровим номером :04:044:1101, а також після проведеного поділу земельні ділянки із присвоєними їм кадастровими номерами :04:044:1112, :04:044:1110, :04:044:1109, :04:044:1111 та :04:044:1113 як в її межах, так і поряд із належними позивачу земельними ділянками взагалі відсутні, оскільки їх кадастрові номери не збігаються із переліченими.

Тобто судом апеляційної інстанції не встановлені та не перевірялися обставини щодо того, чи сторони у справі є суміжними землекористувачами. При цьому ОСОБА_1 зауважував на тому, що належні сторонам земельні ділянки не перетинають одна одну та поряд не знаходяться.

Крім того, апеляційним судом залишено поза увагою також той факт, що після поділу земельної ділянки ОСОБА_1 площею 1,4414 га, кадастровий номер :04:044:1101, новоутворені п`ять земельних ділянок після присвоєння кожній кадастрового номера та окремого проведення державної реєстрації права власності на кожну з них, стали окремими об`єктами нерухомості, як наслідок не перевірена технічна документація щодо встановлення їх меж після формування новостворених земельних ділянок у результаті їх поділу, не з`ясовані лінії такого поділу, а також за рахунок якої із цих земель зменшилася належна позивачу земельна ділянка.

Усе вище вказане свідчить про те, що суд апеляційної інстанцій, переглядаючи рішення місцевого суду, виключно на підставі викладених позивачем у позовній заяві обставин та за відсутності доказів, що підтверджують такі обставин, не маючи належного підтвердження щодо отримання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 за рахунок належних позивачу земельних ділянок, тобто розташованих під належними йому будівлями, не дослідив у достатній мірі обставини щодо того, чи відповідачем отримано у власність частину земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ТОВ «Карпатська нафтова компанія», чи порушено оскаржуваними рішеннями органу виконавчої влади його права. Свої висновки апеляційний суд обґрунтував лише на підставі перевірки розміру набутої ТОВ «Карпатська нафтова компанія» у власність земельної ділянки, а також переліку об`єктів нерухомості, що йому належать, на порушення вимог частини четвертої статті 10, статей 57, 59 ЦПК України, 2004 року, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не роз`яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, не попередив сторін про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і здійснення їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, зокрема, що стосується необхідності витребування доказів чи призначення у справі відповідної судової експертизи для з`ясування вказаних обставин, у зв`язку із чим зробив передчасний висновок про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, встановив обставини, які мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Вищеперелічені порушення унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України з направленням справи на новий апеляційний розгляд. Вищевказані порушення можуть бути усунуті за результатами нового апеляційного розгляду цієї справи.

При новому розгляді справи суду необхідно об`єктивно дослідити вказані в даній постанові докази в сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку як доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, з`ясувати, чи порушено право, за захистом якого особа звернулася до суду, і з боку кого таке порушення мало місце.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк