Справа № 522/7223/16
Провадження № 2/522/3821/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

При секретарі судового засідання Ткаченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся 26.04.2016 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 15 вересня 2000 року у відділі РАЦС Приморської рай адміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис 492; поділити майно, яке є спільною власністю подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 36,0 кв.м., житловою 12,3 кв.м. та на ? частину автомобіля Peugeot 301, номер кузову VF3DD9HJCDJ793292, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що сімейне життя сторін не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім?ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, між сторонами постійно виникають сварки, свідками яких стають діти, що негативно впливає на їх психологічний стан. Сторони разом не проживають, шлюб існує формально. Крім того, за час сумісного життя сторонами набуто спірне мано, яке позивач просить розділити порівну, так як самостійно сторони не дійшли згоди щодо поділу цього майна.

Ухвалою від 20 травня 2016 року відкрито провадження по цивільній справі.

26 жовтня 2016 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій він просить розірвати шлюб; визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_2, спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за кожним право власності на 1/2 частку квартири; визнати автомобіль Peugeot 301, номер кузову VF3DD9HJCDJ793292, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за кожним право власності на 1/2 частку автомобіля; в порядку поділу спільно набутого майна виділити у власність ОСОБА_1 квартиру за адресою: місто Одеса, вулиця Маршала Говорова, будинок 10-Г, квартира. 403, загальною площею 36,0 кв. м., житловою площею 12,3 кв. м.; в порядку поділу спільно набутого майна виділити у власність ОСОБА_2 73/150 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Радіальний, будинок 5, який складається з житлового будинку літ «А», літньої кухні літ «Б», вбиральні літ «В», сараю літ «К», навісу літ. «И», огорожі літ «2,3,5,6», цистерни літ. «І», мостіння літ «ІІ-ІІІ». При цьому позивач посилається на те, що такий поділ спільного майна подружжя він вважає рівним та справедливим.

14 лютого 2017 року позивач уточнив частково вимоги та вказав, що просить в порядку поділу спільно набутого майна виділити у власність ОСОБА_2 46/150 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Радіальний, будинок 5, який складається з житлового будинку літ «А», літньої кухні літ «Б», вбиральні літ «В», сараю літ «К», навісу літ. «И», огорожі літ «2,3,5,6», цистерни літ. «І», мостіння літ «ІІ-ІІІ», через те, що частка майна подружжя у вказаному будинку зменшилась до 46/300 частин у зв?язку з набуттям ОСОБА_3 права власності на 54/100 частини вказаного домоволодіння, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2006 року.

14 липня 2017 року відповідачем надані заперечення на позов, в яких відповідач визнала вимоги про розірвання шлюбу, однак заперечує проти поділу майна, посилаючись на те, що автомобіль знаходиться в фактичному користуванні позивача, що унеможливлює його використання відповідачем після поділу майна; квартира по вул. Маршала Говорова фактично придбана для проживання в ній ОСОБА_4 (баба відповідача), яка в свою чергу фактично відмовилась від своїх майнових претензій на свою часку в домоволодінні по провулку Радіальному, а тому вважає, що поділ саме домоволодіння є логічним та справедливим.

Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

26 червня 2018 року судом ухвалено продовжувати розгляд справи за нормами ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року за правилами загального позовного провадження.

18 липня 2018 року позивач уточнив позовні вимоги та просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15 вересня 2000 року у Відділі РАЦС Приморської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис №492; визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 36,0 кв. м., житловою площею 12,3 кв. м., спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за кожним право власності на 1/2 частку квартири; в порядку поділу спільно набутого майна виділити у власність ОСОБА_1 квартиру за адресою: місто Одеса, вулиця Маршала Говорова, будинок 10-Г, квартира. 403, загальною площею 36,0 кв. м., житловою площею 12,3 кв. м., припинивши право спільної власності на квартиру ОСОБА_2; в порядку поділу спільно набутого майна виділити у власність ОСОБА_2 46/150 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Радіальний, будинок 5, який складається з житлового будинку літ «А», загальною площею 168,3 кв. м., житловою - 54,1 кв. м., літньої кухні літ «Б», вбиральні літ «В», сараю літ. «Ж», сараю літ. «З», сараю літ «К», навісу літ. «И», цистерни літ. «І», мостіння літ «II- III»., припинивши право спільної власності на будинок ОСОБА_1.

15 серпня 2018 року позивач уточнив вимоги та просив закрити провадження у справі в частині вимог про поділ спірного автомобіля.

Ухвалою суду від 17 серпня 2018 року закрито провадження в частині вимог щодо визнання автомобіля Peugeot 301, номер кузову VF3DD9HJCDJ793292, реєстраційний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя.

В судове засідання позивач не з?явися, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з?явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов в частині розірвання шлюбу підтримала, просила залишити за нею прізвище «Кравченко» після розірвання шлюбу, а в іншій частині позов не визнала з підстав які викладені в запереченнях.

Суд закінчує розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2000 року, про що свідчить актовий запис №492, зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської рай адміністрації виконкому Одеської міськради (свідоцтво про шлюб Серія І-ЖД №291643). Відповідачка у зв?язку з укладенням шлюбу змінила прізвище з «Мельник» на «Кравченко».

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матір?ю та залишаються мешкати з нею після розірвання шлюбу, проти чого сторони не заперечували.

В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Сімейне життя у сторін не склалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Майнового спору та спору про проживання дітей не існує. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає що спільне життя та збереження шлюбу неможливо, а відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу.

За таких обставин, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб обох з подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Відповідачка проінформувала суд про своє бажання залишити собі після розірвання шлюбу прізвище «Кравченко».

Крім того, як вбачається з Свідоцтва про право власності від 25.02.2015 року, серія СТА 714291 та Витягу № 34133150 від 25.02.2015 року, квартира за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 36 кв.м., житлова площа 12,3 кв.м належить ОСОБА_2, придбана у шлюбі. Ринкова вартість цієї однокімнатної квартири, загальною площею 36 кв.м. складає 814344 гривень, згідно наданої суду оцінки станом на грудень 2016 року (а.с.59-73).

Згідно договору купівлі продажу частини житлового будинку від 08.11.2005 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 купили у рівних частках кожний 73/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, пров. Радіальний, буд. 5 (а.с.32).

Відповідно до Інформаційної довідки № 76252081 від 19.12.2016 року, за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на домоволодіння за адресою: м. Одеса, пров. Радіальний, буд. 5, за кожним по 73/300 частки домоволодіння, на підставі договору купівлі-продажу, р.5-3443, 08.11.2005, посвідченого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою.

Однак, згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2006 року по справі № 2-2526/2006, іншою співвласницею домоволодіння, було набуто право власності на 54/100 частин спірного домоволодіння (були узаконені самовільні прибудови). Отже, частка співвласниці на зазначене домоволодіння збільшилась, а частка ОСОБА_1, ОСОБА_2 зменшилась. Окрім цього збільшилась загальна площа будинку. Що підтверджується копією рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09.02.2006 року, копією довідкою ТОВ «НОВЕ БТІ» від 21.04.2016 року, копією Технічного паспорту від 29.03.2016 року. Таким чином, фактично частка позивача становить 46/300 у домоволодінні, що підтверджується витягом № 83425865 від 25.03.2017 року та частка відповідачки становить 46/300 у домоволодінні. Ринкова вартість 73/100 частин житлового будинку, загальною площею 96,6 кв.м., житловою площею 45,7 кв.м. складає 1767564 гривень, ринкова вартість 73/300 частин житлового будинку складає 589188 гривень згідно наданої суду оцінки станом на грудень 2016 року (а.с.74-88).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира та частка домоволодіння набуті сторонами за час шлюбу, то такі є об'єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у звязку з чим суд доходить висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні.

При цьому при поділі майна суд враховує, що Відповідачка разом з дітьми залишається проживати у будинку за адресою: м. Одеса, пров. Радіальний, 5. Там же проживає бабуся Відповідачки ОСОБА_4 Окрім цього, частка будинку яка переходить Відповідачці 1/3 загальної площі 96,6 кв.м., житлової площі 45,7 кв.м. коштує 589188 гривень, тобто більше ніж частка квартири, яка виділяється Позивачу ? загальної площі 36 кв.м., житлова площа 12,3 кв.м вартістю 407172 гривень. Отже суд вважає поділ майна запропонований Позивачем обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71, 110, 111, 112, 114 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 263-265 ЦПК України , суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, адреса: м. Одеса, пров. Радіальний, 5) та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Мельник») ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_4) відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міськради 15 вересня 2000 року, актовий запис № 492.

Залишити відповідачці після розірвання шлюбу прізвище «Кравченко».

Визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 36,0 кв. м., житловою площею 12,3 кв. м., спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожним право власності на 1/2 частку квартири.

Виділити у власність ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3) квартиру за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 36,0 кв. м., житловою площею 12,3 кв. м. Право спільної власності ОСОБА_2 на вказану квартиру припинити.

Виділити у власність ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_4) 73/300 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Радіальний, будинок 5, Право спільної власності ОСОБА_1 на зазначену частку домоволодіння припинити.

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06 грудня 2018 року.

Суддя Л.М. Чернявська

29.11.2018