Справа № 464/192/18
пр.№ 2/464/614/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

10.07.2018 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І.П.,

за участю секретаря судового засідання Добрій О.-В.В.,

справа № 464/4192/18,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал»,

відповідач ОСОБА_2 не зявився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участю представників учасників справи: представник позивача ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_4 - не зявились,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2, у якому просить: стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором від 20 жовтня 2014 року № 1083759 у розмірі 35909,16 грн станом на 22.12.2017, з яких: 23719,94 грн заборгованість по тілу кредиту, 12189,22 грн заборгованість по відсоткам; судовий збір у розмірі 1600,00 грн покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на підставі кредитного договору від 20.10.2014 відповідачу надано кредит у розмірі 23719,94 грн. ОСОБА_2 умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 22.12.2017 утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути. Відтак, у відповідності до ст. ст. 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України та умов кредитного договору, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

09 лютого 2018 року відповідачем подано відзив на позов, у яких викладено заперечення на позов. Вважає, позов необґрунтованим та безпідставним. Жодного кредитного договору 20.10.2014 не укладав, а лише договір про відкриття карткового рахунку, видачу дебетної платіжної картки та їх обслуговування. Заперечив отримання грошових коштів, адже жодних доказів отримання таких коштів, у матеріалах справи не міститься. Оскільки позов подано безпідставно, то заперечив стягнення з нього судових витрат.

22 січня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 12.02.2018, які в подальшому неодноразово відкладались.

29 травня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 10 липня 2018 року.

21 березня 2018 року в суд надійшла відповідь на відзив (вих. № О494/18-внв від 13.03.2018), у яких позивач виклав свої пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення. Так, факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів підтверджено договором про відкриття карткового рахунку, видачу дебетної платіжної картки та їх обслуговування № 1083759 від 20.10.2014 та розпискою про отримання платіжної картки.

10 липня 2018 року представник позивача ОСОБА_3 подала клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.

У судове засідання учасники справи не зявились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце цього засідання, а відтак, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності осіб, що не зявились.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 20 жовтня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Креді ОСОБА_5» та ОСОБА_2 укладено договір № 1083759 про відкриття карткового рахунку, видачу дебетної платіжної картки та їх обслуговування (кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 23719,94 грн, з кінцевою датою повернення до 31 жовтня 2016 року /арк. спр. 33/.

25.03.2016 року між ПАТ «Креді агріколь банк» та ТзОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, право вимоги по кредитному договору було відступлено на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», у звязку із чим останній набув прав кредитора по відношенню до відповідача.

15 квітня 2016 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" укладено договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) № 15/04/2016-01, згідно якого новому кредиторові належать права грошової вимоги до третіх осіб боржників за борговими зобовязаннями (а.с.10-24). Позивач набув права грошової вимоги до відповідача у межах суми заявленої в ціні позову.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 1077, 1078 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» є новим кредитором у зобовязаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору № 1083759 від 20 жовтня 2014 року.

Відтак, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов'язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу, тобто надав останньому можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором.

Щодо виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 20.10.2014 , то останній ухиляється від їх виконання.

Так, відповідно до розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором заборгованість ОСОБА_2 станом на 22.12.2017 склала: 23719,94 грн заборгованість за кредитом, 12189,22 заборгованість по процентам за користування кредитом /арк. спр. 8/. Таким чином, із розрахунку судом встановлено, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями. Відтак, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст.527, 1054 Цивільного кодексу України відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 цього Кодексу визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Жодних заперечень щодо сум зазначених заборгованостей чи власного розрахунку відповідачем не подано. Таким чином, вказаний розрахунок заборгованості приймаються судом до уваги, як такий що здійснений позивачем правильно, з дотриманням умов кредитного договору.

Відтак, враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд прийшов переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення спірних заборгованостей - є обґрунтованими.

Таким чином, суд приймає аргументи позивача, що наведені останнім як підстави для стягнення заборгованості за кредитом та по процентам за користування кредитом. Наведені обставини стверджуються належними і допустимими доказами.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача, підлягає захисту, шляхом задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача: заборгованість за кредитним договором в розмірі 35909,16 грн, станом на 22.12.2017, з яких: 23719,94 грн заборгованість за кредитом; 12189,22 грн заборгованість по процентам за користування кредитом.

Щодо аргументів відповідача наведених у письмовому відзиві на позов від 09.02.2018, а саме: жодного кредитного договору 20.10.2014 не укладав, а лише договір про відкриття карткового рахунку, видачу дебетної платіжної картки та їх обслуговування, що не є таким у розумінні норм законодавства; заперечення факту отримання грошових коштів, адже жодних доказів отримання таких коштів, у матеріалах справи відсутні, суд прийшов наступного.

Суд установив, що зміст спірного кредитного договору від 20 жовтня 2014 року № 1083759, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Креді ОСОБА_5» та ОСОБА_2, не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Шляхом підписання договору від 20.10.2014 № 1083759 власник рахунку підтверджує, що в день укладення договору особисто отримав свій примірник договору, Правил, Тарифів, Картку та ПІН-код до неї, з Тарифами Банку, а також Правилами, що розміщенні на офіційному сайті Банку, а також ознайомлений і згодний. Вказані дані містяться у пункті 3.4 договору від 20.10.2014 /арк. спр. 33/.

Факт отримання ОСОБА_2 платіжної картки підтверджено розпискою / арк. спр. 39/.

Разом із тим, із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається активне користування відповідачем платіжною карткою, що включало у себе зняття кредитних коштів /арк. спр. 34-37/.

Укладення кредитного договору у даному випадку здійснюється за принципом укладання банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.

Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до договору відповідача, дія останнього підтверджується фактом користування ОСОБА_2 картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2 ст. 642 ЦК України, згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Таким чином, аналізуючи положення вказаних норм та встановлені з цього питання обставин, суд прийшов переконання, що аргументи відповідача про не укладення кредитного договору та не отримання кредитних коштів не знайшли свого підтвердження; судом встановлено обставини отримання кредитних коштів, а тому суд прийшов висновку, що договір був укладений у належній формі з дотриманням вимог ст. ст. 638, 639 Цивільного кодексу України.

Таким чином, аргументи відповідача суд не бере до уваги, адже такі повністю спростовані та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Суд, до спірних правовідносин застосовує спеціальні норми статей 526, 527, 530, 549, 629, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, що регулюють дані правовідносини та на які вірно посилався позивач у поданому позові.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1600,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи /арк. спр. 1/. Таким чином, оскільки позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно задоволеним позовних вимог судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 20 жовтня 2014 року № 1083759 в розмірі 35909 ( тридцять пять тисяч девятсот девять) гривень 16 копійок, станом на 22.12.2017, з яких: 23719,94 грн заборгованість за кредитом; 12189,22 грн заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» , місцезнаходження місто Львів, вулиця Смаль Стоцького, будинок 1, ;

відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_1.

Повне судове рішення складено 13 липня 2018 року.

Суддя І. П. Рудаков