Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2018 Справа №607/9806/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Осів І.В., заявників - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30 травня 2018 року звернулися до суду із заявою, в якій просять розірвати шлюб, зареєстрований між ними 21 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 174.

Заяву обґрунтовують тим, що 21 лютого 2009 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після дев'яти років спільного життя у них почали часто виникати сварки з побутових причин та більше двох місяців разом не проживають. Сторони досягли згоди, що після розірвання шлюбу їхній син буде проживати разом з матір'ю - ОСОБА_2, а його батько - ОСОБА_1 постійно братиме участь у вихованні сина та до досягнення ним повноліття щомісячно буде надавати матеріальну допомогу відповідно до умов нотаріально посвідченого договору про участь у вихованні та утриманні дитини.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 02 липня 2018 року.

Заявники у судовому засіданні заяву підтримали з підстав, викладених у ній, та просять її задовольнити.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини

21 лютого 2009 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3, виданим 21 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (актовий запис № 174).

Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4, виданим 24 грудня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області.

Судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, разом вони не проживають, не поєднані спільним побутом.

Разом із заявою про розірвання шлюбу заявниками подано до суду Договір про участь у вихованні та утриманні дитини від 28 травня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Миськів М.М. Відповідно до умов вказаного договору, сторони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погодили, що їхній син - ОСОБА_3 буде проживати разом з матір'ю, а також досягли згоди щодо порядку та розміру матеріального утримання сина та щодо участі батька у вихованні дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Правилами ч.3 ст. 293 ЦПК України визначено можливість вирішення судом у порядку окремого провадження питання про розірванню шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме те, що заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинили подружні стосунки, прийшли до висновку, що подальше спільне життя буде суперечити їхнім інтересам, заява про розірвання шлюбу не була відкликана ними після спливу строку, визначеного ч. 4 ст. 109 СК України, та на виконання вимог ст. 109 СК України вони уклали договір щодо визначення місця проживання їхнього малолітнього сина, участь батька в його матеріальному забезпеченні та вихованні, тому суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі, яка спрямована на розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, тому вказана заява підлягає задоволенню судом у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 293 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 21, 24, 10, 105, 109 СК України, ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 92, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293, 294, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 21 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис - № 174.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення можу бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. М. Позняк