Провадження № 2/225/1032/2018
Єдиний унікальний номер № 225/4102/18
Дзержинський міський суд Донецької області
7 грудня 2018 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Челюбєєва Є.В.,
секретаря Бондарчук Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 в серпні 2018 року звернулася до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Торецьк (попередня назва міста - Дзержинськ), вул.Центральна (попередня назва вулиці - Дзержинського)АДРЕСА_1.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири № 12 в жилому будинку № 57, що знаходиться по вул.Центральна (попередня назва вулиці - Дзержинського) в м.Торецьку (попередня назва міста - Дзержинськ) Донецької області. Крім неї, за вказаною адресою також зареєстровані попередній власник квартири, відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її члени сімї ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Проте, з березня 2016 року відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в її квартирі не проживають, їх місце знаходження (перебування) їй невідоме. У звязку з цим їй самій приходиться нести всі затрати по утриманню квартири, сплачувати комунальні послуги відповідно до кількості осіб, зареєстрованих в її квартирі, тощо.
Вважає, що відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5 необхідно визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням.
Визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, необхідно позивачу для зняття їх з реєстраційного обліку за адресою: Донецька область, м. Торецьк (попередня назва міста - Дзержинськ), вул.Центральна (попередня назва вулиці - Дзержинського)АДРЕСА_1.
Позивач, її представник в судове засідання не зявилися, надавши письмову заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують повністю, наполягають на їх задоволенні.
Належно повідомлені відповідачі у судове засідання не прибули з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.
Приймаючи до уваги, що позивач, її представник не заперечують проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у звязку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно договору купівлі продажу квартири від 17.03.2016 позивачу по справі ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира № 12 в житловому будинок № 57, що розташований по вул. Центральна (попередня назва вулиці - Дзержинського) в м. Торецьку (попередня назва міста - Дзержинськ) Донецької області. Зазначену квартиру позивач придбала у ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_3.
Згідно довідки про склад сімї № б/н від 01.08.2018 (а.с. 10) відповідачі по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (попередня назва міста - Дзержинськ), вул. Центральна (попередня назва вулиці Дзержинського)АДРЕСА_2, тобто за адресою позивача по справі.
З огляду на це, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь який час.
Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі 6-709цс16.
Судом зясовано той факт, що відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, понад 1 рік за місцем реєстрації не проживають. Тому позивач по справі вимушена нести всі витрати по утриманню квартири, сплаті комунальних послуг, тощо.
Факт того, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не проживають за місцем своєї реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки також підтверджено актом вуличного комітету від 11.06.2018 (а.с. 9).
Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_3, яка є колишньою власницею зазначеної вище квартири та її члени сімї ОСОБА_4, ОСОБА_5 з березня 2016 року, тобто понад один рік, без поважних причин відсутні за місцем своєї реєстрації.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, яка діє в інтересах позивача по справі ОСОБА_2, яка є власником квартири, правомірно звернулася до суду з позовом про усунення порушень права власності позивача шляхом визнання відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, оскільки вони не є членами її сімї та не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачем по справі і ведуть з нею спільне господарство.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: м.Торецьк (попередня назва міста Дзержинськ) Донецької області, вул.Центральна (попередня назва вулиці Дзержинського)АДРЕСА_3.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Є.В. Челюбєєв