Провадження №2/748/26/18
Єдиний унікальний № 748/1621/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Майбороди С.М.,

при секретарі Оніщенко Ю.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

23.06.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Роїще, вул. Зарічна, будинок 73, шляхом демонтування, за його рахунок, частини його будівель і споруд, а саме: деревяного навісу для дров, деревяного паркану, цегляного двоповерхового флігелю, деревяної загорожі та цегляної стіни, деревяного навісу для сіна, на відстані 1 метра від межі земельних ділянок за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Роїще, вул. Зарічна, будинок 73 та вул. Зарічна, будинок 75. Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.06.1996 є власником жилого будинку з надвірним будівлями, розташованого в с.Роїще Чернігівського району та області вул. Зарічна ( колишня Революції) буд.73, земельна ділянка площею 0,15 га їй надана в користування. Відповідач як суміжний користувач земельної ділянки почав порушувати її права будуючи на межі різні будівлі та споруди, в порушення Державних будівельних норм 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», внаслідок чого від стічних вод руйнується її сарай, який вона не має змоги обслуговувати через наявність глухих огорож. Посилалась на положення ст. 55 Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 91,96,103,152 Земельного кодексу України.

29.05.2018 на адресу суду надійшла уточнена позовна заява від позивача, в якій остання просила встановити межу між земельними ділянками за адресою с. Роїще, вул. Зарічна, будинок 73 та вул. Зарічна, будинок 75, яка проходить посередині між літньою кухнею 4,38х3,67м, що розташована на ділянці вул.Зарічна, буд.75 та сараєм «Б», що розташований на ділянці вул.Зарічна, буд.73 до кутового стовпа сітки «Рабиці», що розташовані на городі, між вказаними земельними ділянками та зобов»язати відповідача за власний рахунок усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою с. Роїще, вул. Зарічна, будинок 73 шляхом відступу від запропонованої експертом межі мінімум на 1 м, що фактично буде знесенням об»єктів будівництва навісів для дров зліва від воріт 3,75х4,75 м та 3,57х6,11м, навісу 3,58х4,58 м, навісу 2,20х4,95 м, дерев»яного паркану за літньою кухнею 4,38х3,67 м, кладку з піноблоку, розташовану між навісом 3,58х4,58 м та навісами перед сараєм В 2,42х2,20м, 2,42х3,59 м, 2,42х1,65 м, влаштуванням зовнішнього водовідведення з покрівлі літньої кухні 4,38х3,67 м.

Ухвалою суду від 20 липня 2018 року було відмовлено в прийнятті до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 в частині збільшення позовних вимог щодо встановлення межі між земельними ділянками та прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Слід також зауважити, як ст. 31 ЦПК України ( в ред.2004 року) так і ст. 49 ЦПК України ( чинної редакції) передбачено право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Збільшення (зменшення) розміру позовних вимог - це зміна позивачем ціни первісно заявлених вимог. Розмір позовних вимог визначається у відповідності до ст. 176 ЦПК. Зміна розміру позовних вимог може бути викликана уточненням розрахунку ціни позову, частковим виконання спірного зобов'язання відповідачем, тактичними міркуваннями.

Фактично позивачем заявлено нову позовну вимогу щодо встановлення меж між земельними ділянками, з якою позивач має право на звернення до суду лише на загальних підставах.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву, враховуючи уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити, вказуючи, що відповідачем постійно порушуються права ОСОБА_1, остання намагалась вирішити це питання неодноразово та після того як в 2017 році почала виготовляти технічну документацію на земельну ділянку з»ясувалось, що споруди відповідачем побудовані фактично на межі, при цьому вона позбавлена можливості належним чином обслуговувати частину сараю, який руйнується.

Представник відповідача позов не визнала, оскільки споруди побудовані ще в 70-х роках, межові знаки на земельних ділянках відсутні, при цьому позивач пропустила строк позовної давності звернення до суду, оскільки їй було відомо про розташування вказаних споруд. Вказувала, що сарай позивача також розташований на межі.

Залучена до участі у справі в якості третьої особи Роїщенська сільська рада Чернігівського району та області не забезпечили явку свого представника в дане судове засідання, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, оскільки голова сільської ради особисто приймав участь в судовому засіданні 23.05.2018. Під час судового засідання 14.12.2017 представник третьої особи пояснив, що чітко визначити межу є неможливим без спеціальних приладів заміру, межа на місцевості визначалась без замірів, за домовленістю сторін, чітко по документам не визначена межа, в погосподарських книгах зафіксовано тільки розмір земельних ділянок, вважав, що спір має бути вирішено мирним шляхом і є необхідність вирішувати питання щодо доступу до сараю.

Допитана в судовому засіданні 23.11.2017 свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона доводиться донькою позивача, постійно приїжджала до даного господарства в с.Роїще та їй відомо, що в приблизно в 1994 році побудований двоповерховий флігель за сараєм, що розташований в господарстві ОСОБА_1, з вулиці до їх сараю розташований навіс, що перекриває доступ до сараю, за сараєм складені дрова, з іншого боку від сараю також споруджений навіс, що перекриває доступ, мається будівництво споруди з дахом, при цьому вся вода стікає під сарай позивача.

Свідок ОСОБА_6, що була допитана в судовому засіданні 23.11.2017 суду пояснила, що є колишньою дружиною відповідача та дійсно з 1982 по 2006 рік працювала головою Роїщенської сільської ради, їм в 1972 році була виділена ділянка під будівництво розміром 0,25 га та побудували будинок і сарай, ОСОБА_7 не заперечувала щодо будівництва. Біля сараю позивача побудований дровник в 70-х роках, навіс, від вулиці загородили, в 1991 році побудували кухню, після чого залишились піноблоки та вирішили поставити на межі стіну, проти чого не заперечувала позивач. Стверджувала, що сарай позивача побудований з порушенням правил будівельних норм.

Під час судового засідання 14.12.2017 свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що по вул. Зарічній 73 та 75 межа визначалась по дереву, що стояло на межі, коли будувались споруди точно сказати не може.

Під час судового засідання 14.12.2017 свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що знає як будувався сарай в господарстві ОСОБА_7, яка вказувала копати за межу і межа змінилась на вулицю по фундаменту.

Вислухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Житловий будинок з надвірним будівлями, а саме сараєм, в с.Роїще Чернігівського району та області по вул. Зарічна, 73 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 червня 1996 року. ( а.с.10)

Власником житлового будинку по вул.Зарічна, 75 в с.Роїще Чернігівського району та області з господарськими будівлями та спорудами, що яких належать сарай, літня кухня, льох, є ОСОБА_4, що доводиться витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. ( а.с.166)

Земельні ділянки за адресою с.Роїще по вул. Зарічна, 73 та вул.Зарічна, 75 у власність не передавались та перебувають відповідно у користуванні сторін.

Як слідує з архівної довідки № 78017 від 12.12.2008, протоколу № 9 від 17.09.1997, рішення № 50 від 17 вересня 1997 року виконавчого комітету Роїщенської сільської ради ОСОБА_1 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку. ( а.с.17-21)

Рішенням десятої сесії шостого скликання Роїщенської сільської ради від 22 червня 2012 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0.15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд і 0.10 га для ведення особистого селянського господарства в с.Роїще по вул.Зарічній, 73 на території Роїщенської сільської ради. ( а.с.22)

Як слідує з наданої заяви ОСОБА_1 протягом 2011, 2012 років остання намагалась узгодити межу з сусідом ОСОБА_4, вказуючи що межа має бути пряма та посилалась та необхідність звільнити їй доступ до сараю. ( а.с.12)

В Роїщенській сільській раді на звернення ОСОБА_1 була створена комісії, яка встановила, що розміри земельної ділянки, що виділені ОСОБА_1 співпадають з розміром, що вказані в земельно-шнуровій книзі, з приводу господарських будівель, що збудовані в 70-х роках запропонували звернутись до суду. ( а.с.14)

Під час судового засідання 23.11.2017 з участі сторін та спеціаліста було оглянуто Генеральний план с.Роїще, розроблений у 1988 році, на якому відсутня нумерація, зазначені лише будинки без господарських споруд, не зазначено розміру земельних ділянок, при цьому сторони не дійшли єдиної згоди щодо розташування будинків та земельних ділянок.

Під час судового засідання 14.12.2017 досліджені погосподарські книги за 1974,1975,1976, 1991-1995 р.р., в яких зазначені лише розміри земельних ділянок.

Під час судового засідання 14.12.2017 досліджені інвентаризаційні справи по домоволодінню № 73 та № 75, в яких вказано наявність житлового будинку та сараю.

Отже, межа між господарствами № 73 та №75 по вул.Зарічній в с.Роїще фактично на місцевості не визначалась та була визначена ще під час будівництва житлового будинку та надвірних будівель.

У відповідності до ч.2 ст.107 Земельного кодексу України у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 2 ст.152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Як встановлено в судовому засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є суміжними землекористувачами. Зазначену обставину не оспорюють і сторони.

ОСОБА_1 було розпочато виготовлення технічної документацію на земельну ділянку по вул.Зарічній,73 в с.Роїще, у відповідності до якої проведено обміри її земельної ділянки, яка в точках від Г до А межує з земельною ділянкою ОСОБА_4 ( а.с.15-16)

Як слідує з положень ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов»язані не порушувати права землекористувачів суміжних земельних ділянок та дотримуватись правил добросусідства.

Таке ж положення містилось і в ст.40 Земельного кодексу України ( ред. 1990 року).

Відповідно до п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» (зі змінами), для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Для визначення, які житлові будівлі та господарські споруди побудовані на земельних ділянках та чи маються порушення державних будівельних норм в будівництві була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

За висновком експерта № С-19 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 19 лютого 2018 року, експерт встановив порушення п.3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» (зі змінами), а саме не витримана вимога щодо відстані до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни, яку треба приймати не менше 1 м, так по вул.Зарічній,буд.75 в с.Роїще навіс для дров зліва від воріт 3,75х4,75 м (об»єднані) розташований по межі, навіс 3,58х4,58 м ( примикає до літньої кухні) розташований по межі, навіс 2,20х4,95м (примикає до сараю В) розташований по межі. Порушення можливо усунути відступом від межі мінімум на 1 м, що фактично буде знесенням об»єктів будівництва. Також експерт встановив не дотримання вимог щодо забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок, що можливо усунути влаштуванням зовнішнього водовідведення з покрівлі.

При цьому, дійсно у висновку експерта вказано про розташування сараю в господарстві по вул.Зарічній, 73 в с.Роїще по межі, однак вимоги з боку відповідача по усуненню перешкод в цій частині до суду не заявлялись і суд виходить із фактично встановлених обставин справи.

Як слідує з дослідницької частини висновку експерта межа на час проведення обстеження між земельними ділянками по вул.Зарічній, 75 та 73 в с.Роїще проходить по господарським будівлям і огорожі, що було відправною точкою експерту для визначення розташування споруд.

Експерту не ставилось питання з прив»язкою до конкретної дати будівництва споруд, а отже посилання здійснювались на відповідні норми законодавства.

Як слідує з висновку експерта, оглянутих фотокарток до висновку експерта, пояснень позивача, пояснень свідка ОСОБА_6, біля літньої кухні дійсно побудовані навіси, а саме навіси для дров 3,57х4,75м, навіс 3,58х4,58м, навіс 2,20х4,95м, що розташовані хоча і на земельні ділянці відповідача, але впритул до межі земельної ділянки позивача та перешкоджають позивачу здійснювати належним чином обслуговування свого сараю, при цьому покрівля літньої кухні не містить водовідведення, а тому під час дощу атмосферні опади стікають з покрівлі споруди на земельну ділянку позивача, що створює певні незручності, а побудовані навіси перешкоджають доступу до стіни сараю, що розташована паралельно межі та літньої кухні, що побудована на земельній ділянці відповідача.

Відповідно до вимог ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Представник відповідача просила застосувати строк позовної давності, вказуючи, що позивач знала на момент будівництва вказаних споруд про порушене право та звернулась до суду з пропущенням строку позовної давності.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При цьому, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Дійсно позивач в 2012 році зверталась до сільської ради про створення комісії щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Як вказала позивач в судовому засіданні про будівлі, що розташовані на межі вона дізналась після виготовлення технічної документації у 2017 році, при цьому вона позбавлена належним чином здійснювати обслуговування сараю, який постійно руйнується.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності, оскільки земельні ділянки є не приватизованими, перебувають в користуванні, про розташування побудованих споруд позивач могла належним чином дізнатись тільки отримавши відповідний висновок спеціаліста та належного заміру земельних ділянок, разом з тим її сарай підлягає постійному впливу атмосферних опадів, а побудовані споруди протягом усього часу перешкоджають позивачу здійснювати належне обслуговування своєї частини сараю, що є наслідком постійного порушення її прав.

Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов»язання ОСОБА_4 за власний рахунок усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою с. Роїще, вул. Зарічна, будинок 73 шляхом відступу від межі мінімум на 1 м, що фактично буде знесенням об»єктів будівництва навісу для дров зліва від воріт 3,75х4,75 м (об»єднані), навісу 3,58х4,58 м ( примикає до літньої кухні), навісу 2,20х4,95м (примикає до сараю В), у відповідності до висновку експерта № С-19, за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 19 лютого 2018 року підлягають задоволенню. Задоволення позовних вимог в цій частині в межах того як вони заявлені позивачем не перешкоджає відповідачу здійснити відступ від межі мінімум на 1 м, що може бути наслідком і перенесення побудованих навісів та дасть можливість ОСОБА_1 здійснювати належне обслуговування її частини сараю. При цьому судом не ставилось експерту питання щодо визначення межі між земельними ділянками і експертом не пропонувалась межа, оскільки як слідує з дослідницької частини висновку експерт констатував факт того, межа на час проведення обстеження між земельними ділянками по вул.Зарічній, 75 та 73 в с.Роїще проходить по господарським будівлям і огорожі, а отже судом не зазначається вимога щодо відступу від запропонованої експертом межі. Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині влаштування зовнішнього водовідведення з покрівлі літньої кухні.

Позовні вимоги в частині зобов»язання усунути перешкоди шляхом відступу від межі мінімум на 1 м щодо навісу для дров 3,57х6,11м, дерев»яного паркану за літньою кухнею 4,38х3,67м, кладки з піноблоку, що розташована між навісом 3,58х4,58 м та навісами перед сараєм В 2,42х2,20м, 2,42х3,59 м, 2,42х1,65 м задоволенню не підлягають, оскільки не доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Судом не встановлено, що зазначені споруди, що побудовані на земельній ділянці відповідача чинять позивачу певні перешкоди в користуванні її земельною ділянкою.

За таких підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, судом задоволені позовні вимоги на 57% від заявлених (4х100%:7). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 364 грн 80 коп. (640 х 57% : 100), понесені витрати на проведення експертизи в сумі 2954 грн 88 коп. (5184х57%:100).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 91,103,152 ЗК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_4, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та області, за власний рахунок усунути перешкоди ОСОБА_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2/1, у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою с. Роїще, вул. Зарічна, будинок 73 шляхом відступу від межі мінімум на 1 м, що фактично буде знесенням об»єктів будівництва навісу для дров зліва від воріт 3,75х4,75 м (об»єднані), навісу 3,58х4,58 м ( примикає до літньої кухні), навісу 2,20х4,95м (примикає до сараю В), у відповідності до висновку експерта № С-19, за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 19 лютого 2018 року, та шляхом влаштування зовнішнього водовідведення з покрівлі літньої кухні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 364 грн 80 коп судового збору та 2954 грн 88 коп. на проведення експертизи, а всього 3319 грн 68 коп понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 27 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_10