АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» липня 2018 року

м. Харків

справа № 643/3630/15-ц

провадження № 22-ц/790/3125/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

учасників справи:

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2016 року (ухвалене суддею Майстренком О.М. в залі суду в м. Харкові),-

ВСТАНОВИВ:

«10» березня 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12 липня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк»), в подальшому найменування змінено на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останнім отримано грошові кошти в розмірі 30 000,00 доларів США, строк повернення не пізніше 12 липня 2017 року згідно з графіком погашення кредиту зі сплатою за користування 13,5 відсотків річних (далі кредитний договір № 0).

17 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останнім отримано грошові кошти в розмірі 29 109,00 доларів США, строк повернення не пізніше 16 березня 2029 року згідно з графіком погашення кредиту зі сплатою за користування 12,4 відсотків річних (далі кредитний договір № 0).

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором № 0 від 12 липня 2007 року, станом на 26 лютого 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 8 595,24 доларів США (де: 7 427,94 доларів США заборгованість за простроченим кредитом; 1 167,30 доларів США заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом) та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 3 762,93 грн.

Також, у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором № 0 від 17 березня 2008 року, станом на 26 лютого 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 16 159,37 доларів США (де: 14 354,63 долари США заборгованість за простроченим кредитом; 1 804,74 долари США заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом) та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі 5 391,56 грн.

Зважаючи на зазначене, позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 вищевказану заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 липня 2007 року в розмірі 8 595,24 доларів США та 3 762,93 грн., за кредитним договором № 0 від 17 березня 2008 року в розмірі 16 159,37 доларів США та 5 391,56 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 липня 2007 року в розмірі 8 595,24 доларів США за кредитним договором № 0 від 17 березня 2008 року в розмірі 16 159,37 доларів США та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн.

03 березня 2017 року, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом під час ухвалення рішення не було встановлено та досліджено обставини справи, що мають значення для ухвалення законного судового рішення, а саме, суд не надав оцінку тому факту, що кредитні кошти були неправомірно видані в іноземній валюті та не встановив наявність у позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що свідчать про виконання належним чином зобовязань за кредитними договорами в частині надання грошових коштів шляхом їх перерахування в іноземній валюті на поточний рахунок відповідача. Також позивачем не надано належного доказу, яким є лише опис вкладення разом з розрахунковим документом, що свідчать про направлення на адресу відповідача письмових вимог про дострокове погашення заборгованості за кредитними договорами. Не досліджено квитанції, з яких вбачається, що відповідачем заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 липня 2007 року сплачена у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2017 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2016 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом за кредитним договором № 0 від 12 липня 2007 року в розмірі 3 726,93 грн. та за кредитним договором № 0 від 17 березня 2008 року в розмірі 5 391,56 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Не погодившись з рішенням суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 подано касаційну скаргу, в якій просив суд обидва рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 травня 2018 року закінчено підготовку апеляційного розгляду даної цивільної справи, призначено до розгляду в спрощеному позовному проваджені з викликом учасників справи (а.с. 41, 42).

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги та викладені в ній доводи підтримав в повному обсязі.

Представники ПАТ «УкрСиббанк», а також залучені до участі у справі в якості правонаступника ТОВ «Фінстрим» в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 57, 61, 63, 104, 105, 116, 123, 124 том 2).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 17 липня 2018 року клопотання правонаступників позивача приватного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», ОСОБА_1 задоволено. Прийнято відмову правонаступників первісного позивача приватного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», ОСОБА_1 від позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 17 березня 2008 року. Провадження по справі в зазначеній частині закрито. Визнано нечинним рішення Московського районного суду міста Харкова від 08 липня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 17 березня 2008 року в розмірі 16 159,37 доларів США.

Отже, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0 від 12 липня 2007 року в розмірі 8 595,24 доларів США та 3 762,93 грн. за кредитним договором № 0 від 12 липня 2007 року.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в цій частині суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 неналежним чином виконані умови договору про надання споживчого кредиту, у звязку з чим на час звернення позивача до суду виникла заборгованість у сумі 8 595,24 доларів США, яка підлягає стягненню з боржника.

Колегія суддів вважає, що погодитися з висновками суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно процесуального закону рішення суду першої інстанції в цій частині не відповідає.

Судом встановлено, що 12 липня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 30 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних на строк до 12 липня 2017 року.

Крім того, між сторонами 17 березня 2008 року було укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 29 109,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,4 % річних на строк до 16 березня 2029 року.

За умовами вказаних договорів погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Суд дійшов до висновку при ухваленні судового рішення, що ОСОБА_1 неналежним чином виконав умови кредитного договору № 0 від 12 липня 2007 року.

Суд першої інстанції вважав встановленим, що станом на 26 лютого 2015 року заборгованість по цьому договору становить 8 595,24 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 7 427,94 доларів США та по простроченим процентам за користування кредитом 1 167,30 доларів США.

Проте, при розгляді справи відповідач надав суду довідку, що на серпень 2015 року заборгованість відповідача за договором про надання споживчого кредиту від 12 липня 2007 року відсутня (а.с. 236-241 том 1).

В суд апеляційної інстанції ПАТ «УкрСиббанк» також надана довідка № 67-34-33/139 від 12 липня 2018 року, відповідно до якої боржником повернено позику, що було надано за договором споживчого кредиту № 0 від 12 липня 2007 року, у звязку з чим була вилучена з реєстру заборон іпотека на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 132 том 2).

Отже, колегія суддів дійшла до висновку, що заборгованість за вищезазначеним кредитним договором ОСОБА_1 погашена.

На підставі викладеного, колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції в зазначеній частині і ухвалює нове рішення, яким відмовляє у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь заборгованості за кредитним договором № 0 від 12 липня 2007 року в сумі 8 595, 24 доларів США.

Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не містяться вимоги про стягнення судових витрат по сплаті судового збору, то відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд не перерозподіляє судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 367, ст. 368, ст. 371, п.2 ч.1 ст. 374, п.п. 1,4 ч.1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2016 року в частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь заборгованості за кредитним договором № 0 від 12 липня 2007 року в сумі 8 595, 24 доларів США скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 12 липня 2007 року в сумі 8 595,24 доларів США відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 19 липня 2018 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_3

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_4