Справа № 544/964/18
№ пров. 2/544/440/2018
Номер рядка звіту 32
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 грудня 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду по вул. Ярмарковій, 17 м. Пирятин в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 управління Національної поліції в Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача поліцейський СРПП №2 Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області,

у с т а н о в и в :

03 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з заявою, яка була уточнена 08 жовтня 2018 року до ОСОБА_1 управління Національної поліції в Полтавській області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 01 квітня 2018 року поліцейський СРПП Пирятинського ВП ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії НК №183212 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 cт. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Не погоджуюсь з вказаним протиправним рішенням поліцейського СРПП Пирятинського ВГІ ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 позивач оскаржив вказане рішення у судовому порядку. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 3.04.2018, яке набрало законної сили 24.05.2018 визнано протиправним та скасовано постанову серії НК N9183212 від 01 квітня 2018 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч. 1 cт. 122 КУпАП, оскільки інспектором не доведено правомірність винесення постанови та не надано належних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 cт. 122 КУпАП. Протиправне притягнення позивача до адміністративної відповідальності завдало йому значних моральних страждань, які полягають у душевних стражданнях з приводу доказування своєї невинуватості, було принижено його честь та ділову репутацію, через що було порушено нормальний спосіб життя, у зв'язку з чим позивач вживав заходи щодо відновлення порушених прав у зв'язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, налагодження та організації звичайного способу життя, завдану моральну позивач оцінює у 50000 грн.

У встановлений ухвалою строк представник відповідача направив до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивачем у позові не доведено факт заподіяння йому моральних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями вони заподіяні, отже не надано жодного доказу в обгрунтування заявленного розміру відшкодування моральної шкоди тому просить залишити позовну заяву без розгляду. Також надіслав до суду заперечення у якому зазначив, що даний позов є небгрунтованим і спростовується як нормачи чинного законодавства так і практикою Верховного Суду.

Ухвалою судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2018 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.10.2018 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Державну казначейську службу України.

Представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивача ОСОБА_3, наполягав на задоволенні позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_1 управління Національної поліції в Полтавській області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державної казначейської служби України у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 3.04.2018, яке набрало законної сили 24.05.2018 визнано протиправним та скасовано постанову серії НК N9183212 від 01 квітня 2018 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч. 1 cт. 122 КУпАП, оскільки інспектором не доведено правомірність винесення постанови та не надано належних доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 cт. 122 КУпАП (а.с. 5-6).

Таким чином, позивач ОСОБА_3 зазначає про те, у наслідок протиправного притягненням його до адміністративної відповідальності завдало йому було завдано значних моральних страждань, які полягають у душевних стражданнях з приводу доказування своєї невинуватості, було принижено його честь та ділову репутацію, через що було порушено нормальний спосіб життя, у зв'язку з чим позивач вживав заходи щодо відновлення порушених прав у зв'язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, налагодження та організації звичайного способу життя.

Однак вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував протиправними діями поліцейського СРПП №2 Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2, у наслідок яких він зазнав душевних страждань, оскільки було принижено його честь та ділову репутацію через що було порушено нормальний спосіб життя.

Моральні страждання це обставини пов'язані з неможливістю продовжувати активне громадське життя, втратою роботи, розкриттям сімейної або лікарської таємниці, тимчасовим обмеженням або позбавленням будь-яких прав, поширення невідповідних дійсності відомостей, що ганьблять честь, гідність чи ділову репутацію громадянина тощо.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихологічної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятими уявленнями про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків, (вищенаведену правову позицію було висловлено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1)

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється судом способами, встановленими главою 3 ЦК України, в даному випадку, способом захисту немайнового права відповідно до вищевказаної глави 3 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, яка не являється єдиною, а отже, може бути відшкодована іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації (ст. 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушується особисті немайнові права (ст. 278 ЦК України).

Слід зазначити, що для задоволення позову про стягненні моральної шкоди, позивач має обовязково довести суду в порядку Глави 5 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК) наступні факти: наявність завданої моральної шкоди;протиправність діяння заподіювача такої шкоди; наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; обґрунтованість суми, якою позивач оцінює заподіяну йому шкоду.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 3 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, встановивши, що позивач належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, суду не надав, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку з його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 223, 247, 258-259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задовленні позовних вимог ОСОБА_1 управління Національної поліції в Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача поліцейський СРПП №2 Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2, Державна казначейська служба України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя Ю.О. Ощинська