29.03.2018 227/2521/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Хоменко Д.Є.

за участю

секретаря Малашко С.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2017р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з даним позовом ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свій позов обґрунтувала тим, що 02.01.2017р. відповідач керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м.Добропілля по пр-ту. Перемоги, біля будинку №3, не обрав безпечну швидкість руху, безпечну дистанцію та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить позивачу, автомобілі отримали механічні пошкодження. 12.04.2017р. постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області відповідача було визнано у вчинені ДТП, але провадження за матеріалами про адміністративне правопорушення було закрито у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Таким чином просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 53524,00 грн. за ремонт автомобіля та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., а також судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 свої заявлені вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити посилаючись на позовну заяву та додані до неї документи.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 визнали позов частково посилаючись на заперечення проти позову у якому зазначили, що позивачу була відшкодована сума за ремонт автомобіля страховою компанією ПАТ «Страхова група «ТАС» в розмірі 26644,00 грн., про що свідчить її заява про страхове відшкодування. Не заперечували проти задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В судовому засіданні сторонами не заперечується той факт, що позивачу належить автомобіль НОМЕР_2 на підставі права приватної власності.

У січні 2017р. відбулась дорожньо-транспортна пригода, відповідач ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом ПЕЖО-3008 з н/з НОМЕР_3, не обрав безпечну швидкість руху, безпечну дистанцію та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2017р., провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП у відношенні ОСОБА_3, було закрито у звязку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Але в описовій частині зазначеної постанови було встановлено, що відповідач винен у вчинені ДТП, крім цього сам визнав свою провину (а.с.8).

Згідно НАКАЗУ-НАРЯДУ №2351 від 20.02.2017р., виданого ФОП ОСОБА_5, при огляді транспортного засобу позивача виявлені пошкодження, сума роботи по заміні запчастин та їх вартість складає 80168,00 грн. (а.с.9, 10).

Як вбачається з листа ПАТ «Страхова група «ТАС» №F1400/1544 від 26.04.2017р., страхове відшкодування транспортного засобу позивача «Toyota Prado» н/з НОМЕР_4 становить 26644,00 грн. відповідно до заяви ОСОБА_1, про страхове відшкодування, яку було підписано власноруч та особисто зазначено суму страхового відшкодування в розмірі 26644,00 грн. (а.с.11).

Листом за печаткою ПАТ «Страхова група «ТАС» підтверджується факт виплати страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль НОМЕР_5 у ДТП, що сталася 02.01.2017р., що становить 26644,00 грн. (а.с.12).

Копією свідоцтва про смерть серії І-НО №979195 від 20.01.2017р., виданого Добропільським міським відділом державної РАЦС ГТУ юстиції у Донецькій області, актовий запис №29 (а.с.14), підтверджується факт смерті гр. ОСОБА_6, який помер 17.01.2017р. у віці 65 років, та відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.16) був чоловіком позивача.

Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Тимофєєвою Г.Л. від 04.10.2017р. було призначено автотоварознавчу експертизу, відповідно до якої експерту були поставлені наступні питання: визначити розмір матеріальної шкоди, спричиненої власникові автомобіля Toyota Prado н.з. АН 4994 ІН, внаслідок ДТП, що мала місце 02.01.2017р.; визначити розмір відновлювального ремонту автомобіля: Toyota Prado н.з.АН 4994ІН, пошкодженого внаслідок ДТП, що мала місце 02.01.2017р.; визначити дійсну ринкову вартість автомобіля Toyota Prado н.з. АН 4994 ІН, після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.01.2017 року (а.с.54-56).

Листом експерта №23 від 23.10.2017р. було надано відповідь, згідно якої провести судову експертизу автомашини «Toyota Prado» н/з НОМЕР_4, експерт не має можливості, згідно пункту 8.5 «ОСОБА_6 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» відповідно до якого, якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлюваного ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику про неможливість проведення дослідження. «Toyota Prado» н/з НОМЕР_4 була повністю відновлена на момент звернення до експерта (а.с.70). Тому проведення експертизи не є можливою.

Завіреною копією заяви позивача, про страхове відшкодування вбачається, що ОСОБА_1 зазначила розмір відшкодування за ДТП в розмірі 26644,00 грн. та просила її виплатити за безготівковими реквізитами, номер рахунку 9100, МФО 305299, , особовий рахунок 564168 у Приватбанку (а.с.67).

Згідно листа АТ «СГ «ТАС» №Г0401/3911 від 12.10.2017р. встановлено, що згідно заяви про страхове відшкодування від 16.03.2017р. АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 26644,00 грн., тобто страховик та потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування згідно п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» без проведення експертизи пошкодженого майна, а отже належним чином та в повному обсязі виконало свої своє зобовязання за полісом АЕ/8721580 від 06.06.2016р. (а.с.66)

Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, вислухавши пояснення сторін, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст.1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував факт вчинення ДТП з вини відповідача, проте дана обставина підтверджується копією постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2017р.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПАТ «Страхова група «ТАС» на підставі поліса №АЕ/8721580, відповідно до якого ліміт відповідальності на одного потерпілого складає 200000,00грн. за шкоду, заподіяну життю і здоровю та 100000,00грн. за шкоду заподіяну майну (а.с.50).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується ОСОБА_1, що вона зверталась до АТ «Страхова група «ТАС» для страхового відшкодування внаслідок ДТП в розмірі 26644,00грн.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивачу було сплачено страхове відшкодування на її банківський рахунок у зазначеному розмірі.

У відповідності до п.2.1. Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1 липня 2004 року N1961-IV(далі за текстом також Закон №1961) відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України ( 254к/96-ВР), Цивільним кодексом України ( 435-15 ), Законом України «Про страхування» (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Пункт 36.2 статті 36 Закону №1961 свідчить, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, серед іншого, зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у звязку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Таким чином, з вищенаведеного слідує, що позивач у рахунок відшкодування завданої їй в наслідок ДТП матеріальної шкоди, погодила із ПАТ «Страхова група «ТАС» і визнала суму страхового відшкодування в розмірі 26644,00грн., яку і отримала від страховика.

Окрім того, ДТП сталося 02.01.2017 року, але експертиза пошкодженого автомобіля на момент ДТП не була проведена належним чином, автомобіль був самостійно відновлений позивачем і встановити його пошкодження та вартість відновлювального ремонту не видається можливим, що підтверджено листом експерта №23 від 23.10.2017р.(експерт не має можливості, згідно пункту 8.5 «ОСОБА_6 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» провести експертизу, оскільки, якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлюваного ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику про неможливість проведення дослідження(а.с.70)).

Посилання позивача на заказ наряд №2351 від 20.02.2017 року як на обґрунтування матеріальної шкоди нанесеної автомобілю не є належним, оскільки огляд автомобіля проводився лише 20.02.2017 року особою ФОП «ОСОБА_5А.» кваліфікація якої не підтверджена жодним доказом у справі. Також у даному заказі-наряді відсутня будь-яка методика визначення: кількості пошкоджень автомобіля, їх детального опису та фотографування, вартості матеріалів та вартості робіт(людино -годин) необхідних для відновлення ТЗ.

Тобто на момент розгляду даної цивільної справи позивачем не надані суду належні та допустимі докази того, що вартість відновлювального ремонту її автомобіля НОМЕР_2 становить саме 80168,00грн., а так як автомобіль на час розгляду справи в суді відновлений повністю, встановлення вартості відновлювального ремонту даного авто після ДТП 02.01.2017 року є неможливим.

Отже, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача шкоди завданої в наслідок ДТП в сумі 53521,00 грн. відсутні.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У судовому засіданні ОСОБА_3 визнав позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000,00грн. Тому суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 60,41 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (4,7% від суми сплати судового збору в розмірі 1280,00 грн.). Решту судового збору в сумі 1219,59 гривень слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.1166, 1167,1187,1194 ЦК України cт.ст.12, 13, 81, 133, 141, 258, 259, 265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, 04.03.1965р.н.(і.п.н.) на користь ОСОБА_1,06.11.1956р.н.(і.п.н.) моральну шкоду в розмірі 3000грн.(три тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_3, 04.03.1965р.н.(і.п.н.) на користь ОСОБА_1,06.11.1956р.н.(і.п.н.) судовий збір в розмірі 60,41грн.(шістдесят гривень сорок одна копійка).

У задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошена 29 березня 2018 року.

Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2018 року.

Суддя Д.Є.Хоменко