Справа № 216/7558/14-ц
провадження 4-с/216/40/18
УХВАЛА

іменем України

30 листопада 2018 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Ярмошенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті ОСОБА_1 цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 216/7558/14-ц, та визнати такими, що не можуть бути використані у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 216/7558/14-ц: висновок про вартість майна та звіт про оцінку майна, виконані субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання ОСОБА_4 Олеговичем,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2018 року боржник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, номер посвідчення 0091, у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 216/7558/14-ц, реєстраційний номер виконавчого провадження 56991605 неправомірними та визнати такими, що не можуть бути використані у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 216/7558/14-ц, реєстраційний номер виконавчого провадження 56991605, висновок про вартість майна та звіт про оцінку майна, виконані субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання ОСОБА_4 Олеговичем, який діє на підставі сертифіката субєкта оціночної діяльності № 625/18 від 10.08.2018 року.

В обґрунтування скарги зазначив наступне: нещодавно йому стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 розглянуто заяву представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_5 про примусове виконання виконавчого листа № 216/7558/14-ц, виданого 29.08.2017 року Центрально-Міським райсудом м. Кривого Рогу та відносно нього відкрито виконавче провадження, реєстраційний номер виконавчого провадження 56991605. Все належне боржнику ОСОБА_2 майно було арештовано на підставі постанови приватного виконавця від 13.08.2018 року. Згодом постановою приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 04.09.2018 року, постановлено описати на накласти арешт на майно: «нежитлова будівля», місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг вул. Кобилянського 126-Б, загальною площею 382,2 кв. м., яка складається з двох поверхів, що належить боржнику. Жодна з постанов, у тому числі і про відкриття виконавчого провадження до боржника не надходила. Виконавець почав процедуру реалізації нерухомого майна. Постановою про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 07. 09. 2018 року призначено субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ОСОБА_6, який має Сертифікат від 10.08.2018 року за № 625/18, виданий Фондом державного майна України (строк дії до 10. 08. 2021 року) у виконавчому провадженні з примусового виконання: субєкту оціночної діяльності - субєкту господарювання ОСОБА_6 потрібно надати письмовий звіт з визначення вартості описаного майна, а саме: нежитлової будівлі, загальною площею 382,2 кв. м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг вул. Кобилянського 126-Б. Субєктом оціночної діяльності був наданий висновок про вартість майна та звіт про оцінку майна. Приватний виконавець, опираючись на даний висновок, направив листа про реалізацію майна, шляхом проведення електронних торгів. Реєстраційний номер лота 305944 (проводить ДП «СЕТАМ»). При цьому, як вбачається з наданого висновку безпосередній огляд нерухомого майна оцінювач не здійснив, а склав його на підставі відомостей про обєкт. Оцінка майна проведена субєктом оціночної діяльності без візуального огляду приміщення, лише на підставі відомостей, що саме по собі є порушенням вимог закону. При цьому детальний аналіз наданого висновку, вказує на поверховість оцінки реального стану нерухомого майна. У звіті не вказуються основні будівельні показники обєкту оцінки, матеріали, наявність опалення, комунікацій та інше, що у сукупності з іншими обставинами обґрунтовано ставить під сумнів зроблену оцінку. Недоліком цього звіту є і те, що він не містить адреси обєктів порівняння і тому незрозуміло, які обєкти були взяті оцінювачем для порівняння. Вказаний звіт складено з порушенням норм законодавства. Повідомлення про оцінку арештованого майна боржником ОСОБА_2 не отримано. Про всі описані вище обставини дізнався тільки 15.11.2018 року.

В судове засідання заявник (боржник) ОСОБА_2 з невідомих суду причин не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав суду ані заяви ані клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав на адресу суду заперечення на скаргу.

Представник стягувача, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи справу, суд виходив з наступного.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404- VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. В свою чергу ч. 2 вказаної статі передбачає, що рішення дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

На виконанні у приватного виконавця ОСОБА_3 перебуває виконавче провадження № 56991605 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 216/7558/14-ц від 29.08.2017 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в розмірі 1 449 656,41 грн.

13.08.2018 у відповідності до вимог ст. 3,4,17,19,24,25,26 Закону України «Про виконавче провадження», розпочато примусове виконання рішення № 216/7558/14-ц, про що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 56991605.

Постановою про опис та арешт майна боржника від 04.09.2018 р. було проведено опис майна боржника, а саме: нежитлову будівлю загальною площею 382,2 кв. м., яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 126-Б. Зазначене нерухоме майно було передано боржнику на відповідальне зберігання.

07.09.2018 на адресу виконавця надійшла заява представника стягувача про те, що сторони не дійшли згоди щодо визначення вартості арештованого майна та проханням призначити субєкта оціночної діяльності для встановлення ринкової вартості арештованого майна.

Постановою про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 07.09.2018 було призначено ОСОБА_6, який має Сертифікат, виданий 10.08.2018 Фондом Державного майна України. Перед субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання ОСОБА_6 було поставлено питання з приводу надання письмового звіту з визначення вартості арештованого майна, а саме: нежитлової будівлі загальною площею 382,2 кв. м., яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, 126-Б.

Оцінювачем особисто було здійснено зовнішній огляд та ідентифікація обєкта оцінки, що фігурує по даній справі. Усі необхідні для ідентифікації обєкта оцінки данні: технічна, правовстановлююча документація, інша інформація та доступ до зовнішнього огляду надана оцінювачу.

Від оцінювача не поступало додаткових заяв з проханням надати доступ для додаткового огляду.

14.09.2018 до виконавця надійшов звіт про оцінку майна від 11.09.2018, згідно якого вартість описаного майна склала 2 403 600,00 грн.

Керуючись ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», 14.09.2018 сторонам виконавчого провадження було направлено повідомлення про визначення вартості майна. Зокрема, згідно трек-номеру поштового відправлення на адресу гр. ОСОБА_2, повідомлення про оцінку майна було отримано останнім 17.10.2018 особисто.

Отримана оцінювачем вартість (у рамках виконавчого провадження, з усіма ризиками, повязаними з відчуженням арештованого обєкту), є початковою ціною лоту для реалізації на спеціалізованому аукціоні, де вартість може вирости, або навпаки знизиться, в залежності від реального попиту.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону про виконавче провадження учасниками виконавчого провадження, зокрема, є виконавець, сторони, представники сторін, експерт, спеціаліст, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання.

Для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання (частина перша статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»). Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (абзац другий частини третьої статті 57 Закону про виконавче провадження).

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання (абзац третій частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»(далі - Закон про оцінку майна).

Експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця (частина третя статті 20 Закону про виконавче провадження). Оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності, зокрема, зобов'язані дотримуватися під час здійснення оціночної діяльності вимог Закону про оцінку майна та нормативно-правових актів з оцінки майна, забезпечувати об'єктивність оцінки майна, повідомляти замовника про неможливість проведення об'єктивної оцінки у зв'язку з виникненням обставин, які цьому перешкоджають (згідно із статтею 13 Закону про оцінку майна).

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (згідно із частиною першою статті 12 Закону про оцінку майна). За недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем (частина п'ята статті 20 Закону про виконавче провадження).

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України (частина перша статті 9 Закону про оцінку майна). Національний стандарт № 1 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі-майно) суб'єктами оціночної діяльності (згідно із пунктом 1 Національного стандарту № 1). Згідно з вищезазначеною статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та умовами абзацу сьомого пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна передбачає складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки. Пункти 56 та 57 Національного стандарту № 1 передбачають, що висновок про вартість об'єкта є складовою частиною такого звіту.

Звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (згідно із пунктом 59 Національного стандарту № 1). Висновок підписується оцінювачем (оцінювачами), який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (абзац третій пункту 60 Національного стандарту № 1).

Оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна згідно із законодавством (абзац перший пункту 55 Національного стандарту № 1).

Для оцінки майна (майнових прав) під час здійснення виконавчого провадження виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. У постанові про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання вид та характеристика майна, яке необхідно оцінити тощо, строки здійснення відповідних дій. У постанові обов'язково зазначається попередження про відповідальність: експерту - за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого висновку під час здійснення виконавчого провадження; суб'єкту оціночної діяльності - суб'єкту господарювання (оцінювачу) - за недостовірну чи необ'єктивну оцінку майна; перекладачу - за здійснення завідомо неправильного перекладу під час виконавчого провадження, а також за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків під час виконавчого провадження (пункт 8 розділу 2 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5). Необ'єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ'єктивного висновку про вартість об'єкта оцінки (абзац чотирнадцятий пункту 3 Національного стандарту № 1). Неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування (абзац п'ятнадцятий пункту 3 Національного стандарту № 1).

Оскаржуваний звіт, скріплений підписом керівником - субєктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, кваліфікація та сертифікація якого підтверджена належним чином. Також, у звіті зазначено, що оцінка була проведена, а звіт складений відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна», майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом № 1 «Загальні принципи оцінки майна та майнових прав» та Національним стандартом № 2 «Оцінка нерухомого майна». Вище викладене свідчить, що звіт відповідає вимогам вище вказаних положень нормативно-правових актів.

Посилання скаржника, що оцінювач провів оцінку без належного ознайомлення з обєктом шляхом доступу до нього, не мають за собою будь-яких доказів, ґрунтуються лише на припущеннях скаржника, та спростовується оцінкою майна, згідно якої оцінювачем здійснювався огляд обєкту оцінки та збір вихідних даних обєкта, було враховано місце розташування обєкту та інших факторів.

Більш того, субєктом оцінювання чітко зазначена процедура оцінки, характеристика обєкта оцінки, підходи до оцінки та обґрунтування використаних методичних підходів. сама по собі відсутність відповідного повідомлення виконавця про відповідальність стосується прав та обов'язків оцінювача з виконавцем, а не прав та інтересів заявника.

Враховуючи викладене та те, що за змістом статей 12, 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 13.03.2018 у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18) і Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 у справі № 711/650/13-ц (провадження № 61-1186св17) та постанові від 30.07.2018 у справі № 23/100-12.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем (абзац перший частини п'ятої статті 57 Закону про виконавче провадження). Повідомлення про результати визначення вартості майна за вих. № 01-29/875 від 14.09.2018 р. направлялось заявнику та було ним отримано, що не заперечується скаржником. Але отримано повідомлення скаржником було не 15.11.2018 р., як стверджує скаржник, а 17.10.2018 р., що підтверджується випискою з веб-сайту Укрпошти. Тобто скаржником був пропущений строк на оскарження оцінки майна та введено суд в оману.

Рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист № 216/7558/14-ц від 29.08.2017 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в розмірі 1 449 656,41 грн., яке є обов'язковим до виконання, боржником не виконано, постанова про відкриття виконавчого провадження є чинною, виконавчий лист боржником після відкриття виконавчого провадження в добровільному порядку не виконується, а тому приватний виконавець правомірно прийняв рішення про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання ОСОБА_6 для участі у виконавчому провадженні відповідно до вимог ст. 20 ЗУ "Про виконавче провадження", крім того звіт оцінки субєкта господарювання відповідає вимогам нормативно-правових актів та може використовуватись за призначенням у виконавчому провадженні, тому підстави для визнання незаконними дій приватного виконавця відсутні.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 451 ЦПК України встановлено, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Матеріалами справи підтверджується, що дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням ч.1-3,5 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме приватним виконавцем ОСОБА_3 правомірно залучено до участі у виконавчому провадженні з метою проведення оцінки нерухомого майна - суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для визначення ринкової вартості арештованого майна та своєчасно, в строки визначені ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», направлено повідомлення сторонам виконавчого провадження про вартість майна.

Доводи скаржника про те, що дії приватного виконавця були неправомірними, є надуманими та під час розгляду скарги не знайшли свого підтвердження.

На думку суду, дії скаржника свідчать не про порушення його прав та інтересів, встановлених законом, а про ухилення останнього від виконання зобов'язань за виконавчим листом.

Виходячи з заявлених вимог скарги, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що вимоги не підтверджені матеріалами справи, не доведені у судовому засіданні, приватний виконавець належним чином довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Таким чином вимоги боржника про визнання недійсним звіту про оцінку майна в судовому порядку задоволенню не підлягають і як наслідок вимоги стосовно визнання незаконними дій приватного виконавця щодо використання в рамках виконавчого провадження № 56991605 при примусовому виконанні виконавчого листа у справі № 216/7558/14-ц вище вказаного звіту про оцінку майна також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від первісних вимог.

На основі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 260, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.О.Кузнецов