Провадження № 2/369/3904/18
21.11.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Бугайовій М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментних платежів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про стягнення аліментних платежів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного вік, посилаючись на те, що 10 грудня 2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюб між мною та відповідачем не розірваний, але фактично вони як чоловік та жінка не
проживають з вересня 2018 року, не ведуть спільного господарства. Добровільно виділяти кошти на утримання дитини ОСОБА_2 відмовляється, інтересами сім'ї не цікавиться.
Також відповідач ухиляється від утримання позивачки. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовився від надання матеріальної допомоги дитині та ухиляється від обов'язку утримувати її до досягнення нею повноліття, позивачка вимушена звернутися в суд з даним позовом.
Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на користь позивачки аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку.
В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила проводити розгляд справи за її відсутності.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Оскільки позивач ОСОБА_1 не заперечувала проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи, тому суд вважав за доцільне провести заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 10 грудня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4, видане 10 грудня 2016 року Святошинським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1518.
Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, видане 08 лютого 2018 року Святошинським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 347.
Згідно довідки № 1671 від 06 серпня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1. На своєму утриманні ОСОБА_1 має малолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня по 30 червня 2018 року становить 1492 грн., для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв становить 1860 грн.
Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому суд виходить з того, що обов'язок того з батьків, хто проживає окремо, утримувати дитину не залежить від порядку (офіційно/неофіційно) працевлаштування платника аліментів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, а також керуючись ст. ст. 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.77 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, в грошовій формі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Суд, оцінивши докази, та вислухавши надані пояснення сторонами у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходів) до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження трирічного віку, починаючи з 19 вересня 2018 року.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з ОСОБА_2 в розмірі 704,80 грн. в дохід держави.
Керуючись п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280, 281 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1, щомісячно аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, трирічного віку, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 вересня 2018 року.
Стягнути з ОСОБА_2судовий збір у розмірі 704,80 грн. в дохід держави.
Інформація про позивача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Інформація про відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, ІПН НОМЕР_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_2.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.