АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2368/18 Справа № 175/4908/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Озерянська Ж. М. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач (скаржник) - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року у складі судді Озерянської Ж.М., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У грудні 2016 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, посилаючись на те, що 03 липня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №785/4211BCL1A, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 21 346,20 грн., зі сплатою 20 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 02 липня 2016 року.

Між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №484/6845BCL1A, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3 920 грн., зі сплатою 20 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 20 квітня 2015 року.

17 червня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «БізнесФінанс» укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначених Кредитних договорах було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «БізнесФінанс».

17 червня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «БізнесФінанс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №1706/1, згідно умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступив TOB «ФК «ЄАПБ» право вимоги від ОСОБА_2 коштів за кредитними договорами №785/4211BCL1A від 03 липня 2013 року та №484/6845BCL1A від 01 квітня 2013 року.

У зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань ОСОБА_2 за вказаними кредитними договорами, утворилась заборгованість за кредитним договором №785/4211BCL1A від 03 липня 2013 року у розмірі 43 135,48 грн. та за кредитним договором №484/6845BCL1A від 01 квітня 2013 року у розмірі 7 707,06 грн.

З урахуванням вищенаведеного, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором №785/4211BCL1A від 03 липня 2013 року у розмірі 43 135,48 грн. та за кредитним договором №484/6845BCL1A від 01 квітня 2013 року у розмірі 7 707,06 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №785/4211BCL1A від 03 липня 2013 року у розмірі 33 394,84 грн., що складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 20 009,48 грн., заборгованості по процентам та комісією у розмірі 6 692,68 грн., пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 6 692,68 грн., та за кредитним договором №484/6845BCL1A від 01 квітня 2013 року у розмірі 4 682,14 грн., що складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3 077,58 грн., заборгованості по процентам та комісією у розмірі 802,28 грн., пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 802,28 грн., а також судовий збір у розмірі 1 378 грн., а всього стягнути 38 076,98 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент звернення позивача, як правонаступника кредитора, у відповідача існують невиконані зобов'язання за кредитними договорами, а тому наявні підстави для задоволення позову та з урахуванням того, що про порушення зобов'язання відповідачем банк дізнався ще в 2015 році, але до суду звернувся лише 20 грудня 2016 року, до цього будь-яких заходів щодо стягнення заборгованості з відповідача не приймав, чим сприяв збільшенню розміру неустойки за кредитним договором, суд першої інстанції вважав можливим зменшити розмір неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача, до розміру заборгованості по процентам та комісією.

В апеляційній скарзі, поданій у січні 2018 року до апеляційного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Вважає, що судом не враховано той факт, що позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за кредитними договорами поза межами позовної давності, а також посилаючись на правову позицію, висловлену в постанові Верховного суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16, зазначав про неправомірне стягнення з нього комісії за обслуговування кредиту.

07 березня 2018 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подало до апеляційного суду Дніпропетровської області відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що 03 липня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір №785/4211BCL1A, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 21 346,20 грн., зі сплатою 20 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 02 липня 2016 року.

01 квітня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір №484/6845BCL1A, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 3 920 грн., зі сплатою 20 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 20 квітня 2015 року.

Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «БізнесФінанс» було укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищезазначених Кредитних договорах було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «БізнесФінанс».

17 червня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «БізнесФінанс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №1706/1, згідно умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступив TOB «ФК «ЄАПБ» право вимоги від ОСОБА_2 коштів за кредитними договорами №785/4211BCL1A від 03 липня 2013 року та №484/6845BCL1A від 01 квітня 2013 року.

У зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань ОСОБА_2 за вказаними кредитними договорами, утворилась заборгованість за кредитним договором №785/4211BCL1A від 03 липня 2013 року у розмірі 43 135,48 грн., що складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 20 009,48 грн., заборгованості по процентам та комісією у розмірі 6 692,68 грн., пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 6 692,68 грн., та за кредитним договором №484/6845BCL1A від 01 квітня 2013 року у розмірі 7 707,06 грн., що складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3 077,58 грн., заборгованості по процентам та комісією у розмірі 802,28 грн., пені за порушення графіку погашення заборгованості у розмірі 802,28 грн.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У статті 616 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

При цьому питання про зменшення розміру збитків та неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Таким чином, розмір заборгованості та штрафних санкцій, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 2 ст. 616 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З наданого банком розрахунку заборгованості за кредитними договорами вбачається, що заборгованість по пені утворилась за період з 30 липня 2014 року по 02 червня 2015 року.

Позивачем не доведено будь-яких дій направлених на стягнення заборгованості з відповідача протягом року після передачі йому права вимоги до відповідача, наявність перешкод з боку останнього у його реалізації та інших пояснень тривалої бездіяльності позивача в стягненні заборгованості свідчить про те, що позивач не здійснював ніяких дій, що спричинило збільшення загальної заборгованості за кредитними договорами.

Оскільки в діях позивача вбачаються ознаки недобросовісності, тому судом першої інстанції при ухвалені рішення про зменшення розміру пені, правомірно застосовано ст. ст. 551, 616 ЦК України.

Під час вирішення спору судом правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров