Справа №464/185/17
пр.№ 2/464/550/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2018 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Чорна С.З.

секретар судового засідання Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" до ОСОБА_1, яка діє в власних інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до цього майна; визнати ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1.

Суд з власної ініціативи вважає, що слід застосувати до відповідача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу, оскільки дії відповідача ОСОБА_1 у вигляді неодноразового подання апеляційних скарг на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 01.02.2017 є зловживанням наданими процесуальними правами.

За змістом ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.4 ст.44 ЦПК України, суд зобовязаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 неодноразово, зокрема 27.03.2017, 09.06.2017, 11.07.2017, 28.09.2017, 27.11.2017, 15.03.2018, 15.08.2018 оскаржувалась ухвала Сихівського районного суду м.Львова від 01.02.2017 року про відкриття провадження з одних і тих самих підстав. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.05.2017 апеляційну скаргу відповідачці ОСОБА_1 відхилено, ухвалу суду від 01.02.2017 залишено без змін. Ухвалами Апеляційного суду Львівської області від 22.06.2017, 20.07.2017, 13.10.2017, 11.12.2017 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 з підстав, що є ухвала про відхилення апеляційної скарги від 10.05.2017.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.12.2017 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 01.02.2017 та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 23.01.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 01.02.2017 залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02.07.2018 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 з підстав неусунення недоліків такої скарги.

Неодноразове подання відповідачкою ОСОБА_1 апеляційних скарг на одну і ту ж ухвалу суду та неусунення одних і тих же недоліків апеляційної скарги свідчить про недобросовісне здійснення нею процесуальним правом та зловживання таким, оскільки якщо відповідачка дійсно бажала вирішення її апеляційної скарги на ухвалу про відкриття провадження то мала можливість усунути недоліки першої чи другої апеляційної скарги і така була б розглянута.

З огляду на зазначені обставини суд вважає, що подаючи щоразу апеляційну скаргу з недоліками та неусуваючи такі, відповідач зловживає процесуальним правом з метою перешкоджання судочинству, оскільки такі її дії фактично унеможливлюють своєчасний розгляд справи впродовж розумних строків, а відтак, зазначені дії відповідача слід визнати зловживанням процесуальними правами.

З огляду наведене, з метою запобігання зловживанню процесуальними правами, а також для забезпечення можливості своєчасно та обєктивно розглянути справу, з дотриманням прав усіх сторін, суд приходить до висновку, що до відповідача ОСОБА_1 слід застосувати заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в сумі одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1841 грн.

Керуючись ст. 148 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Застосувати до ОСОБА_1 захід процесуального примусу у виді штрафу та стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) в дохід державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів :УК у Печерському р-ні/Печерський р-н/21081100, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: 6007) штраф в розмірі 1841 грн.

Строк предявлення ухвали до виконання - три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 15 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Головуюча: