Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/925/18 Головуючий у 1 інстанції: Гуцал О.П.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Оріхівська районна державна адміністрація про розірвання договору оренди землі , -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі, який уточнив в процесі розгляду справи.

В обґрунтування позову зазначено, що їй на праві власності належить земельна ділянка розміром 11,67 га, яка знаходиться на території Копанівської сільської ради. 27.08.2013 року вона уклала з відповідачем договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 49 років, який був зареєстрований в реєстраційній службі 04.03.2015 року. Всупереч умовам договору відповідач взяті на себе зобов'язання систематично не виконує, у зв'язку із чим в нього виникла заборгованість з орендної плати за 2015 та 2016 роки. Крім цього, відповідач всупереч вимогам ст..96 Земельного кодексу України жодного року не сплатив земельний податок за користування земельною ділянкою. Відповідно до акту обстеження земельної ділянки, складеного 16.05.2017 року комісією у складі землевпорядника, депутата Копанівської сільської ради та землевласника суміжної земельної ділянки, спірна земельна ділянка знаходиться в занедбаному стані, бо не оброблялася з 2015 року по теперішній час. Відповідач фактично не користується належною позивачу земельною ділянкою, не обробляє її, чим спричиняє втрату родючості ґрунту.

Посилаючись на статті 526, 530, 651 ЦК України, статті 13, 21, 24 Закону України «Про оренду землі», статті 96, 141 ЗК України просила розірвати договір оренди землі, укладений між нею та відповідачем, скасувавши його державну реєстрацію.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведений факт систематичного невиконання орендарем умов договору оренди. Належна за договором орендна плата у розмірі 25000 грн. була виплачена позивачу наперед.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України ( в редакції Закону на час вирішення спору), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка розміром 11,67 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Копанівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданим 29.04.2003 року Головою Оріхівської райдержадміністрації.

27.08.2013 року між сторонами укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 49 років, який був зареєстрований в реєстраційній службі 04.03.2015 року.

Згідно до умов вказаного договору оренди, сторони погодили, що орендодавець (позивач) надає, а орендар (відповідач) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Копанівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, загальною площею 11,6700 га.

В пункті 8 Договору оренди вказано, що договір укладено на 49 років - з урахуванням ротації с/г культур.

Відповідно до п.п.9, 11 Договору оренди, розмір орендної плати встановлено в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить 6125,76 грн. Орендна плата вноситься не пізніше 25 грудня поточного року (один раз на рік).

Пунктами 15, 16 Договору оренди передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки: сільськогосподарського призначення.

Згідно до п.20 Договору оренди, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Відповідно до п.28 Договору оренди, орендодавець має право на використання земельної ділянки за цільовим призначенням, згідно з договором, на своєчасне внесення орендної плати та на дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів державних стандартів, норм і правил використання землі.

У п.30 Договору оренди визначено право орендаря самостійно визначати напрямки своєї господарської ділянки відповідно до цільового призначення земельної ділянки та умов договору.

Згідно до п.31 Договору оренди, орендар зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку, використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до її цільового призначення та умов договору, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного законодавства, місцевих і державних стандартів, норм і правил щодо використання землі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 зазначеного закону).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір та умови орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати передбачено ст. 24 Закону.

Аналогічні положення закріплено й умовами Договору оренди землі від від 27.08.2013 року, зареєстрованого 04.03.2015 року.

Загальні підстави для розірвання договору передбачені статтею 651 ЦК України та включають положення про те, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Підстави припинення договору оренди землі передбачені статтею 31 Закону України «Про оренду землі», зокрема згідно ч. 3 цієї статті на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання врегульовано положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 цієї статті на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для розірвання укладеного договору оренди є невиконанням сторонами їх обов'язків, визначених статтями 24, 25 Закону та умовами самого договору, у тому числі несвоєчасного внесення орендної плати.

Підстави припинення права користування земельною ділянкою передбачені статтею 141 Земельного кодексу України, зокрема, відповідно до п. «д» ч. 1 цієї статті, такою підставою є систематична несплата орендної плати.

Отже, договір оренди земельної ділянки може бути розірвано на вимогу орендодавця лише у випадку систематичної несплати орендної плати.

Обґрунтовуючи підстави для дострокового припинення договору оренди, позивач зазначала, що вона не одержала орендну плату за 2015 та 2016 роки, а тому, на її думку, договір підлягає розірванню.

Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, при укладенні спірного договору оренди землі відповідач передав позивачу грошову суму в розмірі 25000,00 грн. як орендну плату.

В судовому засіданні і під час апеляційного розгляду позивач вказала, що вона на момент укладення договору розцінювала дані грошові кошти як орендну плату, однак в подальшому відповідач почав пред'являти до неї вимоги про стягнення заборгованості за договором позики.

Однак позивачем не надано доказів щодо пред'явлення відповідачем до неї вимог про стягнення саме 25000,00 грн., які вона отримувала в рахунок орендної плати за договором оренди земельної ділянки.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що надана позивачем копія листа з вимогою повернути борг згідно розписок, яка датована 07.02.2017 року, містить серед переліку сум і суму в розмірі 25000,00 грн., однак без зазначення дати надання цих коштів.

Судом правильно встановлено, що відповідач користується спірною земельною ділянкою із 2015 року і повинен був сплатити позивачу орендну плату за 2015 та 2016 роки в розмірі 6125,76 грн. за кожний рік, всього 12251,52 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що враховуючи той факт, що позивач отримала від відповідача в день укладення договору оренди землі грошову суму в розмірі 25000,00 грн. в рахунок сплати орендної плати, то заборгованість відповідача із сплати орендної плати перед позивачем відсутня.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що орендар виконав своє зобов'язання зі сплати орендної плати за земельну ділянку за майбутній період достроково.

Згідно зі статтею 531 ЦК боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Законодавством про оренду землі не заборонено сплачувати орендну плату за земельну ділянку наперед за майбутні періоди.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що орендарем на час розгляду справи сплачена більша сума, ніж підлягала сплаті за роки використання земельної ділянки, і відповідно в цій частині зобов'язання відповідача перед позивачем виконані у повному обсязі.

Таким чином, в ході судового розгляду позивачем не були доведені обставини систематичної несплати орендарем орендної плати, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди та у відповідності з вимогами закону позовні вимоги залишив без задоволення.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалюючи рішення, суд з дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України належно оцінив надані по справі докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував норми матеріального права до цих правовідносин і правомірно відмовив у задоволенні позову за безпідставністю.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, є неприйнятними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Фактично доводи зводяться до іншої оцінки доказів у справі і не відповідають приписам чинного законодавства, отже підстав для скасування судового рішення не містять.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 323/3994/16

Провадження №22ц/778/925/18 Головуючий у 1 інстанції: Гуцал О.П.

Суддя-доповідач: Воробйова І.А.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

05 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Оріхівська районна державна адміністрація про розірвання договору оренди землі , -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: