Провадження №6/428/166/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року Сєвєродонецький міський суд

Луганської області у складі

головуючого судді Юзефовича І.О.

за участю секретаря Продченко О.А.

державного виконавця Глущенка О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька матеріали подання державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

встановив:

До Сєвєродонецького міського суду Луганської області звернувся державний виконавець Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, мотивуючи подання тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики.

Державний виконавець Сєвєродонецького МВДВС ГТУЮ у Луганській області Глущенко О.С. у судовому засіданні подання підтримав, посилаючись на доводи, викладені в ньому, просив задовольнити. Додатково пояснив, що ОСОБА_2 не працює, за викликами державного виконавця не зявляється.

Вислухавши державного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.07.2018р., державним виконавцем Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №428/4284/18, виданого 19.07.2018р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 12.03.2018р. у розмірі 131577,71грн., трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 43,16грн. за період з 16.04.2018р. по 19.04.2018р., процентів за користування коштами в порядку ст. 1048 ЦК України за договором позики у розмірі 246,85грн. за період з 15.04.2018р. по 19.04.2018р., витрат по сплаті судового збору в сумі 1318,68грн.. Доказів отримання ОСОБА_2 зазначеної постанови державного виконавця у встановленому законодавством порядку суду не надано.

З матеріалів подання, судом встановлено, що державним виконавцем було направлено запити для виявлення майна боржника (а.с. 7, 11, 22, 26-31), при цьому згідно матеріалів подання, державним виконавцем встановлено наявність у боржника ОСОБА_2 лише автомобіля (а.с.18). До того ж, постановою від 10.08.2018р., державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_4, про що наявні відомості у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до матеріалів подання, державним виконавцем було здійснено виклики боржника ОСОБА_2 на 13.08.2018р. о 10-00год. (а.с.9-10), та на 31.08.2018р. о 09-00год. (а.с.17), однак, суд зауважує, що матеріали подання не містять в собі підтвердження отримання ОСОБА_2 зазначених викликів державного виконавця у встановленому законом порядку. Державним виконавцем також було здійснено виходи за місцем мешкання боржника ОСОБА_2 05.09.2018р. (а.с.21), 30.10.2018р. (а.с.33-34), однак на момент виходів боржника ОСОБА_2 не було знайдено. При цьому, суд звертає увагу на пояснення боржника ОСОБА_2 від 30.10.2018р. (а.с.35), з яких судом встановлено, що боржнику стало відомо про відкриття виконавчого провадження саме 30.10.2018р.. Матеріали подання також містять в собі відомості щодо оскарження боржником ОСОБА_2 заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.06.2018р..

Вирішуючи питання про обґрунтованість подання, суд враховує наступне.

Згідно зі ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. В Законі значення поняття «ухилення» не розкрито.

Чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до положення ч.2 ст.12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Суд зауважує, що в матеріалах подання відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання своїх боргових зобов'язань. Доказів наявності у боржника реальної можливості виконати свій обов'язок одним платежем у повному обсязі (наприклад, наявності майна, на яке не накладено заборону на відчуження, грошових коштів на рахунках чи грошових коштів готівкою) до суду надано не було. Доказів наявності у боржника коштів на рахунках станом на час розгляду цього подання у матеріалах, доданих до нього, немає. Крім того, суд зауважує, що відповідно до наданих матеріалів вбачається, що боржник ОСОБА_2 не має паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що підтверджено повідомленням Управління Державної міграційної служби України у Луганській області (а.с.26). Державний виконавець в обґрунтування подання посилається також на ту обставину, що боржник ОСОБА_2 не працює, однак, на думку суду, зазначена обставина не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобовязання і бути єдиною підставою для задоволення подання.

Таким чином, державним виконавцем не надано доказів, які свідчили б про те, що боржник ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом.

Керуючись ст.ст. 260, 353, 441 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвала не підлягає оскарженню, набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Суддя