ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 грудня 2018 року

м.Харків

справа № 639/4736/17

провадження № 22-ц/818/644/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 07 травня 2018 року, постановлене під головуванням судді Єрмоленко В.Б., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 11 травня 2018 року), -

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 07 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 02.02.2011 року в сумі 1954,11 грн., пеню - 1000 грн., а також судові витрати - 320 грн., а всього - 3274,11 грн. В іншій частині задоволення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судовий збір стягнути з відповідача.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що відповідачем не спростований розрахунок заборгованості за кредитним договором, тому суд першої інстанції безпідставно позов задовольнив частково.

Апелянт надав також письмові пояснення, в яких зазначив, що заборгованість відповідача за кредитним договором від 02.02.2011 року складає 11 626,70 грн., з яких: 1954,11 грн. - заборгованість за кредитом, 5022,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4649,86 грн. - заборгованість за пенею.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 07 травня 2018 року оскаржується позивачем в частині розміру стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та в частині розміру стягнення пені. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що загальна заборгованість за відсотками за користування кредитом неспівмірна з сумою заборгованості за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти суперечить розумному стимулюванню боржника виконувати основне грошове зобов'язання. Щодо вимог пені судом застосовано спеціальну позовну давність. А вимоги позивача в частині стягнення штрафу є подвійним стягненням.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 02 лютого 2011 року, підписавши анкету-заяву, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7).

Строк дії картки відповідача встановлено до 11/16.

Згідно з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» встановлено базові відсоткові ставки (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч. 1 ст. 627, 629 ЦК України згідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про те, що станом на 30 червня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 02.02.2011 року становить 61177,99 грн., з яких:

-1954,11 грн. - заборгованість за кредитом;

-51184,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-4649,86 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500 грн. -штраф (фіксована частина);

-2889,43 грн. - штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про те, що відповідачем не виконані зобов'язання за кредитним договором від 02.02.2011 року, тому з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним договором.

Проте колегія суддів не може погодитись із сумою стягнутої заборгованості.

Як вбачається з правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №614цс14, яка була ухвалена за наслідками перегляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Матеріали справи свідчать про те, що 02 листопада 2011 року відповідачу було відкрито картковий рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» та видано кредитну картку «Універсальна» зі строком дії до 11/16.

Строк дії картки встановлено до 30 листопада 2016 року, вказана картка не продовжувалась шляхом надання відповідачу нової кредитної картки. А з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду у серпні 2017 року, тому строк позовної давності позивачем не пропущений.

Крім того відповідачем вимоги про застосування строків позовної давності не заявлялися. Тоді як позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі відповідно до вимог ч.3 ст. 267 ЦК України.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про стягнення заборгованості за пенею з урахуванням строків позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру стягнення заборгованості за кредитним договором та розміру стягнення судового збору.

Як вбачається з роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Так встановлено, що відповідно до умов кредитного договору, укладеного між сторонами 02.02.2011 року, у період з 02.02.2011 року до 01.09.2014 року нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося за ставкою 30% річних. З 01.09.2014 року до 31.03.2015 року - за ставкою 34,8% річних, а за період з 01.04.2015 року по 30.06.2017 року - за ставкою 43,2% річних.

Банком було дотримано погоджену сторонами кредитного договору процедуру зміни процентної ставки за кредитним договором.

Позивач надав додаткові пояснення до апеляційної скарги та зазначив, що загальна заборгованість за відсотками становить 5022,73 грн. Крім того, заборгованість за пенею становить 4649,86 грн.

Колегія суддів вважає, що з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 02.02.2011 року в розмірі 11 626,70 грн., з яких: 1954,11 грн. - заборгованість за кредитом, 5022,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4649,86 грн. - заборгованість за пенею.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, тому зміні підлягає і розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 290,75 грн., з яких: 116,30 грн. - судовий збір за подання позовної заяви та 174,45 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, а також в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення штрафів, - сторонами не оскаржувалося та судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 07 травня 2018 року змінити в частині розміру стягнення заборгованості за кредитним договором та розміру стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 02.02.2011 року в розмірі 11 626,70 грн., з яких: 1954,11 грн. - заборгованість за кредитом, 5022,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4649,86 грн. - заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 116,30 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 174,45 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук