Справа № 185/4155/18
Провадження № 2/185/2648/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 листопада 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Кривозуб А.А., позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Павлограда, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку

В С Т АНОВИВ

23 травня 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку, відповідно до якого просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 51/100 частки, а за ОСОБА_2 право власності на 49/100 частки земельної ділянки площею 0,0646 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Підгірна, 44.

В обґрунтування позову вони зазначили, що 23 серпня 1997 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування 9/20 частин житлового будинку, і 9/20 частин земельної ділянки, які розташовані на вулиці Підгірна, № 44, м. Павлоград Дніпропетровської області. Право власності на 9/20 частин житлового будинку було зареєстровано 08 вересня 1997 року КП «Павлоградське МБТІ» за ОСОБА_1 Право власності на 9/20 частин земельної ділянки не було зареєстровано (переоформлено) за ОСОБА_1 в порядку, встановленому чинним законодавством. Право власності на земельну ділянку площею 0,0646 га, яка розташована на вулиці Підгірна, № 44, м. Павлоград Дніпропетровської області, належало ОСОБА_5. 06 липня 1998 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, за яким ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_2 19/50 частин житлового будинку, який розташований на вулиці Підгірна, № 44, м. Павлоград Дніпропетровської області, а ОСОБА_2 зобовязалася довічно утримувати ОСОБА_5 Зазначеним договором довічного утримання не було визначено розміру земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком. 25 січня 1999 року помер ОСОБА_5. Протягом 2014-2018 років вони здійснили перерозподіл належних їм на праві власності часток житлового будинку та зареєстрували своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після перерозподілу належних їм на праві власності часток житлового будинку, ОСОБА_1 має у власності 51/100 частки, а ОСОБА_2 49/100 частки житлового будинку, який розташований на вулиці Підгірна, № 44, м. Павлоград Дніпропетровської області. Зареєструвавши своє право власності на частки житлового будинку, вони не мають можливості оформити свої права на земельну ділянку площею 0,0646 га, на якій розташований даний житловий будинок, оскільки, як вище зазначено, ОСОБА_1 свого часу не зареєструвала (не переоформила) право власності на 9/20 частин земельної ділянки на підставі Договору дарування від 23 серпня 1997 року, а ОСОБА_2 не передавалося право власності на земельну ділянку за Договором довічного утримання від 06 липня 1998 року. На сьогоднішній час вирішити це питання у позасудовому порядку не має можливості. Відсутність у них правовстановлюючого документу на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок № 44 по вулиці Підгірна м. Павлоград Дніпропетровської області, порушує їх право власності як на житловий будинок так і на земельну ділянку, оскільки вони не можуть ними розпорядитися на свій розсуд у разі необхідності. В звязку з даною обставиною вони вимушені звернутися з цим позовом до суду. Враховуючи вищевказані обставини та посилаючись на вимоги діючого законодавства просять задовольнити позов.

Позивачі в судовому засіданні просили суд позов задовільнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, проте на адресу суду від нього надійшла заява, відповідно до якої він просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, був повідомлений про місце, дату та час слухання справи належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмовий відзив на позов не надав.

Представник Першої Павлоградської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилася, проте на адресу суду від неї надійшла заява, відповідно до якої остання просить суд слухати справу за їх відсутності, та покладаються на рішення суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, пояснення позивачів, заяви відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів..

Відповідно до ч. 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

На підставі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що гр. ОСОБА_1 є власником 51/100 частки, а ОСОБА_2 49/100 частки житлового будинку, який розташований на вулиці Підгірна, № 44, м. Павлоград Дніпропетровської області, що підтверджується копією договору дарування від 23 серпня 1997 року, який посвідчено державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за №2-3151(арк.с.11), копією договору довічного утримання від 06 липня 1998 року, який посвідчено державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за №1-2139(арк.с.13), копією реєстраційного посвідчення від 08.02.1999 року(арк.с.14), копією довідки КП Павлоградське міжміське БТІ від 11.12.2017 року(арк.с.16), копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 111654662 та № 111654147 від 25.01.2018 року(арк.с.17-18). Власником земельної ділянки станом на дати укладення договорів: дарування від 23 серпня 1997 року, який посвідчено державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за №2-3151 та довічного утримання від 06 липня 1998 року, який посвідчено державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за №1-2139, вбачається гр. ОСОБА_5, що вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю.(арк.с.12). Гр. ОСОБА_5 помер 25 січня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть(арк.с.15). Після смерті гр. ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складалася з: гаража по вул. Плеханова, 9 в м. Павлоград; грошового внеску, що зберігається в Ощадному банку № 3077/056 м. Нікополя на рахунку № 20284 з належними до нього відсотками та грошовими компенсаціями; грошового внеску, що зберігається в Ощадному банку № 8170 м. Нікополя на рахунку № 07901598 з належними до нього відсотками та грошовими компенсаціями; облігації державного цільового безвідсоткового займу на суму 1000 рублів за № 0028179, виданої Ощадним банком № 2992 м. Павлограда; акцій Промінвестбанку України в Павлоградському відділенні номіналом 10 грн. кількістю 113 шт., відповідно виписки з рахунку № 5006 станом на 01.03.1998 року; грошові внески, що зберігаються в Ощадному банку м. Павлограда № 2992 на рахунках № 05722931, № 07500371, № 56218 з належними до них відсотками та грошовими компенсаціями; грошового внеску, що зберігається в Ощадному банку м. Нікополя № 8170 на рахунку № 057735 з належними до нього відсотками та грошовими компенсаціями, та була передана у спадщину за законом його дітям в рівних частинах, а саме по ? частині гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4(арк.с.83-84; 86-87). 06 лютого 2015 року позивач гр. ОСОБА_1 зверталася до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, та їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого гр. ОСОБА_5, хоча вона й є онукою останнього, проте їй відмовили оскільки спадщину за законом прийняли родичи першої черги, що підтверджується копією листа державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області(арк.с.19).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки судом встановлено, що позивачі відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЗК України при укладенні договорів дарування та довічного утримання з гр. ОСОБА_5, отримали у власність не тільки належні йому відповідні частини житлового будинку № 44 розташованого на вулиці Підгірна, в м. Павлоград Дніпропетровської області, який розташовано на земельній ділянці загальною площею 0,0646 га за адресою: на вулиці Підгірна, в м. Павлоград Дніпропетровської області, а й ще цю земельну ділянку в рівних частинах на кожного з позивачив для обслуговування житлового будинку. Окрім цього останнє й не заперечувалось відповідачем, оскільки відповідачі отримали спадкове майно за законом в рівних частинах відповідно до розміру спадкового майна окрім майна визначеного договорами дарування та довічного утримання укладеного позивачами з гр. ОСОБА_5 до моменту його смерті.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд приходить до висновку, що судові витрати потрібно компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст.263, 264, 265 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 51/100 частки земельної ділянки площею 0,0646 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Підгірна, 44.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 49/100 частки земельної ділянки площею 0,0646 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Підгірна, 44.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_6