Номер провадження 2/754/2352/18
09 липня 2018 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Галась І.А.,
при секретарі - Дмитрієвій А.,
за участі - представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за позовом ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах недієздатної ОСОБА_3, до Київської міської ради, треті особи: Головне управління юстиції, П'ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, Автогаражний кооператив по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Північ», - про визнання право власності на спадкове майно за законом, -
14.11.2017 року ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та інтересах недієздатної ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просить визнати за ним та недієздатною ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом за кожним з них на ? частину гаражного боксу НОМЕР_3 поверх 1, ряд 21, загальною площею 40,4 кв.м. в АГК «Північ», який розташований за адресою: АДРЕСА_3, що належала спадкодавцю ОСОБА_5.
При цьому позивач вказує на те, що він та його недієздатна сестра ОСОБА_3, в інтересах якої він діє, є спадкоємцями їх матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається із гаража НОМЕР_3 , поверх 1, площею 40,4 кв.м. в АГК «Північ», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, власницею якого померла була на підставі Довідки Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Північ». Згідно даної довідки пайовий внесок за гаражний бокс сплачено у повному обсязі 23.06.1993 року. Інших спадкоємців після померлої ОСОБА_5 немає.
Як зазначає ОСОБА_2 у встановлений законом строк він звернувся до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на гаражний бокс. Проте, згідно Довідки, виданої АГК «Північ» 30.05.2016 року № 1231, ОСОБА_5 з 1993 року є власником гаражного боксу НОМЕР_3 поверх 1, ряд 21 по АДРЕСА_3; згідно з рішенням загальних зборів, протокол № 1 від 15.06.1993 року, затверджений розпорядженням Ватутінської райдержадміністрації м. Києва від 26.05.1998 року № 799/1, ОСОБА_5 була членом АГК «Північ» та сплатила суму пайового внеску за гаражний бокс у розмірі 100 куп.крб. у повному обсязі 23.06.1993 року. Однак, спадкодавицею не було отримано Свідоцтво про право власності на гаражний бокс, оскільки на той час законодавством не передбачалося обов'язкового отримання додаткових документів, підтверджуючих право власності на гараж у кооперативі, окрім Довідки про сплату пайового внеску у повному обсязі.
Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що відповідно до ст. 1261 ЦК України він та його недієздатна сестра ОСОБА_3, в інтересах якої він діє, є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх матері ОСОБА_5, позивач ОСОБА_2 просить задовольнити його вимоги та визнати за ним та ОСОБА_3 право власності за кожним з них на ? частину гаражного боксу НОМЕР_3 поверх 1, ряд 21, загальною площею 40,4 кв.м. в АГК «Північ», який розташований за адресою: АДРЕСА_3, що належала їх матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не з'явились. При цьому, представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.
Представники третіх осіб - Головного управління юстиції та Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів «Північ» в судове засідання також не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки представників третіх осіб суду невідомі.
Представник третьої особи - П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори до суду не з'явився, просить слухати справу у їх відсутність у зв'язку з великою завантаженістю працівників нотаріальної контори.
Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу в порядку заочного провадження.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_2 та його сестри ОСОБА_3. - ОСОБА_5 (а.с. 36, 37, 38).
Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Судом встановлено, що спадкоємцями за законом померлої ОСОБА_5 є її діти - син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3., яка рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 26.11.1999 року визнана недієздатною та опікуном якої згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08.06.2015 року призначено її брата ОСОБА_2
Кожен з них, як спадкоємець за законом, має право на рівну частку у спадщині.
Стаття 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Після смерті матері позивач ОСОБА_2, від свого імені та в інтересах свої недієздатної сестри ОСОБА_3, звернувся до 15-ї Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
13.11.2017 року постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на гаражний бокс НОМЕР_3 поверх 1, ряд 21, в АГК «Північ», який розташований за адресою: АДРЕСА_3, після смерті їх матері - ОСОБА_5, оскільки право власності на вищевказаний гаражний бокс не зареєстровано в установленому законом порядку. За результатами пошуку інформації станом на 13.11.2017 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про реєстрацію зазначеної частини квартири відсутня (а.с. 6).
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 ро «Про судову практику у справах про спадкування»: «Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.
Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.
Відповідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 549 цього Кодексу спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця.
Згідно із статтею 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як вбачається з Довідки, виданої АГК «Північ» 30.05.2016 року № 1231, померла матір позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 з 1993 року була власником гаражного боксу НОМЕР_3 поверх 1, ряд 21 по АДРЕСА_3; згідно з рішенням загальних зборів, протокол № 1 від 15.06.1993 року, затверджений розпорядженням Ватутінської райдержадміністрації м. Києва від 26.05.1998 року № 799/1, ОСОБА_5 була членом АГК «Північ» та сплатила суму пайового внеску за гаражний бокс у розмірі 100 куп.крб. у повному обсязі 23.06.1993 року (а.с. 7).
Посилаючись на те, що вони із сестрою є єдиними спадкоємцями першої черги після смерті їх матері ОСОБА_5, позивач вважає, що кожен з них в порядку спадкування за законом має право на ? частину гаражного боксу НОМЕР_3 поверх 1, ряд 21, загальною площею 40,4 кв.м. в АГК «Північ», який розташований за адресою: АДРЕСА_3.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що померла матір позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, будучи членом Автогаражного кооперативу «Північ», 23.06.1993 року повністю виплатила пайовий внесок в сумі 100 куп.крб. за гаражний бокс НОМЕР_3 в АГК «Північ» по вул. Закревського, 93 в м. Києві, тому відповідно до Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на вказаний гаражний бокс.
При таких обставинах, враховуючи, те, що позивач у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_5, але у зв'язку з тим, що оскільки померлою не було зареєстровано право власності на нерухоме майно в порядку визначеному законодавством, не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним та за його сестрою ОСОБА_3, опікуном якої він призначений рішенням суду, права власності за кожним з них на ? частину гаражного боксу НОМЕР_3 поверх 1, ряд 21, загальною площею 40,4 кв.м. в АГК «Північ», який розташований за адресою: АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері - ОСОБА_5
На підставі викладеного, керуючись ст. 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268,353-355 ЦПК України, ст.ст. 386, 392, 1217, 1218, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст заочного рішення складено 09 липня 2018 року.
Суддя: