Справа № 154/3298/17 Головуючий у 1 інстанції: Каліщук А.А.
Провадження № 22-ц/802/41/18 Категорія: 30 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Русинчука М.М.,

з участю секретаря судового засідання Галицької І.П.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Волиньгаз Збут", Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго", Зимнівська сільська рада Володимир-Волинського району Волинської області, Зимнівське виробниче управління житлово-комунального господарства, про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1. На початку 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 домовились про купівлю вказаного будинку з поступовою виплатою його вартості, однак в подальшому не дотримались домовленості, у зв'язку з чим у 2015 році він змушений був звернутися до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні майном та виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 24.12.2015 року ухвалено усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вказаного житлового будинку.

Зазначає, що за період проживання у належному йому на праві власності будинку відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нанесли йому збитки у вигляді боргу за спожиту електроенергію у сумі 3903,44 грн., боргу за постачання природного газу в сумі 25057,64 грн. боргу за водопостачання в сумі 5700 грн., а також понищили будинок на загальну суму 25000 грн.

Крім того, відповідачі спричинили позивачу моральну шкоду на загальну суму 25000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав через те що, його власністю володіли проти його волі та створили борги зі сплати комунальних послуг.

Просить стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Волиньгаззбут» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 25057,64 грн., на користь ВАТ «Волиньобленерго» заборгованість за постачання електричної енергії в сумі 3903,44 грн., на користь Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області заборгованість за водопостачання в сумі 5700 грн., а також стягнути з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду в сумі 25000 грн. для ремонту будинку та моральну шкоду в сумі 25000 грн.

Ухвалою суду від 05.04.2018 року до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ ТОВ «Волиньгаззбут», ПрАТ «Волиньобленерго» та Зимнівську сільську раду Володимир-Волинського району Волинської області.

Ухвалою суду від 03.05.2018 року до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору - ТОВ «ВОЛИНЬГАЗ ЗБУТ», ПрАТ «Волиньобленерго», Зимнівська сільська рада Володимир-Волинського району Волинської області третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - Зимнівське виробниче управління житлово-комунального господарства.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 02 липня 2018 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким його позов задовольнити.

Заслухавши позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із бездоказовості та безпідставності заявлених позивачем вимог.

Такі висновки суд зроблені з врахуванням встановлених обставин справи та у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що регулюють дані правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1

На початку 2014 р. за згодою ОСОБА_1 у вищевказаний будинок вселився ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Дана обставина встановлена судом у рішенні Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.12.2015 р., котре набрало законної сили і відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Також даним рішенням зобов'язано усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування вищевказаним житлом шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказував, що відповідачі незаконними діями завдали йому збитків у виді боргу за спожиту електроенергію у сумі 3903,44 грн., боргу за постачання природного газу у сумі 25057,64 грн. та 5700 грн. за постачання води.

Суд встановлено, що постачальником природного газу до житлового будинку, АДРЕСА_1 є ТОВ ««Волиньгаззбут"», а споживачем - ОСОБА_1, котрий є власником цього житла та приєднався до умов договору постачання природного газу.

Відносини між споживачем природного газу та постачальником регулюються «Правилами постачання природного газу», відповідно до п. 2 та п. 22 розділу ІІІ вказаних правил встановлено обов'язок споживача своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах визнаних Договором. Таким чином саме позивач, як споживач повинен своєчасно вносити плату за спожитий газ.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань у позивача виникла заборгованість за спожитий газ, яку товариство в свою чергу просило погасити саме позивача.

Посилання позивача на те, що дана заборгованість виникла у зв'язку з протиправними діями відповідачів, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними доказами.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач звертався до товариства щодо припинення подачі природного газу до будинку чи або ж переоформлення особового рахунку.

Матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували взяття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на себе обов'язку щодо оплати послуг з постачання природного газу до житлового будинку, АДРЕСА_1.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів збитків у виді боргу за спожиту електроенергію у сумі 3903,44 грн. та 5700 грн. за постачання води.

Відповідно до ст.ст.67-68 ЖК України, плата за комунальні послуги ( водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Отже суд першої інстанції правильно встановив, що позивач, як власник будинку з яким укладено договори по наданню послуг та відкрито особові рахунки зобов'язаний був здійснювати оплату за дані послуги, або звертатись до відповідних служб з метою припинення подачі до будинку газу, води, світла, або ж переоформлення особових рахунків на відповідачів.

Беручи до уваги наведене, вимоги позивача про стягнення в користь третіх осіб послуг з надання водо, газо та електропостанчання є безпідставними , необґрунтованими, а тому не підлягають до задоволення.

Доводи позивача про пошкодження відповідачами належного йому будинку по АДРЕСА_1 та необхідність проведення відновлювального ремонту є бездоказовими. Матеріали справи не містять належних, допустимих та беззаперечних доказів щодо стану будинку до вселення відповідачів та після їх примусового виселення, характеру та обсягу спричиненої шкоди, а також необхідності та вартості відновлювальних робіт.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі або майну підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Тобто, виходячи з положень цієї статті для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Позивач не довів, що саме винні дії відповідачів, до яких заявлено позов, привели до пошкодження належного йому майна і як наслідок заподіяння шкоди на суму 25000 грн.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідачів та станом будинку , власником якого є ОСОБА_1.

З врахуванням викладено суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано констатував про відсутність підстав для задоволення позову.

Підставно відмовлено судом першої інстанції у відшкодуванні моральної шкоди з причин її недоведеності та необґрунтованості.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з'ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 липня 2018 року в даній справі без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:

Судді: