Справа № 395/1426/17 Провадження № 2/395/96/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Лисенку В.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальність «Вентура» про визнання додаткової угоди № 2 до договору про оренду земельної ділянки недійсною,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом звернувся ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальність «Вентура» про визнання додаткової угоди № 2 до договору про оренду земельної ділянки недійсною вказавши, що 10 березня 2004 року його баба ОСОБА_4 та ТОВ «Вентура» уклали договір оренди земля № 73 від 10.03.2004 року, який було укладено на 5 років та зареєстрований у Новомиргородському відділі ДП «Кіровоградська регіональна філія Центру державного земельного кадастру» 15 лютого 2005 року № 91.

20 липня 2006 року сторони уклали Додаткову угоду про зміну і доповнення до договору № 73, відповідно до якої договір укладено на 10 років.

11 серпня 2015 року ОСОБА_4 померла, позивач прийняв спадщину після її смерті, яка складалася з земельної ділянки площею 6,36 га та земельної ділянки площею 5,30 га, які знаходяться на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

В грудні 2017 року позивач дізнався, що існує додаткова угода № 2 про зміну і доповнення до договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та Додаткова угода № 2 до цього договору від 14 жовтня 2014 року, яка була зареєстрована 25 жовтня 2017 року, яку ніби то підписувала ОСОБА_4

ОСОБА_4 не могла підписувати додаткову угоду № 2 до договору оренди, оскільки в той час дуже сильно хворіла та оформила на нього довіреність про представництво її інтересів в усіх установах, в тому числі в ТОВ «Вентура», та вважає що її підпис у додатковій угоді підроблений.

В звязку з чим просить суд, визнати Додаткову угоду № 2 про зміну і доповнення до Договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та Додатка № 2 до цього Договору від 14 жовтня 2014 року недійсною та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов з підстав викладених у ньому.

Представник відповідаа ТОВ «Вентура» ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Заслухавши вказані пояснення та вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за такими обставинами.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_4 належала на праві приватної власності земельна ділянки площею 6,36 гектарів, кадастровий номер :02:001:0082, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-КР № 005912 виданого 28 травня 2002 року.

10 березня 2004 року ТОВ «Вентура» уклала договір № 73 оренди землі з ОСОБА_4 терміном на 5 років, державна реєстрація даного договору була здійснена 15 лютого 2005 року у Новомиргородському відділі ДП «Кіровоградська регіональна філія Центру державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 91.

На виконання вказаного договору оренди земельної ділянки у відповідності до Акту приймання передачі земельної ділянки в оренду від 10 березня 2004 року, додаток № 1 до вказаного договору, ОСОБА_4 передала ТОВ «Вентура» в оренду належну їй земельну ділянку.

Згідно додатку № 2 до договору сторонами визначено порядок оплати орендної плати за вищевказаним договором оренди земельної ділянки.

20 липня 2006 року сторони уклали Додаткову угоду про зміну і доповнення Договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та Додатка № 2 до цього договору, яка зареєстрована у Новомиргородському відділі ДП «Кіровоградська регіональна філія Центру державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 серпня 2006 року за № 120. За умовами даної додаткової угоди термін дії договору становить 10 років та збільшено розмір орендної плати.

В подальшому 14 жовтня 2014 року сторонами укладено додаткову угоду № 2 про зміну і доповнення до Договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та додатка № 2 до цього Договору за умовами якої п. 8 Договору визначено , що договір укладено терміном до 31 грудня 2026 року та п. 9 збільшено розмір орендної плати.

09 серпня 2015 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть актовий запис № 279 від 11 серпня 2015 року, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області.

Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй за життя земельну ділянку площею 6,36 гектара, кадастровий номер :02:001:0082, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, яку у встановлений законом термін прийняв позивач, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25 квітня 2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 273 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності за індексним № 58086828 з датою формування 25.04.2016 року.

В грудні 2017 року позивач дізнався, що існує додаткова угода № 2 про зміну і доповнення до договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та Додаткова угода № 2 до цього договору від 14 жовтня 2014 року, яка була зареєстрована 25 жовтня 2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за індексним № 102452299 від 02.11.2017 року та оригіналом реєстраційної справи № 38 щодо земельної ділянки, розташованої на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий № :02:001:0082.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається зі змісту позовних вимог та матеріалів позовної заяви позивачем ставиться питання про визнання недійсною Додаткової угоди № 2 про зміну і доповнення до Договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та додатка № 2 до цього Договору, яка укладена сторонами договору 14 жовтня 2014 року у звязку з тим, що ОСОБА_4 не могла підписувати додаткову угоду № 2 до договору оренди, оскільки в той час хворіла у звязку з чим оформила на нього довіреність про представництво її інтересів в усіх установах, в тому числі в ТОВ «Вентура», та вважає що її підпис у додатковій угоді підроблений.

Згідно ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ході судового розгляду у справі ні позивачем ні його представником не надано до суду належних та допустимих доказів, які б вказували на не відповідність підпису померлої ОСОБА_4 на Додатковій угоді № 2 про зміну і доповнення до Договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та додатка № 2 до цього Договору, яка укладена сторонами договору 14 жовтня 2014 року.

Крім того, ні позивачем, ні за вжитими судом заходами щодо встановлення наявності оригіналу спірної Додаткової угоди за № 2 у відповідача чи інших уповноважених на його зберігання установах, оригінал спірної додаткової угоди сторонами по справі до суду не надано та всупереч поясненням представника про незаконність державної реєстрації даної Додаткової угоди більш ніж через 9 місяців після смерті ОСОБА_4 позивачем перед судом не ставилося питання про скасування його державної реєстрації.

Всупереч поясненням представника позивача щодо фізичної неможливості ОСОБА_4 підписувати дану Додаткову угоду за № 2, у звязку з незадовільним станом її здоровя, станом на дату її підписання 14 жовтня 2014 року, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо незадовільного стану здоровя ОСОБА_4 на момент підписання спірної додаткової угоди.

Питання про проведення по справі судово почеркознавчої експертизи щодо відповідності підпису ОСОБА_4 на тексті спірної Додаткової угоди за № 2 у відповідності до ст. 103 ЦПК України сторонами у справі перед судом не ставилися.

За таких обставин позивачем у ході судового розгляду не доведено факт відсутності волевиявлення ОСОБА_4 на укладення, підписання спірної Додаткової угоди.

Повний, всебічний аналіз вищевказаних обставин безсумнівно переконує суд у необхідності відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальність «Вентура» про визнання додаткової угоди № 2 до договору про оренду земельної ділянки недійсною відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст рішення виготовлений 20 липня 2018 року.

копія

Справа № 395/1426/17 Провадження № 2/395/96/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Лисенку В.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальність «Вентура» про визнання додаткової угоди № 2 до договору про оренду земельної ділянки недійсною,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом звернувся ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальність «Вентура» про визнання додаткової угоди № 2 до договору про оренду земельної ділянки недійсною вказавши, що 10 березня 2004 року його баба ОСОБА_4 та ТОВ «Вентура» уклали договір оренди земля № 73 від 10.03.2004 року, який було укладено на 5 років та зареєстрований у Новомиргородському відділі ДП «Кіровоградська регіональна філія Центру державного земельного кадастру» 15 лютого 2005 року № 91.

20 липня 2006 року сторони уклали Додаткову угоду про зміну і доповнення до договору № 73, відповідно до якої договір укладено на 10 років.

11 серпня 2015 року ОСОБА_4 померла, позивач прийняв спадщину після її смерті, яка складалася з земельної ділянки площею 6,36 га та земельної ділянки площею 5,30 га, які знаходяться на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

В грудні 2017 року позивач дізнався, що існує додаткова угода № 2 про зміну і доповнення до договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та Додаткова угода № 2 до цього договору від 14 жовтня 2014 року, яка була зареєстрована 25 жовтня 2017 року, яку ніби то підписувала ОСОБА_4

ОСОБА_4 не могла підписувати додаткову угоду № 2 до договору оренди, оскільки в той час дуже сильно хворіла та оформила на нього довіреність про представництво її інтересів в усіх установах, в тому числі в ТОВ «Вентура», та вважає що її підпис у додатковій угоді підроблений.

В звязку з чим просить суд, визнати Додаткову угоду № 2 про зміну і доповнення до Договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та Додатка № 2 до цього Договору від 14 жовтня 2014 року недійсною та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов з підстав викладених у ньому.

Представник відповідаа ТОВ «Вентура» ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення.

Заслухавши вказані пояснення та вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за такими обставинами.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_4 належала на праві приватної власності земельна ділянки площею 6,36 гектарів, кадастровий номер :02:001:0082, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії І-КР № 005912 виданого 28 травня 2002 року.

10 березня 2004 року ТОВ «Вентура» уклала договір № 73 оренди землі з ОСОБА_4 терміном на 5 років, державна реєстрація даного договору була здійснена 15 лютого 2005 року у Новомиргородському відділі ДП «Кіровоградська регіональна філія Центру державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 91.

На виконання вказаного договору оренди земельної ділянки у відповідності до Акту приймання передачі земельної ділянки в оренду від 10 березня 2004 року, додаток № 1 до вказаного договору, ОСОБА_4 передала ТОВ «Вентура» в оренду належну їй земельну ділянку.

Згідно додатку № 2 до договору сторонами визначено порядок оплати орендної плати за вищевказаним договором оренди земельної ділянки.

20 липня 2006 року сторони уклали Додаткову угоду про зміну і доповнення Договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та Додатка № 2 до цього договору, яка зареєстрована у Новомиргородському відділі ДП «Кіровоградська регіональна філія Центру державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 серпня 2006 року за № 120. За умовами даної додаткової угоди термін дії договору становить 10 років та збільшено розмір орендної плати.

В подальшому 14 жовтня 2014 року сторонами укладено додаткову угоду № 2 про зміну і доповнення до Договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та додатка № 2 до цього Договору за умовами якої п. 8 Договору визначено , що договір укладено терміном до 31 грудня 2026 року та п. 9 збільшено розмір орендної плати.

09 серпня 2015 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть актовий запис № 279 від 11 серпня 2015 року, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області.

Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй за життя земельну ділянку площею 6,36 гектара, кадастровий номер :02:001:0082, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, яку у встановлений законом термін прийняв позивач, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25 квітня 2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 273 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності за індексним № 58086828 з датою формування 25.04.2016 року.

В грудні 2017 року позивач дізнався, що існує додаткова угода № 2 про зміну і доповнення до договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та Додаткова угода № 2 до цього договору від 14 жовтня 2014 року, яка була зареєстрована 25 жовтня 2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за індексним № 102452299 від 02.11.2017 року та оригіналом реєстраційної справи № 38 щодо земельної ділянки, розташованої на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, кадастровий № :02:001:0082.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається зі змісту позовних вимог та матеріалів позовної заяви позивачем ставиться питання про визнання недійсною Додаткової угоди № 2 про зміну і доповнення до Договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та додатка № 2 до цього Договору, яка укладена сторонами договору 14 жовтня 2014 року у звязку з тим, що ОСОБА_4 не могла підписувати додаткову угоду № 2 до договору оренди, оскільки в той час хворіла у звязку з чим оформила на нього довіреність про представництво її інтересів в усіх установах, в тому числі в ТОВ «Вентура», та вважає що її підпис у додатковій угоді підроблений.

Згідно ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ході судового розгляду у справі ні позивачем ні його представником не надано до суду належних та допустимих доказів, які б вказували на не відповідність підпису померлої ОСОБА_4 на Додатковій угоді № 2 про зміну і доповнення до Договору № 73 від 10 березня 2004 року про оренду земельної ділянки (паю) № 82 та додатка № 2 до цього Договору, яка укладена сторонами договору 14 жовтня 2014 року.

Крім того, ні позивачем, ні за вжитими судом заходами щодо встановлення наявності оригіналу спірної Додаткової угоди за № 2 у відповідача чи інших уповноважених на його зберігання установах, оригінал спірної додаткової угоди сторонами по справі до суду не надано та всупереч поясненням представника про незаконність державної реєстрації даної Додаткової угоди більш ніж через 9 місяців після смерті ОСОБА_4 позивачем перед судом не ставилося питання про скасування його державної реєстрації.

Всупереч поясненням представника позивача щодо фізичної неможливості ОСОБА_4 підписувати дану Додаткову угоду за № 2, у звязку з незадовільним станом її здоровя, станом на дату її підписання 14 жовтня 2014 року, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо незадовільного стану здоровя ОСОБА_4 на момент підписання спірної додаткової угоди.

Питання про проведення по справі судово почеркознавчої експертизи щодо відповідності підпису ОСОБА_4 на тексті спірної Додаткової угоди за № 2 у відповідності до ст. 103 ЦПК України сторонами у справі перед судом не ставилися.

За таких обставин позивачем у ході судового розгляду не доведено факт відсутності волевиявлення ОСОБА_4 на укладення, підписання спірної Додаткової угоди.

Повний, всебічний аналіз вищевказаних обставин безсумнівно переконує суд у необхідності відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальність «Вентура» про визнання додаткової угоди № 2 до договору про оренду земельної ділянки недійсною відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис

з оригіналом згідно

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст рішення виготовлений 20 липня 2018 року.