Справа № 463/3068/17 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/783/6948/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цапа П.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а:

в червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_2, третьої особи органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до положень ст.11-1 ЦПК України, автоматизованою системою документообігу суду було визначено для розгляду вказаної цивільної справи суддю Мармаша В.Я..

Суддею Мармашем В.Я. було заявлено собі самовідвід з тих підстав, що позивач ОСОБА_3 є працівником Личаківського районного суду м. Львова та працює на посаді секретаря судових засідань з 2010р., що підтверджується наказом голови Личаківського районного суду м. Львова №55-к від 05.07.2010р.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2017 року самовідвід головуючого судді Мармаша В.Я. задоволено.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав передано на розгляд Шевченківському районному суду м. Львова.

Дану ухвалу в частині передачі справи до суду найбільш територіально наближеного до Личаківського суду м. Львова оскаржив відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та винесеною з порушенням норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом не враховано, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 08 серпня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2Г, третя особа: орган опіки та піклування ЛРА ЛМР про позбавлення батьківських прав - передано на розгляд Франківського районного суду м. Львова. Вказана ухвала суду набрала законної сили, оскільки в апеляційному порядку не оскаржувалась, а відтак є обов'язковою для виконання в силу приписів ст. 14 ЦПК України. Згідно з ст. 117 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 116 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. У зв'язку із чим, суд був позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання по повернення справи з якого вона надійшла у зв'язку із визначенням підсудності. Відтак, постановлена судом ухвала виходить за межі процесуальних прав суду першої інстанції. Враховуючи наведене просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходив, що не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи, не зявились, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянути справу у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя в рамках відповідних судових процедур.

Статтею 7 цього Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Як зазначено в ст. 8 згаданого Закону ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ч. 4 ст. 10ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін "суд, встановлений законом" поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду (складу суду), але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року, "Лавентс проти Латвії" від 7 листопада 2002 року та "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року").

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Шевченківського районного суду м. Львова, районний суд виходив з того, що оскільки утворити новий склад суду для розгляду цієї справи неможливо, а найбільш територіально наближеним до Личаківського районного суду м. Львова є Шевченківський районний суд м. Львова.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 08.08.2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав передано на розгляд Франківського районного суду м. Львова на підставі п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 116 ЦПК України.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 01.09.2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав, яка помилково направлена до Франківського районного суду м. Львова, відповідно до ст. 116 ЦПК України повернуто до Личаківського районного суду м. Львова для вирішення питання згідно вимог ЦПК України для подальшого спрямування до належного суду.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 19.03.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 01.09.2017 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ст. 117 ЦПК України (в редакції 2004 року) спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 116 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Недопустимість спорів про підсудність означає, що суд, якому передана справа, не має права відмовити у прийнятті надісланої до нього справи з дотриманням правил про підсудність.

Відтак, колегія суддів прийшла до висновку, що Франківський районний суд м. Львова відповідно до ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 08.08.2017 року повинен був прийняти дану справу до свого провадження, а не вступати у суперечки з приводу її підсудності, шляхом прийняття скасованої в апеляційному порядку ухвали від 01.09.2017 року. Наведеного, а також положень ст. 117 ЦПК України (в редакції 2004 року) не враховано Личаківським районним судом м. Львова при прийняття оскаржуваної ухвали, яка є передчасною, та такою, що фактично змінює нескасовану ухвалу цього ж суду від 08.08.2017 року про визначення підсудності даної цивільної справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19.10.2017 року слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2.ч.1 ст.374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2017 року скасувати.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27.03.2018 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_4