Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 453/775/15-ц

провадження № 61-4004св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третя особа - Верхньосиньовидненська селищна рада Сколівського району Львівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Сколівського районного суду Львівської області у складі судді Ясінського Ю. Є. від 28 січня 2016 року та рішення Апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Бойко С. М.,

Крайник Н. П., Мельничук О. Я., від 22 червня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Верхньосиньовидненська селищна рада Сколівського району Львівської області, про визнання права користування житловим будинком та приналежними до нього нежилими та підсобними приміщеннями, зобов'язання укладення безстрокового договору найму та усунення перешкод у користуванні газопостачанням та водопостачанням з колодязя.

Позовна заява мотивована тим, що вона є донькою власника будинку -

ОСОБА_3 і з дня свого народження проживала та була зареєстрована в будинку як член сім'ї власника. Однак, у зв'язку з її одруженням у 2005 році, вона з ОСОБА_3 почали проживати різними сім'ями, і відповідач виділила її сім'ї половину будинку для проживання, а саме: житлову кімнату № 1-4 площею 18,9 кв. м, житлову кімнату № 1-3 площею 17,8 кв .м, та половину веранди, залишивши в своєму користуванні кімнату № 1-1 площею 18,5 кв. м, кімнату № 1-2 площею 18,7 кв. м та другу половину веранди, з якої був окремий вхід у кожну частину будинку. У березні 2015 року вона зробила капітальний ремонт у своїй частині будинку, ізолювавши її від частини будинку, якою користується відповідач, демонтувала опалювальну піч і кухню і встановила кухонну плиту, яка була під'єднана до газопостачання. Проте, ОСОБА_3 без її згоди через газову контору відключила її половину будинку від газопостачання, змусивши її в такий спосіб користуватись газовим балоном. Крім того, вказувала, що відповідачі почали застосовувати до неї фізичну силу та виганяти її з дітьми з будинку, у зв'язку з чим вона звернулась до міліції.

Уточнивши позовні вимоги,ОСОБА_2 просила суд визнати за нею та її дітьми право користування житловою кімнатою № 1-4 площею 18,9 кв. м, житловою кімнатою № 1-3 площею 17,8 кв. м, половиною коридору у будинку АДРЕСА_1 та приналежними до нього нежилими та підсобними приміщеннями; зобов'язати ОСОБА_3 як власника будинку, укласти з нею безстроковий договір найму вказаної вище частини будинку із визначенням порядку користування цією частиною будинку з приналежними до нього жилими та підсобними приміщеннями та оплатою житлово-комунальних послуг; зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні газопостачанням та водопостачанням із колодязя.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 28 січня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 та її дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, право на користування житловим будинком розташованим по АДРЕСА_1 та приналежними до нього нежилими та підсобними приміщеннями.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 газопостачанням та водовідведенням із колодязя до будинку АДРЕСА_1.

У іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем надано докази на підтвердження правових підстав користування житловим будинком, який належить на праві власності ОСОБА_3, а тому позивач має право безперешкодно користуватися спірним житловим будинком, оскільки таке право надано законом членам сім'ї власника будинку.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22 червня 2016 року рішення Сколівського районного суду Львівської області від 28 січня 2016 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 в цій частині відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження порушення своїх прав на користування жилим будинком, а тому підстав для висновку про необхідність захисту її прав на підставі статей 15, 16 ЦК України немає.

У листопаді 2016 рокуОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження оскаржуваних судових рішень, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні житлом, тому вона з дітьми повинна проживати у іншій квартирі, проте судами неправильно надано оцінку доказів.

У січні 2017 року ОСОБА_3подала заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду апеляційної інстанцій є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

26 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що предметом спору є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_3 Позивач є донькою власника цього будинку і зареєстрована у ньому з народження як член сім'ї власника будинку. Разом з позивачем у спірному будинку проживають і зареєстровані її троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Статтею 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, діти власника. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Отже, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, встановивши, що позивач зареєстрована та проживає в спірному будинку як член сім'ї власника будинку - ОСОБА_3, припинення сімейних відносин з яким не позбавляє її та неповнолітніх дітей, які були вселені в порядку статті 156 ЖК України права на користування цим будинком на тих же умовах, на яких вона користувалась ним при вселенні, з урахуванням того, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення своїх прав на користування жилим будинком, дійшов до правильного висновку про те, що правових підстав для необхідності підтвердження її права на користування будинком, яке їй належить в силу закону, немає.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 28 січня 2016 року у нескасованій частині та рішення Апеляційного суду Львівської області від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. П.Курило