Провадження № 2/127/3627/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е )

12.11.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Антонюка В.В.,

за участю секретаря Гончарука І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.07.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? всіх доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку щомісячно і до досягнення нею повноліття.

Починаючи з 27.04.2010 року до 01.06.2018 року, відповідач належним чином покладені на нього судом обовязки щодо утримання дитини не виконував, у звязку з чим утворилась велика заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідно до розрахунку державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці, заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини складає 61374,15 грн.

Позивач зазначає, що оскільки вона має невеликий дохід, постійно несе додаткові витрати на утримання дитини, що слідує з витягу амбулаторної картки ОСОБА_4, що він звертався за допомогою в період з 2009 року по 2018 року для профілактичного огляду, а також до 1 року знаходився на диспансерному обліку з приводу дисплазії кулькових суглобів, вродженого вивиху правого стегна, на що потребувались додаткові витрати. Також, 25.06.2018 року ОСОБА_4 проведена планова санація порожнини рота, під час якої з застосуванням стерильного пакету була поставлена пломба «GC Fugi II LC», вартість даної послуги стоматолога склала 600 грн.

Крім того, як зазначає позивач, з метою оздоровлення та профілактики захворювань дитини в період з 18.05.2018 року по 27.05.2018 року, вона возила сина на відпочинок на море в республіку Єгипет (ОСОБА_5 Шейх), вартість якого складає 21 872,94 грн. Тобто загальна вартість додаткових витрат становить 22 472, 94 грн.

У звязку із вищевикладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 11236,47 грн., що становить 50% від загальної суми понесених нею додаткових витрат на утримання дитини та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача, не заперечила.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням приписів ст. 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 22.02.2009 року у сторін народився син ОСОБА_4, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно свідоцтва про народження від 10.03.2009 р., серії 1 АМ №125997 (а. с.10).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.07.2010 року із відповідача ОСОБА_2, стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3А на утримання сина - ОСОБА_4, 22.02.2009 р. н. в розмірі ? частини всіх доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку щомісячно, починаючи з 27.04.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, про що 21.07.2010 року видано виконавчий лист та відкрито виконавче проваджененя відповідно до постанови державного виконавця (а. с.11, 13,14).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 832 від 09.07.2018 року, малолітня дитина ОСОБА_4 проживає та зареєстрований разом із матір'ю - ОСОБА_3 за адресою: м. Вінниця, пров. О. Кошевого,55 (а. с.12).

Згідно довідки про дохід від 18.07.2018 року виданої ОСОБА_3, вона дійсно працює у ФОП ОСОБА_6 та отримала заробітну плату в період з січня по червень 2018 року в розмірі 21794,32 грн. (а.с.15).

Листом «Центру первинної медико - санітарної допомоги №2 м. Вінниці» підтверджується, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку з 2009 року та неодноразово звертався на профілактичний огляд та з приводу захворювання (а.с.16).

Довідкою Загальноосвітньої школи №26 підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 протягом 2017/2018 року не брав участі у вихованні дитини - ОСОБА_4 (а.с17).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 21336781, станом на 01.06.2018 року заборгованість у ОСОБА_2 по сплаті аліментів за виконавчим листом, де стягувачем є ОСОБА_3, становить 61347,15 грн. (а.с.19-20).

Копіями ваучерів № 1112802 від 27.04.2018 року та копіями закордонних паспортів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, підтверджується, що позивач ОСОБА_3 возила сина на відпочинок в республіку Єгипет, вартість путівок становить 21872.94 грн. (а.с.21-22).

Згідно акту виконаних робіт від 01.08.2018 року позивач ОСОБА_3 зверталась до стоматологічної клініки з ціллю планової санації порожнини рота ОСОБА_4 на, вартість наданих послуг становить 600 грн. (а.с.25).

За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину і його виконання.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» 17.05.2017 року №2037-VIII внесено ряд змін та доповнень до Сімейного кодексу України, так зокрема внесено зміни в ч. 2 ст. 182 СК України і згідно даних змін передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналізуючи вказані вище норми права та встановлені в судовому фактичні обставини справи, а саме вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів у розмірі ? частини всіх доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку щомісячно на теперішній час не відповідає вимогам законодавства та не може забезпечити необхідне утримання сина, його фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток.

Відповідно ст. 185 ч. 1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

У п. п. 18, 19 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини

Окрім цього, слід зауважити, що звичайні регулярні витрати становлять основу аліментів, а будь-які додаткові витрати, обумовлені особливими обставинами та спрямовані на розвиток здібностей, лікування тощо, є додатковими витратами на дитину і не можуть враховуватися при визначенні розміру аліментів.

Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати які складаються з 704,80 грн. судового збору, від сплати яких позивача звільнено, підлягають стягненню із відповідача на користь держави.

Що ж стосується заявлених позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на кваліфіковану правничу допомогу, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, передбачених ст. 137 ЦПК України, про понесення нею таких витрат.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні сина, взаємний обов'язок батьків по його утриманню, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 180, 185 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 11236 (одинадцять тисяч двісті тридцять шість) гривень 47 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору в дохід держави.

В частині інших позовних вимог - відмовити.

Копію заочного рішення надіслати учасникам справи протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 06.12.2018 року.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса реєстрації та місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, адреса реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суддя: