Постанова

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 759/6119/16-ц

провадження № 61-801св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Київобленерго»,

представник відповідача - Гулевич ВолодимирГригорович,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Каштан»,

представник відповідача - Станіславський АртурЄвгенійович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року в складі суддів: Шахової О. В., Вербової І. М., Поливач Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі - ПрАТ «Київобленерго»), приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Каштан» (далі - ПрАТ «СК «Каштан») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 з вини водія Макарівського районного підрозділу ПрАТ «Київобленерго» ОСОБА_6 відбувся наїзд на її чоловіка ОСОБА_10, який в результаті отриманих тілесних ушкоджень помер на місті пригоди.

31 жовтня 2012 року за фактом ДТП відділом розслідування ДТП СУ ГУ МВСУ в Київській області порушено кримінальну справу та її визнано потерпілою.

Під час розслідування у кримінальній справі була призначена та проведена судова автотехнічна експертиза, за висновками якої встановлено, що водій ОСОБА_6 порушив Правила дорожнього руху, ці порушення перебувають у причинному зв'язку з наслідками, які призвели до наїзду та загибелі її чоловіка.

У зв'язку із загибеллю чоловіка нею понесені витрати на його поховання в сумі 16 470 грн та на придбання пам'ятника в сумі 9 000,00 грн. Крім того, пошкоджено велосипед вартістю 2 400 грн, на якому їхав чоловік.

Цивільно-правова відповідальність автомобіля, яким на час ДТП керував ОСОБА_6, застрахована в ПрАТ «СК «Каштан», однак будь-яких відшкодувань від страхової компанія вона не отримала.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_6 на її користь майнову шкоду в сумі 27 870 грн, стягнути з ПрАТ «Київобленерго» 200 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, стягнути з ПрАТ «СК «Каштан» 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 7 липня 2017 року в складі судді Ульяновської О. В. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4 не надала доказів на підтвердження того, що діями відповідачів їй завдано майнову та моральну шкоду, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_6 ДТП, під час якої загинув чоловік позивача, триває і рішення щодо вини ОСОБА_6 не прийнято.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову частково.

Стягнуто з ПрАТ «Київобленерго» на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 27 870 грн та моральну шкоду в сумі 295 тис. грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Каштан» на користь ОСОБА_4 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_6 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження того, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_6, який на час ДТП перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Київобленерго» та керуючи автомобілем на відповідній правовій підставі допустив порушення Правил дорожнього руху, що призвело до загибелі чоловіка позивача та заподіяння їй майнової та моральної шкоди.

У касаційній скарзі ПрАТ «Київобленерго» просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки апеляційного суду не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не відповідають обставинам справи: під час ДТП ОСОБА_6 не виконував трудові обов'язки; перебував у тимчасовому хворобливому розладі психічної свідомості, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; станом на момент ухвалення рішення апеляційним судом вироку в справі не було, отже, вина ОСОБА_6 не доведена; позивачем не доведено заподіяння їй моральної шкоди.

Відзив на касаційну скаргу не подавався.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 16 год. 30 хв. на дорозі смт Макарів - с. Бишів сталася ДТП, в результаті якої загинув чоловік позивача - ОСОБА_10

За фактом вчинення ДТП слідчим управління МВС України в Київській області 30 жовтня 2012 року порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого частиною другої статті 286 КК України.

Відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другої статті 286 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі статей 12, 49, 130 КПК України за постановою слідчого Макарівського РУ ГУ МВС в Київській області від 31 жовтня 2012 року ОСОБА_4 визнано потерпілою в кримінальному провадженні.

За висновком судової автотехнічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 17 листопада 2015 року № 16898/1552, проведеної за постановою слідчого Макарівського РУ ГУ МВС в Київській області від 17 травня 2015 року, ОСОБА_10 був збитий автомобілем марки ВАЗ-2150, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, який працює водієм Макарівського РП ПАО «AES Київобленерго».

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Деліктне зобов'язання - це первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі і підставою його виникнення є завдання шкоди.

Правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Зазначені зобов'язання не виключають одне одного.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження того, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_6, який перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Київобленерго», та керуючи автомобілем на відповідній правовій підставі допустив порушення Правил дорожнього руху, що призвело до загибелі чоловіка позивача та заподіяння її майнової та моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги ПрАТ «Київобленерго» про те, що ОСОБА_6 не виконував трудові обов'язки та самовільно виїхав на автомобілі в день, коли сталася ДТП, є безпідставними, оскільки факт виконання ОСОБА_6 трудових обов'язків встановлено під час проведення кримінального розслідування та підтверджується подорожним листом Макарівського районного підрозділу ПАТ «АЕС Київоблнерго» від 25 жовтня 2012 року.

Також безпідставними є доводи касаційної скарги ПрАТ «Київобленерго» про те, що вина ОСОБА_6 не встановлена, оскільки ДТП ним здійснено в стані, при якому він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, оскільки відповідно до статті 1187 ЦК України тягар доведення за заподіяння шкоди покладено на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Факт перебування ОСОБА_6 під час ДТП в стані, при якому він не усвідомлював свої дії та не міг ними керувати, не звільняє ПрАТ «Київобленерго» від обов'язку відшкодувати шкоду, завдану його працівником.

Доводи касаційної скарги ПрАТ «Київобленерго» про те, що станом на момент ухвалення рішення апеляційним судом вироку в справі не було, отже, вина ОСОБА_6 не доведена, є безпідставним, оскільки апеляційний суд не вирішував питання щодо вини ОСОБА_6, а вирішував питання про розмір відшкодування.

У позовній заяві ОСОБА_4 зазначала, що майнова шкода складається із: 16 470,00 грн - витрати на поховання, 9 000,00 - вартість пам'ятника, 2 400,00 грн - вартість велосипеда.

Погоджуючись з висновком апеляційного суду про те, що ПрАТ «Київобленерго» має відповідати перед позивачем, яка визнана потерпілою, апеляційний суд не взяв до уваги, що матеріали справи не містять будь-яких доказів відповідно до статей 57-60 ЦПК України на підтвердження цих вимог.

За положеннями статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на викладене рішення апеляційного суду в частині стягнення із ПрАТ «Київобленерго» на користь ОСОБА_4 27 870 грн на відшкодування майнової шкоди підлягає скасуванню із залишення в силі в цій частині помилково скасованого рішення суду першої інстанції.

Щодо позову в частині стягнення з ПрАТ «Київобленерго» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 295 тис. грн, апеляційний суд зазначав наступне.

У пунктах 3-5, 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами та доповненнями роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначені розміру моральної шкоди апеляційний суд виходив із того, що позивачем такі вимоги заявлялись на загальну суму 300 000,00 грн (200 000,00 грн з ПрАТ «Київобленерго» та 100 000,00 грн з ПрАТ «СК «Каштан»).

ПрАТ «СК «Каштан», в якому на час ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність автомобіля ВАЗ 2150, державний номерний знак НОМЕР_1, з лімітом відповідальності в межах 100 000,00 грн, до цього часу страхове відшкодування потерпілій не виплатило.

Відповідно до частини 22.3 статті 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), в редакції, чинній на час ДТП, передбачено, що потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої і статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Згідно з частиною 9.3 статті 9 Закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000,00 грн на одного потерпілого.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погодився з доводами представника ПрАТ «СК «Каштан» про те, що при настанні страхового випадку, пов'язаного з заподіянням шкоди життю та здоров'ю потерпілого, страховиком виплачується не гарантована разова сума 100 000,00 грн, а сукупність витрат, пов'язаних із заподіянням шкоди здоров'ю потерпілого, в межах (не більше ліміту), а саме: 100 000,00 грн х 5 % на одного потерпілого, що складає 5 000,00 грн.

Відповідно до частини 22.3 статті 22 Закону страховиком потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

З огляду на викладене, апеляційний суд стягнув із ПрАТ «Київобленерго» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 295 000,00 грн.

Посилання в касаційній скарзі на те, що позивачем не доведено завдання моральної шкоди є безпідставним, оскільки у позовній заяві зазначено та у судовому засіданні доведено глибину фізичних і душевних страждань ОСОБА_4 у зв'язку зі смертю чоловіка у віці 38 років, залишення неповнолітнього на той час сина без батька.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, Касаційний суд вважає за необхідне рішення апеляційного суду в частині стягнення із ПрАТ «Київобленерго» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 295 000,00 грн залишити без змін.

У частині стягнення з ПрАТ «СК «Каштан» на користь ОСОБА_4 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та в частині відмови в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_6 рішення апеляційного суду не оскаржується та відповідно в касаційному порядку не переглядається.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року до закінчення касаційного провадження, слід поновити виконання (дію) цього рішення в частині позову ОСОБА_4 до ПрАТ «Київобленерго», ПрАТ «СК «Каштан» про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 413, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київобленерго» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року в частині позову ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про відшкодування майнової шкоди скасувати, залишити в силі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 7 липня 2017 року в цій частині.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року в частині позову ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Поновити виконання (дію) рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року в частині позову ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Київобленерго», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Каштан» про відшкодування моральної шкоди.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

судді: С. Ю. Мартєв

А.О. Лесько

І.М. Фаловська

С.П. Штелик