П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/6545/18

Номер провадження 22-ц/804/627/18

Донецький апеляційний суд у складі суддів Кочегарової Л.М., Попової С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 вересня 2018 року, у складі судді Скрипниченко Т.І.,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_2 є його батьком. Оскільки шлюб між батьками розірвано, він проживає разом із матір'ю ОСОБА_4 З 2016 року він навчається у Маріупольському державному університеті на економіко-правовому факультеті на денній формі навчання і потребує матеріальної допомоги від батька на період навчання. Просив стягнути на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку ОСОБА_2

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення навчання, але не більш ніж до двадцяти трьох років, починаючи утримання з 18 травня 2018 року.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 просить рішення суду змінити та стягнути за користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача щомісячно до закінчення навчання, але не більш ніж до двадцяти трьох років, починаючи утримання з 18 травня 2018 року.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем ОСОБА_2 не подано.

В силу закону справа є малозначною, але з урахуванням вимог ч.3 ст.369 ЦПК України, розглядається з повідомленням учасників справи.

Позивач та його представник були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи; в судове засідання позивач ОСОБА_1 двічі не з'явився, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомив; причина неявки представника позивача ОСОБА_3 визнана не поважною.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 06 листопада 1998 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 1054, батьками позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 досяг повноліття.

Позивач навчається на другому курсі денної форми навчання Маріупольського державного університет, що підтверджується довідкою № 349 від 18 липня 2018 року (а.с.29).

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову мотивовано тим, що ОСОБА_1 у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, натомість відповідач не надає допомогу на утримання сина незважаючи на те, що він є працездатною особою, працює та отримує заробітну плату. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що кожний з батьків повинен надавали матеріальну допомогу позивачу на період його навчання; крім того, відповідач має на утриманні дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З висновками суду не можна не погодитися.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України).

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 працює та має постійний заробіток, на його утриманні знаходиться малолітня дитина.

Отже, вирішуючи спір, суд належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статей 198, 199, 200 СК України, дійшов правильного висновку про те, що повнолітній ОСОБА_1, у зв'язку з продовженням навчання, потребує матеріальної допомоги, а його батько ОСОБА_2 має змогу та зобов'язаний її надавати на час навчання сина, тому стягнув з нього на користь позивача аліменти на період навчання згідно з вимогами закону, навівши обґрунтований розмір аліментів, врахувавши матеріальне становище сторін, їх стан здоров'я та сімейний стан.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що до досягнення позивачем повноліття ОСОБА_2 виплачував аліменти в розмірі 1/4 частки свого заробітку і вказаний розмірі аліментів підлягає стягненню і в подальшому в такому ж розмірі на користь ОСОБА_1, є неспроможними, оскільки позивач не позбавлений можливості, як особа, що досягла повноліття, мати самостійний заробіток і обов'язок по його утриманню, у зв'язку із навчанням, покладається також і на його матір.

Будь-яких переконливих обставин, які б свідчили про потребу позивача у витратах на навчання та давали підстави для збільшення розміру визначених судом аліментіва, в апеляційній скарзі не наведено.

Інші доводи, на які посилається представник позивача були предметом дослідження судом та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми права.

Судове рішення першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків суду обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період навчання, оскільки згідно з вимогами статті 199 СК України батько зобов'язаний утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатись, та потребує матеріальної допомоги.

Відповідач в судовому засіданні апеляційного суду визнав, що він зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і не заперечує виплачувати їх в розмірі, визначеному рішенням суду.

Розмір аліментів визначений судом з урахуванням обставин справи та норма матеріального права і підстав для збільшення аліментів до 1/4 частки усіх видів заробітку ОСОБА_2 колегія суддів не вбачає.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду позивачем апеляційному суду не надано.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При перегляді справи за апеляційною скаргою представника апеляційний суд враховує постанови Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року справа № 297/2415/16-ц провадження № 61-19179св18, від 10 жовтня 2018 року справа № 216/3757/16-ц провадження № 61-16217св1.

Керуючись п. 1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Дата складення повного судового рішення 06 грудня 2018 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А. Попова

Т.Б. Ткаченко

-