АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1833/18Головуючий по 1 інстанції Романова Н.Г.
Категорія: 39 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Пономаренко В.В.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

заявник - прокурор Кам'янського району Черкаської області в інтересах держави в особі Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області,

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_5,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 27 червня 2014 року у складі судді Романової Н.Г., :

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року прокурор Кам'янського району Черкаської області в інтересах держави в особі Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області звернувся до суду із заявою про визнання спадщини безхазяйним майном.

В обґрунтування заяви зазначив, що в ході здійснення перевірки в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в Катеринівській сільській раді встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, що підтверджується актовим записом про смерть №17 від 8 грудня 1994 року.

У день її смерті на адміністративній території Катеринівської сільської ради відкрилась спадщина на земельну ділянку, яка згідно державного акту на право приватної власності на земельну частку (пай) становить 2,03 га, вартість якої відповідно до витягу з технічної документації із землеустрою про нормативну грошову оцінку земельної ділянки на території Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області, з урахуванням коефіцієнту індексації 3,2 на 2014 рік становить 52 640 грн. 67 коп.

Спадкоємці за законом чи за заповітом із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк з моменту відкриття спадщини до Кам'янської державної нотаріальної контори не звертались. Таким чином, на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця ніхто з його спадкоємців не претендує.

Просив визнати спадщину у вигляді земельної ділянки (паю) розміром 2,03 га, вартістю 52 640 грн. 67 коп., яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, безхазяйним майном.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 27 червня 2014 року заяву прокурора задоволено.

Рішення мотивоване відсутністю на майно померлої ОСОБА_6 спадкоємців за законом та за заповітом, в зв'язку із чим суд визнав за необхідне визнати за ніким не успадковану земельну ділянку площею 2,03 га, що розташована в адміністративних межах Катеринівської сільради Кам'янського району Черкаської області безхазяйним майном та передати його тогочасному суб'єкту права державної власності на землю - Катеринівській сільській раді Кам'янського району Черкаської області.

У жовтні 2018 року ОСОБА_5 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 27 червня 2014 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник є спадкоємцем за заповітом всього майна ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після його смерті скаржник прийняв спадщину, подавши в установлений законом строк заяву про прийняття спадщини до Кам'янської державної нотаріальної контори і вже оформив частину спадкового майна. ОСОБА_7 був одружений з ОСОБА_6, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла. Після її смерті спадщину прийняв її чоловік - ОСОБА_7, так як він був зареєстрований та проживав разом зі своєю дружиною на час її смерті, що підтверджується довідкою Катеринівської сільської ради.

Вважає, що оскільки ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_6, тому визнання земельної ділянки, яка належала ОСОБА_6 безхазяйним майном суперечить діючому законодавству України.

Також зазначив, що суд помилково застосував положення ст. 137 ЦК УРСР 1963 року, оскільки застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми ЦК України 2004 року.

3 грудня 2018 року Смілянська місцева прокуратура скерувала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначили, що під час розгляду справи та винесення відповідного рішення по ній дотримано всіх вимог чинного законодавства, правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини на час їх виникнення, рішення приймалося виключно на письмових доказах, які підтверджували дійсні обставини справи.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією запису акта про смерть № 17 від 8 грудня 1994 року. (а.с. 5)

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 9 серпня 2002 року ОСОБА_6 на підставі рішення Катеринівської сільської ради народних депутатів від 28 грудня 2001 року № 84 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,03 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської обл. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 227. (а.с. 4).

Згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР .

Розглянувши заяву, суд першої інстанції врахував, що на час виникнення спірних спадкових правовідносин був чинним Цивільний кодекс Української РСР 1963 року (на день смерті спадкодавця в 1994 році) та правильно розглянув справу на підставі норм даного Кодексу.

З огляду на це, доводи скаржника стосовно помилкового застосування судом положення ст.137 ЦК УРСР (1963 року), оскільки застосуванню підлягають норми ЦК України 2004 року, колегія суддів вбачає безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради від 12 жовтня 2018 року №257, на час смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, разом з нею в домоволодінні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Кам'янського району Черкаської області проживав та був зареєстрований її чоловік ОСОБА_7 (а.с. 28).

Вказані дії, відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР (1963 року), свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_7 після смерті дружини ОСОБА_6

20 листопада 2001 року ОСОБА_7 склав заповіт, в якому все своє майно, де б воно не знаходилось і в чому б не виражалось заповів ОСОБА_8 Даний заповіт посвідчено секретарем Катеринівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за номером 30. (а.с.31).

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 12 вересня 2008 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. (а.с. 30)

Оскаржуючи рішення суду, ОСОБА_8 ставить питання про відновлення його порушеного права як спадкоємця після смерті ОСОБА_7, який, в свою чергу, є спадкоємцем усього майна, що належало його дружині ОСОБА_6 на час її смерті, зокрема і на спірну земельну ділянку.

Оскільки право на спадкове майно після смерті ОСОБА_7 у ОСОБА_8 виникло після 2004 року, тому у даній частині вимог підлягають застосуванню норми ЦК України (2004 року).

У статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 вказаної статті).

Відповідно до частини першої статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 16 ЦК України унормовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Підтвердження в суді права власності або іншого речового права на майно, що складає предмет спору, здійснюється за допомогою спростування у суді установлених фактів або шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншому речовому праві.

Враховуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вбачає, що заява прокурора про визнання спадщини безхазяйним майном була заявлена на виникле у 1994 році право ОСОБА_7 на спадкове майно, що є предметом розгляду даної справи, після смерті ОСОБА_6, за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами.

Вищенаведені обставини справи в їх об'єктивній сукупності дають підстави для висновку про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у відповідності до ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення і прийняття нової постанови про відмову у задоволенні заяви прокурора.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, понесені ОСОБА_5, судові витрати на оплату судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 206 грн. 70 коп. підлягають стягненню з Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області.

Керуючись ст.ст.141, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 27 червня 2014 року у даній справі - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Прокурору Кам'янського району Черкаської області в інтересах держави в особі Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області в задоволенні заяви про визнання спадщини безхазяйним майном - відмовити.

Стягнути з Катеринівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 206 грн. 70 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 6 грудня 2018 року

Судді: Н.І.Гончар

Ю.В.Сіренко

В.В.Пономаренко