Провадження №22-ц/784/523/18
Провадження № 22ц-784/523/2018 Доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2016 року

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 06 червня 2005 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" уклав зі ОСОБА_5 кредитний договір, за яким надав останньому кредит у розмірі 80000 доларів США на споживчі цілі, строком до 05 червня 2025 року зі сплатою 12 % річних.

Для забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору 06 червня 2005 року з відповідачем укладено договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 порушує кредитні зобов'язання, позивач, уточнивши свої вимоги, просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитом, яка утворилась станом на 25 січня 2016 року у розмірі 97717,67 доларів США, що еквівалентно 2422632 грн.50 коп., та складається із: заборгованості за кредитом - 69366,57 доларів США, заборгованості по процентам - 16165,17 доларів США, заборгованості по комісії - 2240 доларів США, пені за порушення умов договору - 9945,93 доларів США, звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки, шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Крім того, позивач просив виселити з квартири усіх мешканців.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2016 року позов в частині вимог про виселення залишено без розгляду.

Рішенням того ж суду від 11 лютого 2016 року позов задоволено частково. Постановлено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №NKVPGK04040034 від 06 червня 2005 року, яка утворилась станом на 25 січня 2016 року у розмірі 87 771,74 доларів США, що еквівалентно 2 176 051 грн. 37 коп., та складається із: заборгованості за кредитом - 69 366,57 доларів США, заборгованості по процентам - 16165,17 доларів США, заборгованості по комісії - 2240 доларів США, а також пені в розмірі 100 000 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 133,20 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за початковою ціною 1 800 000 грн., з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 06 червня 2005 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № NKVPGK04040034, відповідно до якого банк надав останньому у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності кредит у розмірі 94846,80 доларів США (80000 доларів США - на придбання нерухомості, 14846,80 доларів США - на оплату страхових платежів) до 05 червня 2025 року зі сплатою 1% за користування кредитом та комісії в розмірі 0,14% від суми наданого кредиту.

06 червня 2005 року на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором сторони уклали іпотечний договір, за яким ОСОБА_5 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 133,2 кв.м., житловою площею 62,4 кв.м.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_5 кредитних зобов'язань, станом на 25 січня 2016 року заборгованість за кредитом становить 97717,67 доларів США, з яких: основний борг - 69366,57 доларів США, заборгованості по процентам - 16165,17 доларів США, заборгованості по комісії - 2240 доларів США, пеня - 9945, 93 доларів США.

Отримання відповідачем кредитних коштів, придбання об'єкта нерухомості за кредитні кошти, тобто наявність кредитних правовідносин підтверджується: анкетою заявкою, заявою про видачу готівки, кредитним договором, договором іпотеки, даними особового рахунку про часткове погашення відповідачем кредитної заборгованості (а.с.15-19,97-118).

Позивач у даному спорі є належним виходячи з того, що за договором про відступлення боргу, укладеного між банком і «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» у банку на підставі п.п.2.10, 2.11 цього договору залишилось право прийому платежів та примусового виконання по зобов'язанням з відповідачем. А з 13 жовтня 2011р. за договором про відступлення боргу з «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» власником боргових зобов'язань відповідача знову став банк (а.с.229).

З визначеною судом першої інстанції сумою кредитних зобов'язань - 87 771,74 доларів США, що еквівалентно 2 176 051 грн. 37 коп. та складових кредитної заборгованості (основний борг - 69366,57 доларів США, проценти - 16165,17 доларів США, комісія - 2240 доларів США, пеня - 100000 грн., яка була зменшена судом на підставі ч.3 ст.551 ЦК) колегія суддів погоджується.

Аргументи в апеляційній скарзі щодо відсутності розрахунку заборгованості є безпідставними, оскільки як до первісної позовної заяви, так і до заяви про збільшення позовних вимог позивачем надавались такі розрахунки і цим доказам суд дав належну оцінку (а.с.5,89). При цьому до кредитної заборгованості включені зобов'язання по оплаті страхових платежів на які позичальник отримав кредит (п.п.1.1, 1.2., 2.1.3., 2.2.7. кредитного договору), а факт оплати за договорами страхування майна та особистого страхування підтверджується довідкою ПРАТ «СК «Інгосстрах» (а.с.277).

Платежі по комісії також включені до кредитної заборгованості правомірно, тому що з цього приводу сторони досягли домовленості в кредитному договорі (п.п.1.1.) і така домовленість не суперечила положенням Закону «Про захист прав споживачів» в редакції на час його укладення.

Заперечень щодо неврахування позивачем певних платежів за кредитним договором апеляційна скарга не містить.

За таких обставин та у відповідності до положень ст.ст.589, 590, 1050, 1054 ЦК України, ст.33 Закону України «Про іпотеку», суд дійшов до вірного висновку, що іпотекодержатель через невиконання боржником основного зобов'язання вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В той же час, визначаючи початкову ціну предмету іпотеки, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що між сторонами наявний спір щодо цього, так як ні встановлена в іпотечному договорі оцінка - 406995 грн., ні та яка була визначена судом першої інстанції на підставі наданих відповідачем даних з інтернет-сайту - 1800000 грн. (як зазначено в апеляційній скарзі для спростування первісної оцінки) не задовольняє останнього.

А згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року по справі № 6-1205цс15, що у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у резолютивній частині рішення повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 (директор ТОВ фірма «Сінекс») ринкова вартість предмета іпотеки станом на жовтень 2017р. складає 2885025 грн.

Також суд всупереч положень ст.ст.36,38 Закону «Про іпотеку» помилково зазначив про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем від імені іпотекодавця із наданням іпотекодержателю всіх повноважень, для здійснення продажу. Хоча за правилами зазначених норм Закону право продажу здійснюється іпотекодежателем від свого імені і без необхідності отримання для цього будь-яких окремих повноважень.

З огляду на вищенаведені мотиви рішення суду в частині визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки та початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації в силу п. 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.367,374-376,382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2016 року в частині визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки та початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації змінити, зазначивши спосіб звернення стягнення шляхом продажу Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною для його подальшої реалізації 2885025 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 04 квітня 2018р.

Головуючий: Судді: