ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м.Суми

Справа №577/526/18

Номер провадження 22-ц/788/1254/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2018 року, ухвалене у складі судді Гетьмана В.В. в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

08 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Лозівського міськвиконкому, Орган опіки та піклування Конотопського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що він є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач є матір'ю дитини. На даний час вона з ним не проживає. Дитина, постійно проживає з позивачем, він її виховує та матеріально забезпечує. ОСОБА_2 з дитиною не проживає і не спілкується. Після припинення сумісного проживання не цікавиться дитиною, більше року не виявляє материнської уваги, не підтримує її матеріально, не приймає участі у вихованні, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини.

У зв'язку з чим просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути на його користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2018 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі 950 грн щомісяця, починаючи стягнення з 08 лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття або зміни обставин.

На підставі п. 1 ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 704 грн 80 коп. судового збору на рахунок Державної судової адміністрації України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги. В доводах апеляційної скарги, зазначає, що в судовому засіданні було встановлено, що більше року відповідач взагалі не цікавиться дитиною. Крім того, документально підтверджено, що вона ухиляється від виконання батьківських обов'язків, так як перебуває на обліку у наркодиспансері. Також зазначає, що суд безпідставно стягнув з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки він заявляв вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника адвоката ОСОБА_5, представника органу опіки і піклування ОСОБА_6, які підтримали апеляційну скаргу, відповідача, яка заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 5).

Згідно довідки Конотопського ДНЗ (ясла-садок) № 12 «Райдужний» дитина відвідує соціальну групу А за повним фінансуванням БФ «Відень» на базі Конотопського ДНЗ (ясла-садок) № 12 «Райдужний». За час перебування дитини в закладі його вихованням займається батько, мама участі у батьківських зборах, навчально-виховному процесі не приймає (а. с. 7).

Згідно акту від 02 січня 2018 року дитина проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1. Мати хлопчика з ними не проживає та участі у вихованні дитини не приймає (а. с. 42).

Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 09 січня 2017 року малолітній ОСОБА_3 проживає у квартирі разом з батьком, бабусею, дядьком, тіткою та двоюрідною сестрою. Квартира складається із 3-х кімнат. Санітарно-гігієнічні умови задовільні. Кухня потребує ремонту, на час обстеження ОСОБА_1 придбав будівельні матеріали. Обладнане місце для відпочинку та проведення дозвілля. Продуктами харчування сім'я забезпечена. (а. с. 48).

Проживання дитини з батьком підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, допитаними в суді першої інстанції.

Відповідач з 09 листопада 2012 року перебуває на обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом «побутове пияцтво», курс лікування не проходила (а. с. 47).

З довідки служби у справах дітей Дніпропетровської обласної державної адміністрації вбачається, що до 02 лютого 2017 року малолітній ОСОБА_7 проживав разом з матір'ю в реабілітаційному центрі «Надія» та відвідував КДНЗ «Рукавичка». Батько дитини забрав хлопчика за місцем свого мешкання. З ОСОБА_9 проведена бесіда щодо неприпустимості проживання дитини в закладі реабілітації для залежних людей (а. с. 51). Після того, як батько забрав дитину з реабілітаційного центру, практичним психологом Благодійного фонду «Відень» Зимовець Н.В. хлопчику була надана психологічна допомога, оскільки у ОСОБА_7 був нервово-емоційний розлад, проведено ряд корекційних занять, на даний час психологічний стан дитини змінився, мати жодного разу на консультацію не приходила.

Згідно висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради ОСОБА_2 неналежним чином виконує батьківські обов'язки по відношенню до свого сина. Мати має негативний вплив на розвиток і виховання дитини. Неспроможність матері виступити повноцінним зразком відповідальної поведінки та відхилення від функцій соціального контролю за дитиною може призвести до подальших порушень у розвитку дитини: нервово-психічного дискомфорту, спотворення моральних уявлені, породжувати дисгармонію дозрівання емоційно-вольової сфери, уповільненого психічного розвитку. Проживання дитини з матір'ю несе негативні наслідки для становлення ОСОБА_7 як соціальної особистості, а тому вважають, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини (а. с. 39-41).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є крайнім заходом, а вона категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, прагне брати участь у вихованні та утриманні сина, тому питання про можливість позбавлення її батьківських прав може бути предметом судового розгляду у майбутньому, у випадку подальшого невиконання нею своїх обов'язків. На даний час належним заходом буде попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та контроль за поведінкою відповідачки з боку органу опіки та піклування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність на даний час підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховною Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як зазначено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2003 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Крім того, п. п. 15, 18 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2003 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що позбавлення батьківських прав можливе при наявності передбачених законом підстав, однак такий захід суд може застосувати у виняткових випадках, з урахуванням ряду обставин, в тому числі і винної поведінки батьків.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно встановлені обставини справи, для чого враховано та перевірено доводи сторін, досліджено письмові докази.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, вона прагне брати участь у вихованні та утриманні сина. В судовому засіданні апеляційного суду нею було надано квитанцію про поштовий переказ грошових коштів в сумі 950 грн на ім'я позивача на утримання сина. Також вона пояснила, що вже тривалий час не вживає алкогольних напоїв, влаштувалася на роботу. Приїздила до сина, але позивач відмовляє їй у більш тривалому спілкуванні з сином, дозволяє спілкуватися з сином тільки в його присутності.

У висновку органу опіки та піклування однією з підстав доцільності позбавлення відповідача батьківських прав зазначено те, що проживання дитини з матір'ю несе негативний вплив для становлення дитини як соціальної особистості.

З пояснень позивача в судовому засіданні апеляційного суду також вбачається, що позбавлення відповідача батьківських прав необхідне йому для того, щоб відповідач не могла забрати дитину з собою, так як перебування дитини з матір'ю негативно впливає на психоемоційний стан дитини. Він побоюється, що йому знову доведеться розшукувати дитину, яка вже перебувала з відповідачем в реабілітаційному центрі для залежних людей. Проте неможливість з певних причин проживання дитини з матір'ю не є підставою для позбавлення її батьківських прав. Зазначене питання може бути вирішено в інший спосіб, передбачений сімейним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що соціальними службами не проводились з ОСОБА_2 профілактичні бесіди стосовно недопущення нею ухилення виконання по відношенню до сина ОСОБА_4 батьківських обов'язків. Крім того органом опіки і піклування, при наданні висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, не враховано, що мати з дитиною проживають в різних населених пунктах, які знаходяться на значній відстані. З пояснень сторін в судовому засіданні апеляційного суду також вбачається, що між ними існує спір щодо участі у вихованні дитини, який може бути вирішено органом опіки і піклування.

З урахуванням зібраних доказів у справі суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_11 батьківських прав, оскільки ця вимога є крайнім заходом впливу на відповідача, навіть при доведеності тих обставин, що вона не в повній мірі виконує обов'язки по вихованню свого малолітнього сина, так як ці обставини ще не свідчать про винне, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками, враховуючи її намагання виправитися, змінити своє ставлення до дитини, усвідомлення нею відповідальності за невиконання своїх батьківських обов'язків, в тому числі, шляхом позбавлення батьківських прав.

В той же час колегія суддів не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини.

Як вбачається з матеріалів справи при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_11 аліменти на його користь на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

У відповідності до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином визначення судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до діючого сімейного законодавства можливе лише за заявою одержувача.

Як вбачається з матеріалів справи від позивача не надходило заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а тому висновок суду про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі є помилковим.

Враховуючи викладене, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів та з відповідача необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 08 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2018 року змінити в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів щомісячного заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 31 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 липня 2018 року.

Головуючий: Т.А.Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С.Ткачук