Справа №463/5120/17
Провадження №2/463/713/18
УХВАЛА

судового засідання

23 листопада 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання позивача ОСОБА_1 про повернення судового збору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Львів, вул. Старознесенська, 48/1, зобовязання Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області зняти їх з реєстрації за вказаною адресою.

До початку розгляду справи по суті в судове засідання поступила письмова заява позивача ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11.05.2018р. вказаний позов залишено без розгляду.

У звязку з цим, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про повернення їй сплаченого судового збору в загальному розмірі 1280 грн.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши дане клопотання, суд приходить до висновку, що таке не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позов залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, тобто у звязку з подачею позивачем до початку розгляду справи по суті відповідної заяви, що відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» виключає можливість повернення судового збору.

У звязку з цим, в задоволенні клопотання належить відмовити.

При цьому, враховується практика Європейський суд з прав людини, який виходить з того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобовязання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»).

Керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про повернення судового збору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Леньо С. І.