Номер провадження: 22-з/785/145/18
Номер справи місцевого суду: 2-7392/09
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 про розяснення рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2010 року цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Лукічни про стягнення заборгованості за кредитними договорами, та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Лукічни до Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Апеляційного суду Одеської області знаходилась цивільна справа № 2-7392/09 за позовом ВАТ «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3В,, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ВАТ «Морський транспортний банк» про визнання договору недійсним.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2010 року вирішено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2009 року скасувати, позов ВАТ «Морський транспортний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити. Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» договором № 00386/FO від 09.11.2007 року заборгованість по сплаті тіла кредиту в сумі 2231120 грн 88 коп. (еквівалент по курсу НБУ станом на 19.05.2010 року 281497 дол. 48 центів США), заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 202291 грн 87 коп. (еквівалент по курсу НБУ станом на 19.05.2010 року 25522 дол. 88 центів США), пеню за несплату процентів за користування кредитом та штрафу в сумі 77511 грн 20 коп. Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» договором № 00389/FO від 19.12.2007 року заборгованість по сплаті тіла кредиту в сумі 2571785 грн 49 коп. (еквівалент по курсу НБУ станом на 19.05.2010 року 342278 дол. 67 центів США), заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 233791 грн 54 коп. (еквівалент по курсу НБУ станом на 19.05.2010 року 29497 дол. 16 центів США), пеню за неповернення основного боргу, несплату процентів за користування кредитом та штрафу в сумі 94800 грн 03 коп. Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ВАТ «Морський транспортний банк» судовий збір у розмірі 1700 грн, та витрати на ІТЗ судового розгляду справи в розмірі 30 грн. В задоволенні зустрічного позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Лукічни до Відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» про визнання договорів про надання споживчого кредиту недійсними, розірвання іпотечних договорів та договорів поруки відмовити. Накласти арешт на квартири № 5,7,10,11 в буд. № 71 по вул. М. Арнаутській в м. Одесі та кв. № 19, № 20 в буд. № 23 на вул. Софіївській в м. Одесі, які належать ОСОБА_2 на праві власності. Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована в м. Одесі на вул. Французький бульвар 54/23 і належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Накласти арешт на квартиру № 3 на вул. Дерибасівській будинок № 9 в м. Одесі, яка належить ОСОБА_4 Лукічні на праві приватної власності (т. 2, а.с. 275-280).

06.06.2018 року Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було подано заяву про розяснення рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2010 року. Свою заяву старший державний виконавець О.В. Коренюк обґрунтовує тим, що як вбачається з резолютивної частини рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2010 року, судом стягнуто суму боргу в гривні з зазначенням еквіваленту доларів США, за таких обставин державному виконавцю не є зрозумілим чи підлягає стягненню сума боргу, зазначена у рішенні суду шляхом визначення в гривні за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу. Тому, оскільки за посиланнями заявника без розяснення рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2010 року існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. За ч. 2 вказаної статті подання заяви про розяснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання. Згідно з ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про розяснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про розяснення рішення.

Сторони в судове засідання не викликались. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заяву про розяснення судового рішення, резолютивну частину рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2010 року, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вже вище зазначалось Апеляційний суд Одеської області 19 травня 2010 року ухвалив рішення, яким позовні вимоги Банку були задоволені та стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість, в задоволенні зустрічних позовних вимог суд вирішив відмовити. При чому, в резолютивній частині рішення апеляційний суд вказав суму заборгованості, яка підлягає стягненню в гривні, а в дужках зазначено еквівалент цих сум по курсу НБУ станом на 19.05.2010 року (на дату ухвалення рішення).

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що з матеріалів справи та з рішення від 19 травня 2010 року вбачається, що кредитний договір № 00386/FO від 09.11.2007 року, за яким з відповідачів за первісним позовом було стягнуто заборгованість, був укладений між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_2, за яким Банк надав позичальнику кредитні кошти на споживчі потреби в сумі 294 564,23 доларів США (т. 1, а.с. 39-42). Кредитний договір № 00389/FO від 19.12.2007 року був укладений між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_2, за яким Банк надав позичальнику кредитні кошти на споживчі потреби в сумі 353 601,56 доларів США (т. 1, а.с. 8-12). Отже, предметом вказаних договорів стали грошові кошти в іноземній валюті.

За ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено обовязок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов'язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.Загальні положення виконання грошового зобов'язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті у правовідносинах, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України). У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.Вказані позиції висловлені Верховним судом України в справі № 6-708цс17 та Верховним судом в постанові від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14-ц.

Таким чином, оскільки предметом спірних кредитних договорів, щодо яких на користь позивача була стягнута заборгованість, стали грошові кошти в іноземній валюті, а Апеляційний суд Одеської області в резолютивній частині рішення від 19 травня 2010 року вказав грошові суми, які підлягають стягненню, в гривнях, та зазначив поряд еквівалент в доларах, зважаючи на розяснення вищих судів, апеляційний суд вважає за необхідне подану заяву про розяснення рішення задовольнити та розяснити, що суми стягнутої заборгованості, зазначена в резолютивній частині рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2010 року, підлягають перерахуванню стягувачеві в іноземній валюті. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Аналогічну правову позицію висловила ОСОБА_6 Верховного Судув постанові від 04 липня 2018 року по справі № 761/12665/14-ц (Провадження № 14-134цс18) (п.п. 55-56).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 272, 381 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_1 про розяснення рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2010 року задовольнити.

Розяснити, що суми стягнутої заборгованості за кредитним договором № 00386/FO від 09.11.2007 року та кредитним договором № 00389/FO від 19.12.2007 року, зазначені в резолютивній частині рішення Апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2010 року, підлягають перерахуванню стягувачеві в іноземній валюті. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Ухвала Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

19.07.2018 року м. Одеса