Справа № 454/303/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Хомин В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокаль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, третьої особи Головного управління Держгеокадастру в особі відділу Держгеокадастру у Сокальському районі про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даною позовною заявою до відповідача та третьої особи про визнання права власності на майно в порядку спадкування, в позовній заяві вказавши, що 16.05.1996 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається із земельної ділянки розміром 1.8600 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала у колективній власності селянської спілки «Волинь» та знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Сокальського району Львівської області, право на яку належало спадкодавцю на підставі сертифікату на земельну частку серія ЛВ №0147625, виданого 01.08.1996 року на підставі рішення Сокальської райдержадміністрації від 17.06.1996 року за №324.

Зазначає, що вона проживала із спадкодавцем та фактично вступила у володіння спадщиною. Надалі продовжує користуватись і розпоряджатись майном, що підтверджуються довідкою Смиківської сільської ради від 15.11.2016 року №575/02-09.

Вказує, що сертифікат на право на земельну частку був виданий у відповідності до Програми приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області, яка в часі випереджала врегулювання питання видання та реєстрації сертифікату на загальнодержавному рівні, а тому за формою сертифікат не відповідає вимогам Указу Президента України від 08.08.1995 року №720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та Постанови Кабінету Міністрів України №801 від 12 жовтня «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразки Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)».

Розпаювання та паювання земель на території ОСОБА_2 сільської ради здійснювалося відповідно до Програми приватизації майна і землі в агропромисловому комплексі Львівської області, затвердженої ухвалою Львівської області Ради народних депутатів №277 від 01.02.1993 року.

Звернувшись у нотаріальну контору з метою прийняття спадщини на вищевказану земельну ділянку їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Покликаючись на те, що сертифікат на земельну частку (пай) не є правовстановлюючим документом та рекомендовано звернутися за захистом свого права до суду.

Таким чином позивач була позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку в нотаріальному порядку.

Просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 1.8600 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала у колективній власності селянської спілки «Волинь» та знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Сокальського району Львівської області, право на яку належало спадкодавцю на підставі сертифікату на земельну частку серія ЛВ №0147625, виданого 01.08.1996 року на підставі рішення Сокальської райдержадміністрації від 17.06.1996 року за №324.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не прибули. Однак, подали заяву, в якій вказують, що позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не прибув, подав в суд заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає, справу просить слухати у їх відсутності.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівської області в судове засідання не прибув, подав в суд заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає, справу просить слухати без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі і не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

Із дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-СГ №436063, встановлено, що 16.05.1996 року помер ОСОБА_3.

Згідно сертифікату на земельну частку (пай) серія ЛВ №0147625, виданого 01.08.1996 року на підставі рішення Сокальської райдержадміністрації від 17.06.1996 року за №324, вищезазначена земельна ділянка перебувала у колективній власності селянської спілки «Волинь» та знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Сокальського району Львівської області, право на яку належало спадкодавцю.

Також, згідно довідки відділу Держгеокадастру у Сокальському районі від 17.01.2017 року №34-283-0.2-199/9-17-АП вбачається, що загальна вартість даних земельних ділянок становить 68805,44 грн.

Із довідки Смиківської сільської ради від 15.11.2016 року №575/02-09 встановлено, що позивач до дня смерті батька ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована разом з ним в с.Матів, по вул.Миру, 1, Сокальського району Львівської області.

Із свідоцтва про народження серія ЯЮ №159876, встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася 20.09.1938 року.

Мати ОСОБА_4, батько ОСОБА_3, який помер 16.05.1996 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №436063.

Разом з цим, на час смерті батька позивачки діяв ЦК України (1963р.)

Згідно п.п.4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003р.) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В свою чергу відповідно до ст. 1265 ЦК України, позивач як спадкоємець п'ятої черги має право на спадкування за законом вказаних земельних ділянок після діда.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) у порядку спадкування право на земельну частку (пай) за сертифікатом на право на земельну частку (пай) ЛВ №0147625, виданого ні підставі рішення Сокальської райдержадміністрації від 17.06.1996 року за №324 на ім'я ОСОБА_3,розміром 1.8600 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Головуючий: М. Я. Адамович