Справа № 515/371/18
Провадження № 2/515/794/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

відповідача представника Лиманської сільської

ради Татарбунарського району

Одеської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини.

20 грудня 2007 року в селі Лиман Татарбунарського району Одеської області померла мати позивача ОСОБА_4, після смерті якої залишилась земельна ділянка площею 8,54 га, розташована на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яку вона прийняла у спадщину після смерті свого чоловіка (батько позивача) - ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕІ №705244 від 27.12.2006 року, але за життя не встигла оформити на своє імя правовстановлюючий документ на спадкове майно. Позивач має право успадкувати вказану земельну ділянку в порядку першої черги за законом.

Після звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно - земельну ділянку.

За таких обставин, посилаючись на письмові докази, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за ним, як спадкоємцем першої черги по закону, права власності на спадкову земельну ділянку, враховуючи, що отримати в установленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину по закону він позбавлений можливості, оскільки спадкодавець ОСОБА_4, прийнявши вказану нерухомість у спадщину після смерті ОСОБА_5, не переоформила на себе правовстановлюючий документ на вищезазначене спадкове майно, який необхідно надати нотаріусу для прийняття спадку.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, але направила до суду заяву про слухання справи у її відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.24).

Представник Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області ОСОБА_3 направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с. 22).

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників сторін. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом з достовірністю встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його матері ОСОБА_4, однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору він не має можливості, оскільки спадкодавець ОСОБА_4, яка прийняла спадкову земельну ділянку згідно свідоцтва про право на спадщину по закону (а.с.8), після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , належну останньому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №026073, виданого 30 жовтня 2002 року (а.с.9), не оформила на себе за життя правовстановлюючий документ на вказану нерухомість.

Вказане підтверджується наступними доказами:

- копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №122990 від 22.12.2007 року (а.с.6), якою підтверджується, що ОСОБА_4 померла 20 грудня 2007 року в с. Лиман Татарбунарського району Одеської області;

- копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 544975 від 13 лютого 2018 року (а.с.7), згідно якого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕІ №705244, зареєстрованого в реєстрі за №6241 від 27.12.2006 року (а.с.8), з якого слідує, що ОСОБА_4 є спадкоємцем земельної ділянки площею 8.54 га, розташованого на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка належала її померлому чоловіку ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №026073, виданого 30.10.2002 року;

-копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №026073 від 30 жовтня 2003 року (а.с.9), яким підтверджується, що ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 8.54 га, розташованої на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ;

-копією довідки за №146, виданої Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 13.02.2018 року (а.с.12), з якої слідує, що згідно погосподарської книги №1 по Лиманській сільській раді ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на день свої смерті, яка настала 20 грудня 2007 року, була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім неї в будинку зареєстрований та проживає ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4;

- листом нотаріуса за №131/02-16 від 22.02.2018 року ( а.с. 13 ), яким позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 (спадкова справа №42/2018 від 21.02.2018 року), у звязку з тим, що він не надав правовстановлюючий документ на земельну ділянку на імя спадкодавця;

- витягом з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.14) площею 8,5439 га, що належить ОСОБА_5, яка складає 308599 грн. 60 коп.;

- інформаційною довідкою №52321030 зі Спадкового реєстру від 18.06.2018 року (а.с.28), з якої вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлої 20.12.2007 року, приватним нотаріусом ОСОБА_8 відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 62046639, зареєстрована у нотаріуса за №42/2018 від 21.02.2018 року, за заявою позивача (а.с.29) .

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Із розяснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " слідує, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які є достатніми та узгоджуються між собою, враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю ОСОБА_4 на праві приватної власності, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.8), витяг з технічної документації та інформаційна довідка про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.14), відповідач не заперечує проти вимог позову (а.с.22), а інших спадкоємців, які б мали право та претендували на прийняття спадщини судом не встановлено, оскільки відомості про таке відсутні у спадковій справі (а.с.28,29), суд вважає, що за ОСОБА_1 повинно бути визнано право власності на спадкову земельну ділянку, розміром 8,54 га, розташовану на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІI-ОД за № 026073 від 30.10.2002 року, виданого на імя ОСОБА_5, яку прийняла у спадщину його мати ОСОБА_4, яка померла 20 грудня 2007 року.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 19, 77-81, 247, 259, 264, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, (паспорт серії КМ №265939 виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 03.02.2005 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на земельну ділянку площею 8,54 га, розташовану на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІI-ОД № 026073 від 30.10.2002 року, що належала ОСОБА_5, померлому 10 грудня 2004 року, яку прийняла у спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону серії ВЕІ №705244, ОСОБА_4, що померла 20 грудня 2007 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Семенюк