АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 липня 2018 року

м.Харків

справа № 611/1056/17

провадження № 22-ц/790/1265/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма «Подолівська»,

треті особи - ОСОБА_2, сектор реєстрації прав на нерухоме майно Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Подолівська», треті особи - ОСОБА_2, сектор реєстрації прав на нерухоме майно Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянкиза апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року, постановлене під головуванням судді Андросова О.М., в залі суду в м. Барвінкове Харківської області,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ агрофірма «Подолівська», треті особи - ОСОБА_2, сектор реєстрації прав на нерухоме майно Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання недійсним договору оренди від 05.07.2017 р. на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, розміром - 8,1538 га, із земель приватної власності, розташованої на території Іванівської сільради Барвінківського району, Харківської області.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, фактично не проведено судового розгляду справи по суті, а лише вчинено фіктивний розгляд справи.

ТОВ агрофірма «Подолівська» подало заперечення на апеляційну скаргу, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підпис в договорі оренди земельної ділянки від 05.07.2017 року належить саме ОСОБА_1, а позивачем не надано належних доказів недійсності договору оренди земельної ділянки.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 травня 2017 року ОСОБА_1 була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,1538 га (рілля), кадастровий НОМЕР_1, розташованої на території Іванівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, право власності позивача на яку зареєстровано державним реєстратором прав на нерухоме майно державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори І.В.Живолуп 16.05.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 204, номер запису про право власності: 20407832, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 87150265, виданого державним реєстратором 15.05.2017 року (а.с.162, 163).

05 липня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Подолівська» було укладено договір оренди землі на підставі якого ОСОБА_1 передала в оренду відповідачу належну їй земельну ділянку площею 8,1538 га (рілля), кадастровий НОМЕР_1, розташованої на території Іванівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, строком на десять років (а.с.5-8).

08 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір міни (а.с.10-11), за умовами якого новим власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,1538 га (рілля), кадастровий НОМЕР_1, розташованої на території Іванівської сільської ради Барвінківського району Харківської області стала ОСОБА_2 (а.с.12).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 08 серпня 2017 року, в ході укладення договору міни належної їй земельної ділянки, вона дізналася про існування договору оренди землі від 05 липня 2017 року, нібито укладеного між нею та ТОВ АФ «Подолівська» строком на 10 років. Зазначає, що вказаний договір оренди земельної ділянки є недійсним, оскільки вона не укладала з відповідачем договору оренди землі та не підписувала його.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 14, 16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі. Укладення договору оренди землі, зокрема укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності, здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до вимог ч.1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотні умови договору оренди визначені в ст.15 Закону України «Про оренду землі» і за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Підпис у договорі - це дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, що підпадає під поняття «правочин» (ч. ст. 202 ЦК України), і стверджує про волевиявлення сторони.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Підписуючи договір оренди, особа надає свою згоду не тільки на передачу земельної ділянки в оренду, а саме на передачу її в оренду на певних умовах (розмір орендної плати, строк договору та інше), а не підписання позивачем договору оренди свідчить про відсутність погодження істотних умов договору із власником земельної ділянки.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 18.12.2013 року у справі №6-127цс13).

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК України.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За клопотанням представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 лютого 2018 року у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза на вирішення якої поставлено питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 під договором оренди землі від 05.07.2017 року на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, розміром - 8,1538 га, із земель приватної власності, розташованої на території Іванівської сільради Барвінківського району, Харківської області, зареєстрований 19.07.2017 р. у секторі державної реєстрації прав на нерухоме майно Барвінківської РДА номер запису 36210664 - ОСОБА_1 (а.с.173).

19 червня 2018 року від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшли матеріали справи разом із повідомленням про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи, оскільки для правильної оцінки виявлених збіжних і розбіжних ознак необхідний порівняльний матеріал в більшому обсязі (а.с.201-202).

Після цього клопотань про призначення судово-почеркознавчої експертизи від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 не підписувала оспорюваний договір оренди землі від 05.07.2017 року, а отже відсутнє її волевиявлення на укладення такого договору, - позивачем та її представником суду не надано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відсутність волевиявлення позивачки на підписання договору оренди землі не підтверджена допустимим доказом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2017року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 10.07.2018 року.