АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 659/879/17
Номер провадження: 22-ц/791/621/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

Суддів: Кузнєцової О.А.

ОСОБА_1,

Секретар: Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої від імені ОСОБА_3, на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 12 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Панкєєва В.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до Верхньосірогозької сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, Нижньосірогозька районна державна адміністрація Херсонської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 06 грудня 2007 року померла його дружина ОСОБА_4 Він є спадкоємцем першої черги за законом після померлої дружини.

Позов мотивований тим, що померла ОСОБА_4 за життя, як така, що мала право на отримання земельної частки (паю) із земель КСП «ім. Леніна» Верхньосірогозької сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області була внесена до списків громадян-членів КСП «ім. Леніна» доданого до Державного акту на право колективної власності на землю від 06 січня 1994 року, але це право не було нею оформлене належним чином.

Позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 6,97 га із земель колишнього КСП «ім. Леніна» розташовану на території Верхньосірогозької сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 12 лютого 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діюча від імені ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Статтею 351 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.9 ст.1 Перехідних положень вказаного Кодексу).

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 16 травня 2018 року третю особу відділ Держгеокадастру у Нижньосірогозькому районі Херсонської області замінено на Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області у звязку з ліквідацією.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

ОСОБА_3 пояснив, що 15 січня 1997 року на імя його померлої дружини, як працівника КСП «Леніна», зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай), який в подальшому був скасований. За життя ОСОБА_4 за отриманням нового сертифікату не зверталася, земельний пай їй не надавався.

Представники Верхньосірогозької сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області та Нижньосірогозької районної державної адміністрації Херсонської області доводи апеляційної скарги визнали та пояснили, що у сільській та районній раді відомості щодо причин скасування сертифікату на право на земельну частку (пай) від 15 січня 1997 року, виданого на імя ОСОБА_4, відсутні. Після скасування сертифікату за отриманням нового остання не зверталася, питання щодо передачі їй у користування (власність) земельної частки (паю) не вирішувалось.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області доводи скарги не визнала, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, пославшись на те, що ОСОБА_4 не мала у користуванні чи у власності земельної ділянки, яка може бути предметом спадкування.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 14 травня 1983 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6).

06 грудня 2007 року ОСОБА_4 померла, про що в Книзі реєстрації смертей 2007 року грудня місяця 08 числа вчинено відповідний актовий запис за №40 (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що 06 січня 1994 року Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Леніна Верхньосірогозької сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХС- ХІІІ, зареєстрований за №2, загальною площею 5772,6 гектарів для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Верхньосірогозької сільської ради народних депутатів від 04 червня 1993 року (16 сесія ХХІ скликання) а.с. 10-11.

Із копії трудової книжки колгоспника ОСОБА_4 вбачається, що остання з 14 серпня 1995 року по 29 квітня 2000 року була членом асоціації колгоспу «ім. Леніна» (а.с.9).

Матеріали справи свідчать, що на підставі розпорядження Голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації, № 447 від 20 грудня 1996 року на імя ОСОБА_4 був виготовлений сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХС №0164147 (а.с.37).

З пояснень сторін встановлено, що цей сертифікат був скасований. Фактично ОСОБА_4 сертифікат не видавався, земельна частка (пай) у власність останній не передавалася.

Слід наголосити, що під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій з пояснень сторін та наданих доказів причини скасування сертифікату на право на земельну частку (пай) від 15 січня 1997 року не встановлено, а отже суд позбавлений можливості дійти висновку щодо законності/незаконності скасування цього сертифікату.

Згідно п. 11 Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивач, заявивши вимоги про визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування не довів, що його померла дружина ОСОБА_4 мала право на отримання земельної частки (паю). За життя ОСОБА_4 ніяких дій, направлених на вирішення спору щодо свого права на земельну частку (пай) із земель КСП ім. Леніна та отримання підтверджуючого документу - сертифікату на своє імя, не вчиняла.

Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зібрані у справі докази не дають обґрунтованих підстав вважати, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя набула право на земельну частку (пай), яка може бути обєктом успадкування за правилами книги 6 ЦК України.

Враховуючи, що позивач не довів перед судом належними та допустимими доказами, що на момент відкриття спадщини спадкодавцеві належало право на земельну частку (пай), а отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності до вимог матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно статті 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.367,374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої від імені ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 12 лютого 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 25 липня 2018 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

ОСОБА_1