Справа № 595/767/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2018

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2017 року в с.Ліщанці, Бучацького району, Тернопільської області помер батько позивачки ОСОБА_3.

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Квасниці,9, с.Ліщанці, Бучацького району, Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку.

Позивачка в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви позов визнає, просить суд розглядати справу у її відсутності.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

21 жовтня 2017 року в с.Ліщанці, Бучацького району, Тернопільської області помер батько позивачки ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 230485, виданим Ліщанецькою сільською радою Бучацького району Тернопільській області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Квасниці,9, с.Ліщанці, Бучацького району, Тернопільської області, що підтверджується довідкою № 503 від 13.07.2018 року, виданою Ліщанецькою сільською радою.

Після смерті ОСОБА_3 спадщина відкрилася за заповітом, який був складений ним 24 травня 2006 року і посвідчений секретарем Ліщанецької сільської ради.

Згідно вказаного заповіту спадкодавець, все своє майно, заповів позивачці ОСОБА_1

Позивачка є спадкоємцем за заповітом, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця фактично спадщину прийняла, оскільки проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 1168/02-17 від 12.12.2017 року, виданою Ліщанецькою сільською радою.

Відповідно до довідки № 179/-1-24 від 21.05.2018 року, виданої приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав ОСОБА_3 до нотконтори не було подано, в звязку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на імя ОСОБА_1 є неможливим.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_4 СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідачка на спадкове майно не претендує.

Інших осіб, які б мали право на обовязкову частку згідно ст. 1241 ЦК України судом не встановлено.

Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,81,200,263-265 ЦК України, ст.ст.1220-1223, 1233-1236 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3, який помер 21 жовтня 2017 року, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.Квасниці,9 , с.Ліщанці, Бучацького району, Тернопільської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області безпосередньо, або через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_4