Справа №359/3530/18
Провадження №2/359/1769/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Петровій О.О.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про розірвання шлюбу,

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 15 березня 2013 року сторони уклали шлюб. 6 серпня 2013 року в них народився син ОСОБА_3 Позивач не бажає жити однією сімєю з ОСОБА_3, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_2 просить суд розірвати шлюб.

Позивач не зявилась у судове засідання. ОСОБА_2 надіслала заяву (а.с.13), в якій вона підтримує позов та просить розглянути цивільну справу в її відсутності.

ОСОБА_1 у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 15 березня 2013 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у ВРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві, про що був складений відповідний актовий запис за №300. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БК №218588 від 15 березня 2013 року (а.с.4).

6 серпня 2013 року у них народився син ОСОБА_3 Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОК №240765 від 15 серпня 2013 року (а.с.5).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу супере-чило б інтересам хоча б одного з них.

Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допуска-ється. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Встановлено, що ОСОБА_2 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_1 не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, повязане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №187 від 25 квітня 2018 року (а.с.1). Предявлений нею позов задоволений в повному обсязі.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.3 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 15 березня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що був складений відповідний актовий запис №300, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Рішення суду складено в повному обсязі 10 серпня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його в повному обсязі.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_4