АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/15/17 Номер провадження 22-ц/786/1344/18Головуючий у 1-й інстанції Дядечко І. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

секретаря Ткаченко Т.І.,

за участі адвоката ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві апеляційної скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4

на заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 травня 2017 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із займаного приміщення,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із вказаним позовом. Позивач зазначав, що19 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк» філії Міського відділення № 62 та ОСОБА_7 укладено договір кредит №6198 про надання кредиту в розмірі 25 000 доларів США. В забезпечення договору було укладено іпотечний договір, за яким в іпотеку була надана трикімнатна квартира № 90 за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Генерала Манагарова, оціночною вартістю 179 002 грн. Одночасно було укладено договір поруки № 1 від 19 жовтня 2007 року з ОСОБА_5, відповідно до якого остання виступила поручителем за належне виконання ОСОБА_7 зобовязань за договором про іпотечний кредит №6198.

Рішенням Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість за договором кредиту № 6198 від 19 жовтня 2017 року в сумі 12 760,09 доларів США.

В звязку з тим, що вказаним рішенням зобовязання між сторонами не припинено, станом на 10 квітня 2017 року утворилась додаткова заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 787, 64 доларів США.

Посилаючись на вказане і уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за договором про іпотечний кредит № 6198 від 19 жовтня 2007 року у розмірі 1 797,64 доларів США.

В рахунок погашення кредитної заборгованості за договором про іпотечний кредит № 6198 від 19 жовтня 2007 року в сумі 14 127,08 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 19 жовтня 2007 року, а саме: трикімнатну житлову квартиру № 90 за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Генерала Манагарова, будинок 24/36-А, оціночною вартістю 179 002 грн., що належить ОСОБА_4 на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни предмета іпотеки для подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності. Також позивачем заявлено вимогу про виселення ОСОБА_4 і ОСОБА_6 із вищезазначеної квартири.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 травня 2017 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 6198 від 19 жовтня 2007 року у розмірі 1 797, 64 доларів США, яка складається з: 1 250,57 доларів США простроченої заборгованості по відсоткам; 323,17 доларів США заборгованості за пенею; 66, 52 доларів США 3% річних; 157,38 доларів США штрафу 10% від вартості невиконаного зобовязання.

В рахунок погашення кредитної заборгованості за договором про іпотечний кредит № 6198 від 19 жовтня 2007 року в сумі 14 127,08 доларів США, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, що укладений 19 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Міського відділення № 62 м. Кременчука та ОСОБА_7, а саме на нерухоме майно: трикімнатну житлову квартиру № 90 за адресою Полтавська область м. Кременчук вулиця Генерала Манагарова, будинок 24/З6-А, оціночною вартістю 179 002 грн., що належить ОСОБА_4 на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни предмета іпотеки для подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності.

Висилено ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з квартири № 90 будинку № 24/36-А по вулиці Генерала Манагарова в місті Кременчуці Полтавської області.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржив представник відповідача, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема, вказує, що відсутність у резолютивній частині рішення вказівки початкової ціни предмета іпотеки для подальшої реалізації суперечить вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку», а також правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-1935цс15. Вважає, що оскаржуваним рішенням порушені житлові права дитини, яка зареєстрована і проживає у спірному житловому приміщенні. Також зазначає, що судом першої інстанції було порушено порядок повідомлення учасників справи про її розгляд.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав, визначених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», в особі в.о. керуючого філією-Міським відділенням № 62 м. Кременчук ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_7 укладено договір про іпотечний кредит №6198, відповідно до якого останній надано кредит в сумі 25 000 доларів США на придбання квартири зі сплатою 12% річних з терміном повернення не пізніше 18 жовтня 2022 року.

10 жовтня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 1, згідно якого остання зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором № 6198 від 19 жовтня 2007 року.

З метою належного виконання зобовязання з ОСОБА_7 укладено іпотечний договір від 19 жовтня 2007 року, згідно з яким в іпотеку ВАТ «Державний ощадний банк України» була надана нерухомість, а саме трикімнатна житлова квартира № 90, за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Генерала Манагарова, буд. 24/36-А.

Свої зобов'язання за договором про іпотечний кредит відповідачі належним чином не виконували.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2016 року, яке набрало законної сили 21 червня 2016 року, по цивільній справі № 537/919/16-ц позов Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк Україна» в особі філії Полтавського обласного управління АТ «Державний Ощадний банк Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по кредиту, процентах та пені задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» заборгованість за договором кредиту № 6198 від 19 жовтня 2007 року в розмірі 12 932, 49 доларів США. У вказаному судовому рішенні боргові зобовязання відповідачів зазначені станом на 22 березня 2016 року.

На виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2016 року було відкрито виконавчі провадження, однак до теперішнього часу борг не стягнутий, про що свідчить лист №39824 від 10 травня 2017 року Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області та лист №17802 від 05 травня 2017 року Крюківського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області.

За період з 23 березня 2016 року по 10 квітня 2017 рік за відповідачами рахується заборгованість в розмірі 1797,64 доларів США, в тому числі 1250,57 доларів США прострочена заборгованість по відсотках, 323,17 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, 66,52 доларів США відшкодування 3% річних, 157,38 доларів США штраф 10% від вартості невиконання зобовязання, відповідно до п. 2.2 іпотечного кредиту від 19 жовтня 2007 року, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили зобовязання за кредитним договором в результаті чого утворилася заборгованість, яка підлягає погашенню шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку».

Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до п. 3.4. розділу 3 Договору про іпотечний кредит банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором, зокрема у випадку: затримання сплати частини Кредиту та процентів за користування кредитом понад двох місяців.

Згідно п.4.2.2. розділу 4 Договору про іпотечний кредит банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на два місяці, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що позичальник порушив порядок виконання зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, що зумовило виникнення у іпотекодержателя права задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», зі встановленням початкової ціни предмета іпотеки для подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в резолютивній частині рішення зазначення початкової ціни предмета іпотеки для подальшої реалізації не спростовують висновків місцевого суду, з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

Отже, процесуальний закон допускає можливість перегляду та повторного визначення на підставі оцінки суб'єкта оціночної діяльності ціни предмета іпотеки у ході виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини в рішеннях Sutyazhnik v. Russia від 29 липня 2009 року, Esertas v. Lithuania від 31 травня 2012 року зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_8 Верхового Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц, дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Частина 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що не зазначення початкової ціни предмета іпотеки не призводить до незаконності судового рішення, яке за своїм змістом і висновками відповідає положенням закону, умовам договорів і обставинам справи. При цьому подальше визначення ціни предмета іпотеки можливе в ході виконавчого провадження, згідно до визначеної законом процедури.

Твердження скаржника щодо неврахування судом факту реєстрації і проживання у житловому приміщенні малолітньої дитини не заслуговують на увагу, так як з матеріалів справи вбачається, що в розпорядженні суду була інформація надана Крюківською районною адміністрацією виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 06 березня 2017 року, згідно якої за адресою: вул. Генерала Манагарова, 24/36/ААДРЕСА_1 зареєстровані дві особи: ОСОБА_4 (22 лютого 1970 р.н.), ОСОБА_6 (14 січня 1991 р.н.)/ т. 1 а.с. 167./

Тобто, на момент ухвалення судового рішення у спірному житловому приміщенні були зареєстровані лише повнолітні особи.

Долучена до заяви про перегляд заочного рішення довідка про реєстрацію місця проживання особи № 5855, згідно якої за адресою місцезнаходження іпотечного майна зареєстрована ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 не може свідчити про порушення судом житлових прав малолітньої дитини, оскільки така особа була зареєстрована у спірному приміщенні після ухвалення судового рішення, а саме 17 червня 2017 року.

Також безпідставними є посилання скаржника на порушення судом порядку повідомлення учасників справи про її розгляд.

Так, з метою встановлення зареєстрованого місце проживання відповідачів по справі, судом першої інстанції було направлено запити Крюківській районній адміністарції Кременчуцької міської ради. Згідно отриманих відповідей, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 зареєстровані і проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/ААДРЕСА_1, а ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2.

За вказаними адресами судом, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, чинної, станом на дату вчинення відповідних процесуальних дій, направлялися процесуальні документи, однак, повертались до відправника без вручення «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, з метою дотримання принципу відкритості інформації щодо справи, у порядку, визначеному ч. 9 ст. 74 ЦПК України (чинної, станом на дату вчинення відповідних процесуальних дій) судом першої інстанції повідомлено відповідачів про розгляд справи через оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 44 від 07 березня 2017 року, що підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, судова колегія не вбачає порушення судом першої інстанції порядку повідомлення учасників справи про її розгляд і вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими.

Отже, доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, колегія суддів, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_11

/підпис/ ОСОБА_12

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1