Справа № 361/5475/16-ц
Провадження №2/760/1570/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

29 січня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря- Каліщук М.В.

представника позивача - Цирулєвський Р.О.

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД групп» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

21.09.2016 позивач ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.07.2006 між АБ «Банк регіонального розвитку» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №27/10-620І, згідно якого банк надав ОСОБА_5 кредит в іноземній валюті у сумі 74 730,00 доларів США з кінцевим строком повернення кредиту 17.07.2016, а останній зобов'язався повернути банку кредит у повному обсязі згідно графіку, що встановлений в Додатку №1 до договору, та сплатити проценти за його користування у розмірі 13, 00 % річних та комісійну винагороду. Для забезпечення виконання ОСОБА_5 своїх обов'язків, зокрема, щодо повернення кредиту та сплати процентів та комісійної винагороди, 18.07.2006 між АБ «Банк регіонального розвитку» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №027/ДП751І, за умовами якого ОСОБА_6 зобов'язався відповідати перед АБ «Банк регіонального розвитку» за виконання ОСОБА_5 зазначених обов'язків за кредитним договором. Відповідач ОСОБА_6 порушив умови кредитного договору, своєчасне повернення кредиту, сплату процентів та комісійної винагороди не забезпечив, у зв'язку з чим станом на 09.09.2016 має заборгованість загальний розмірі якої складає 39 925,85 доларів США.

09.09.2013 між АБ «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» було укладено договір № 55 відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 27/10-620І від 18.07.2006. Відповідно до умов даного договору АБ «Банк регіонального розвитку» відпустив позивачу ТОВ «Юридична компанія «МТД Груп» усі права за кредитним договором.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість у розмірі 8 000,00 доларів США, що по курсу НБУ(2663,7804 грн./100 доларів США) становить 213102,43 грн..

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі та просив їх задовольнити

Представник відповідача ОСОБА_5- адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позов поданий з пропуском строку позовної давності. З цього приводу зазначив, що строк позовної давності необхідно обчислювати не з кінцевого строку повернення кредиту - 17.07.2016, а з моменту першого прострочення платежу ОСОБА_5, тобто коли він фактично припинив виконувати свої зобов'язання за кредитним договором. Аналогічна заява про застосування позовної давності надійшла до канцелярії суду і від представника відповідача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог визначених у ст. 128 ЦПК України. Про причини своєї неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався.

З урахуванням думки представника позивача, відповідача ОСОБА_5 та його представника, суд керуючись ст. 223 ЦПК України знаходить можливим розглянути справу в даному судовому засіданні у відсутності відповідача ОСОБА_6.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.07.2006 між АБ «Банк регіонального розвитку» та відповідачем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №27/10-620І, згідно якого банк надав ОСОБА_5 кредит в іноземній валюті у сумі 74 730,00 доларів США з кінцевим строком повернення кредиту 17.07.2016.

Зі змісту зазначеного кредитного договору слідує, що відповідач ОСОБА_5 зобов'язався повернути АБ «Банк регіонального розвитку» кредит у вищевказаний строк у повному обсязі згідно графіку, що встановлений в Додатку №1 до договору, та сплатити проценти за його користуванням у розмірі 13, 00 % річних та комісійну винагороду у розмірі 2% річних від суми заборгованості.

Відповідно до п.п. 1.2, 2.5, 3.3.14 кредитного договору та Додатку №1 до кредитного договору сторонами погоджено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 623, 00 доларів США щомісяця з 01 до 10 числа наступного місяця до червня 2016 року. Сплата відсотків за користування кредитом здійснюється не пізніше 10 (Десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим. Комісійна винагорода сплачується у день укладення договору та в подальшому щорічно до десятого числа місця, в якому кредит наданий позичальнику, на протязі дії договору. Комісійна винагорода нараховується на залишок заборгованості за кредитом, що існує на перше число місяця, в якому комісійна винагорода має бути сплачена.

Згідно п. 4.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником термінів сплати процентів та/або комісійної винагороди, а також прострочення термінів повернення кредиту, визначених графіком, позичальник сплачує банку пеню в розмірі (один) відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в цей період.

09.09.2013 між АБ «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» було укладено договір № 55 відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 27/10-620І від 18.07.2006. Відповідно до умов даного договору АБ «Банк регіонального розвитку» відпустив позивачу ТОВ «Юридична компанія «МТД Груп» усі права за кредитним договором.

В силу вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків стаття 11 ЦК визначає договори та інші правочини.

Виконання зобов'язання полягає у вчиненні або утриманні від вчинення дій, які складають його об'єкт.

За загальним правилом, визначеним у ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором від 18.07.2006 №27/10-620І виконав своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується наданими суду та дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема заявою на видачу готівки від 18.07.2006 №18.2/208 та не заперечується відповідачем ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_5 умови кредитного договору порушив, у строк та в порядку, що встановлені договором, кредит в повному обсязі не повернув та не сплатив проценти за його користуванням і комісійну винагороду.

Факт порушення умов кредитного договору з боку відповідача ОСОБА_5 не заперечується.

Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 09.09.2013 загальний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_5 за кредитним договором від 18.07.2006 №27/10-620І складає 92 381,07 доларів США, в тому числі: 21 775,00 доларів США - сума кредиту, 38 150,85 доларів США - сума простроченого кредиту; 25 312,16 доларів США - сума прострочених процентів, 4 826,20 доларів США - сума простроченої комісії за управління кредитом, 1 284,62 доларів США - пеня за кредитом; 866,94 доларів США - пеня за процентами, 165,30 доларів США - пеня за прострочення сплати комісії.

Даний розрахунок з боку відповідача по суті не оспорений, доказів, які достовірно підтверджують оплату кредиту і іншу суму заборгованості, квитанцій по оплаті ОСОБА_5 суду не надано.

Підстави сумніватися у правильності представленого розрахунку заборгованості у суду відсутні, розрахунок детально аргументованим, повно відображає рух грошових коштів внесених відповідачем на погашення заборгованості, черговість погашення сум заборгованості, яка встановлена з дотриманням вимог закону та умов договору.

Вирішуючи заяви представників відповідачів про застосування до вимог позивача строків позовної давності суд враховує, що згідно положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, у межах строку позовної давності, загальна тривалість якого встановлюється в три роки, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - один рік.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як видно з матеріалів справи, даний позов пред'явлений позивачем 21.09.2016. Строк дії кредитного договору закінчився 17.07.2016 тобто в цій частині позивачем не пропущено строк позовної давності. Щодо посилань представників позивачів, що строк перебігу позовної давності необхідно обчислювати з дня першого прострочення відповідачем ОСОБА_5 сплати заборгованості за кредитом, то дане положення не може бути застосовано в даних конкретних правовідносинах, оскільки ні перший кредитодавець, ні теперішній позивач не звертались до відповідача з вимогою дострокового погашення заборгованості та повної суми зобов'язань за кредитним договором, а тому враховуючи вимоги ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності у даних правовідносинах починається зі спливом строку виконання зобов'язання, тобто з 17.07.2016. За таких обставин, підстав для застосування загальної позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитом та процентами суд не вбачає.

Щодо доводів представників відповідачів про пропуск позивачем спеціального строку позовної давності за вимогами про стягнення пені, останні суд визнає не обґрунтованими, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості пеня дійсно нарахована за період з 01.06.2013 по 13.08.2013 з кінцевою датою погашення 08.09.2013, однак з позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідачів не всю прострочену суму заборгованості, а лише заборгованість по тілу кредиту, яка виникла з вересня 2013 по 17.07.2016, і дані обставини були підтверджені в судовому засіданні представником позивача.

Отже, застосування спеціального строку позовної давності в даному випадку є недоцільним, оскільки позивач не просить стягнути з відповідачів пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Окремо суд мотивує своє рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_6.

Так, як вбачається з матеріалів справи, для забезпечення виконання ОСОБА_5 своїх обов'язків, зокрема, щодо повернення кредиту та сплати процентів та комісійної винагороди, 18.07.2006 між АБ «Банк регіонального розвитку» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №027/ДП751І.

Згідно п. 3.5.2. зазначеного договору поруки, ОСОБА_6 як поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність з ОСОБА_5 перед АБ «Банк регіонального розвитку» за невиконання ОСОБА_5 всіх зобов'язань за кредитним договором від 18.07.2006 №27/10-620І.

В п. 5.2 договору поруки, сторони погодили, що даний договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до повного виконання сторонами обов'язків за чим та кредитним договором.

Пунктом 3.2.1. договору поруки встановлено обов'язок банку повідомити поручителя про порушення боржником основного зобов'язання із наданням розрахунку заборгованості.

За змістом ч. 1 ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.ч. 1 та 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

Таким чином, як слідує зі змісту п. 5.2 договору поруки на час пред'явлення позову встановлений у ньому строк закінчився.

В той же час, з боку позивача не надано доказів на підтвердження направлення/вручення ОСОБА_6 вимоги про погашення заборгованості за кредитним договору у вищевказаний строк.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених обставини, договір поруки від 18.07.2006 №027/ДП751І, укладений між АБ «Банк регіонального розвитку» та ОСОБА_6, у відповідності до пролежень ч. 4 ст. 559 ЦК України є припиненим.

Встановлюючи строк, з якого договір поруки вважається припиненим, суд виходить з того, що договором поруки передбачено, що він діє до повного виконання обов'язків сторонами за кредитним договором № 27/10-620І. однак, судом встановлено, що на даний час обов'язки за кредитним договором сторонами не виконанні.

Разом з тим, виходячи з аналізу п. 3.2.1. договору поруки та ст. 559 ЦК України, боржник зобов'язаний був повідомити поручителя про невиконання боржником забезпеченого порукою зобов'язання та запропонувати виконати його в повному обсязі.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, пеня за несвоєчасну сплату ОСОБА_5 кредиту, відсотків та комісії почала нараховуватись з 11.06.2013 з кінцевою датою виконання 10.07.2013, однак позивачем не було здійснено заходів для повідомлення поручителя про невиконання боржником зобов'язань забезпечених порукою протягом шести місяців з дня спливу строку виконання зобов'язання, тобто до 11.01.2014, чим на думу суду було порушено право поручителя на повідомлення боржника про вимогу та добровільне виконання зобов'язання боржника перед банком за договором кредиту.

Отже, на даний час відсутні правові підстави для покладення на ОСОБА_6 як поручителя відповідальності за порушення ОСОБА_5 основного зобов'язання за кредитним договором від 18.07.2006 №27/10-620І.

З огляду на зазначене, в задоволенні вимог позивача ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» до відповідача ОСОБА_6 належить відмовити в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_5 на користь відповідача підлягають стягненню витрати, понесені на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 253, 256-258, 261, 526, 530, 553-555, 559, 610-612, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 6,7, 12-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД групп» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 /проживає: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД групп» /код за , міцезнаходження: 02097 м. Київ, вул. Радунська, 1/10, оф. 6; адреса для листування: 03164, вул. Генерала Наумова, 1/ частину заборгованості по тілу кредиту за період з 21.09.2016 по 17.07.2016 за кредитним договором № 27/10-6201 від 18.07.2006 в розмірі 8`000,00 (вісім тисяч) доларів США, що по курсу НБУ станом на 21.09.2016 становить 213 102 (двісті тринадцять тисяч сто дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_5 /проживає: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД групп» /код за , міцезнаходження: 02097 м. Київ, вул. Радунська, 1/10, оф. 6, адреса для листування: 03164, вул. Генерала Наумова, 1/ витрати з оплати судового збору в сумі 3`222, 13 грн..

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД групп» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Дата складення повного судового рішення 08.02.2018.

Суддя: В.В. Лазаренко