Справа №538/842/18
Провадження по справі №2/538/434/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Бондарь В.А., при секретарі судового засідання Дробот О.П., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району, третя особа Перша лохвицька державна нотаріальна контора, зацікавлена особа: Лохвицький районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що 27 квітня 1998 року помер двоюрідний внук позивачки ОСОБА_3, після смерті якого залишилося спадкове майно, в склад якого входить земельна частка (пай) площею 3,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :00:001:0097, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0093923, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лохвицькою райдержадміністрацією 23.07.1997 року за № 197.

Заповіти спадкодавцем не посвідчувалися.

Двоюрідний внук є родичем четвертого ступеню споріднення і таким чином ОСОБА_1 являється спадкоємцем за законом ОСОБА_3 п"ятої черги.

06.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Першої лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на спадщину померлого ОСОБА_3. Державний нотаріус своєю постановою від 06.06.2018 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку із тим, що неможливо документально підтвердити факт родинних відносин ОСОБА_1 із спадкодавцем, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просить суд винести рішення, яким: встановити факт, що ОСОБА_3, який помер 27 квітня 1997 року був двоюрідним внуком ОСОБА_1, та визнати право власності після померлого ОСОБА_3 на спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) площею 3,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :00:001:0097, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0093923, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лохвицькою райдержадміністрацією 23.07.1997 року за № 197.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив задовольнити, суду пояснив, що ОСОБА_3, який помер 27 квітня 1997 року був двоюрідним внуком позивачки.На даний час втрачено оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) , що видавався спадкодавцю, який підтверджує його право власності на земельну частку.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову.

Третя особа: Перша лохвицька державна нотаріальна контора на розгляд справи не з"явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову.

Зацікавлена особа : Лохвицький районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області на розгляд справи не з"явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що 27 квітня 1998 року помер двоюрідний внук позивачки ОСОБА_3, після смерті якого залишилося спадкове майно, в склад якого входить земельна частка (пай) площею 3,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :00:001:0097, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0093923, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лохвицькою райдержадміністрацією 23.07.1997 року за № 197.

Заповіти спадкодавцем не посвідчувалися.

Двоюрідний внук є родичем четвертого ступеню споріднення і таким чином ОСОБА_1 являється спадкоємцем за законом ОСОБА_3 п"ятої черги.

06.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Першої лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на спадщину померлого ОСОБА_3. Державний нотаріус своєю постановою від 06.06.2018 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку із тим, що неможливо документально підтвердити факт родинних відносин ОСОБА_1 із спадкодавцем, а також відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Дійсно, на даний час не збереглося ряд документів, які підтверджують родинні відносини позивачки із спадкодавцем і таким чином документально неможливо встановити факт її родинних відносин з ОСОБА_3.

Крім цього, на даний час втрачено оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0093923, який видавався ОСОБА_3.

Той факт , що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0093923 видавався спадкодавцю підтверджується інформаційним листом відділу у Лохвицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 896/170-18 від 25.07.2018 року.

Згідно довідки № 255 від 16.04.2018 року, наданої ОСОБА_2 сільською радою Лохвицького району, ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав на день смерті 27.04.1998 року в с. Скоробагатьки по вул. Вишнева, 35, Лохвицького району. Проживав одиноко.

Відповідно до довідки Лохвицького РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області від 25.07.2018 року за № 591/12.12-04.33, актових записів про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 по Лохвицькому РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області не виявлено. Перевірка проведена за період з 1926 року по 1932 рік. Також перевірені поновлені актові записи про народження за період з 1941 року по теперішній час, актовий запис не виявлено. Шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за 1949 рік по Лохвицькому РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області не виявлено. Перевірка проведена за період з 1946 року по 1952 рік.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 з спадкодавцем, необхідно для оформлення спадкових прав.

Так, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_3 по сусідству мали земельні ділянки і дійсно знає, що в нього є двоюрідна баба ОСОБА_1. Так як ОСОБА_3 інших родичів не мав, його поховання проводила ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, та був двоюрідним внуком ОСОБА_1. ОСОБА_3 проживав сам, коли помер поховання проводила ОСОБА_1.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків, які були допитані у судовому засіданні.

За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1265 ЦК України у п"яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Встановлено, що дійсно, ОСОБА_3, який помер 27 квітня 1998 року був двоюрідним внуком ОСОБА_1, а тому позивачка має право на спадкування прав та майна спадкодавця, як спадкоємець п"ятої черги за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 76, 206, 247, 263-265, 315, 319 ЦПК України, ст. ст. 373, 328, 1216, 1225, 1265, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району, третя особа Перша лохвицька державна нотаріальна контора, зацікавлена особа: Лохвицький районний відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, що ОСОБА_3, який помер 27 квітня 1998 року (свідоцтво про смерть І-КЕ № 091180) був двоюрідним внуком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно померлого 27 квітня 1998 року ОСОБА_3, а саме: право на земельну частку (пай) площею 3,37 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :00:001:0097, що знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ПЛ № 0093923, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лохвицькою райдержадміністрацією 23.07.1997 року за № 197.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.А. Бондарь