Справа № 202/7427/14-ц
Провадження № 2/202/1463 /2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 листопада 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Герасименко В.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 24 листопада 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 40/703-5, згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 349 639,80 грн., зі сплатою 17% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 23 листопада 2012 року, і на умовах визначених договором кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач належним чином не виконує умови договору, у звязку із чим, станом на 23 червня 2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 184 454,21 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року позов задоволено, однак ухвалою Індустріального суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2018 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. У своїх поясненнях зазначив, що 24 листопада 2005 року між позивачем та відповідачем по справі було укладено кредитний договір №40/703-5, згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти у сумі 349639,80 грн. зі сплатою 17 відсотків з терміном повернення заборгованості до 23 листопада 2012 року за умовах визначеним кредитним договором. В якості забезпечення виконання умов кредитного договору позивач уклав іпотечний договір №717. Окрім того позивач уклав два договори поруки. Відповідач по справі був працівником у власника поручителів по кредитному договору ОСОБА_3 Фактично кредит, який надавався відповідачу надавався поручителям по справі. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2009 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ЗАТ «ГМК-Україна», який є поручителем за кредитним договором, задоволено в повному обсязі, стягнено з ЗАТ «ГМК-Україна», як поручителя на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором. 26 січня 2010 року було відкрите виконавче провадження на виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області №30/182-08, виданого 24.02.2009 року про стягнення з ЗАТ «ГМК-Україна» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 414238,09 грн. Наразі виконавче провадження закрито, виконавчий документ повернуто стягувачу. Також, недоведеними є розрахунки і суми щодо зобовязань відповідача по кредитному договору, оскільки з початку отримання кредиту і до 15 квітня 2011 року сума заборгованості булі відсутня, а з 15 квітня 2011 року банк визначає суму заборгованості у розмірі 488,00грн., яку відповідач сплатив. У звязку із чим не зрозуміло яким чином були нараховані відсотки, також із розрахунків не можливо встановити яким чином погашалась заборгованість за рішенням господарського суду Дніпропетровської області.

Суд,заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 24 листопада 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 40/703-5, згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в сумі 349 639,80 грн., зі сплатою 17% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 23 листопада 2012 року, і на умовах визначених договором кредиту.

Згідно із положеннями п. 1.2 договору кредит надається позичальнику на фінансування будівництва придбання (інвестування) житла відповідно до договору № 70 дольового будівництва квартири № 70 по вул. Піонерській (обєкт № 489) за рахунок коштів фізичних осіб від 29 грудня 2003 року та додаткових угод до нього, що укладений між позичальником і ОСОБА_4 (інвестори) та Закритим акціонерним товариством «Укртрансенерго» (забудовник).

Відповідно до п. 2.1 договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника № 4271 на його поточний рахунок № 4271 з подальшим перерахуванням на цілі, визначені п. 1.2 цього договору.

Згідно із Статутом ПАТ «Укрсоцбанк», затвердженим рішенням загальних зборів акціонерів від 17 лютого 2014 року (протокол № 1), загальними зборами акціонерів від 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Позивач у позові зазначає, що у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка відповідно до довідки розрахунку заборгованості станом на 23 червня 2014 року за кредитним договором від 24 листопада 2005 року становить 184 454,21 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим кредитом 488 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 160 613,41 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 51,46 грн.; пені за несвоєчасне повернення заборгованості по відсоткам 23 301,34 грн.

Так, згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору.

В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак з наданого позивачем розрахунку неможливо встановити розмір заборгованості, оскільки його дані є суперечливими.

Так, у першій колонці розрахунку зазначено про те, що станом на 10 серпня 2007 року і згідно даних розрахунку по 23 червня 2014 року у відповідача немає заборгованості із сплати за кредитом (залишок), немає залишку заборгованості по кредиту, відсотки в валюті кредиту також указано за показником «0,00».

Такі ж дані містяться і у другій колонці розрахунку, де зазначено, що з 31 липня 2008 року по 26 жовтня 2010 року у відповідача немає заборгованості із сплати кредиту і цей показник визначено як «0,00». Але вже у даті за 15 квітня 2011 року суму заборгованості банк визначає у розмірі 488 грн.

Ухвалою суду від 07 червня 2018 року з ПАТ «Укрсоцбанк» було витребувано оригінал кредитної справи по кредитному договору № 40/703-5 від 24.11.2005 року, для огляду у судовому засіданні та належним чином завірену копію кредитної справи по кредитному договору № 40/703-5 від 24.11.2005 року, але банк цих вимог ухвали суду не виконав і відповідних матеріалів до суду не надав.

З огляду на те, що доказування і висновки суду не можуть гуртуватися на припущеннях, суду не надано підтверджуючих документів і обґрунтування підстав виникнення у відповідача суми заборгованості в розмірі 488 грн. після зазначення у розрахунку про її відсутність, суд в силу приписів ст. 81 ЦПК України визнає наданий банком розрахунок недоведеним і необґрунтованим і тому в цій частині позову вважає за доцільне відмовити.

Що стосується позовної вимоги про стягнення із відповідача заборгованості із сплати відсотків у сумі 160613,41 грн., то вона задоволенню також не підлягає, оскільки як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором банківською установою не обґрунтовано з чого складається ця сума, обґрунтованого і доведеного періоду її виникнення і підстав для нарахування, суперечливого характеру указаних у розрахунку сум.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені, то вони також задоволенню не підлягають з огляду на відмову у задоволенні позову про стягнення суми основної заборгованості за договором

Ураховуючи встановлені судом обставини справи та відповідні їм приписи законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 526, 527, 610, 625, 1054 ЦК України, ст. 4, 10-13, 19, 43, 76-81, 81, 89, 95-96, 141, 258-259, 263-265, 280, 282, 284, 287-289 Цивільно-процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя С.Г. Зосименко