Постанова

Іменем України

17 липня 2018 року

м. Київ

провадження № 22-ц/796/4349/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді- Мазурик О.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Махлай Л.Д., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва

в складі судді Мальцева Д.О.

від 01 березня 2018 року

по справі № 2-534/11 Шевченківського районного суду м. Києва

за скаргою ОСОБА_1

на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шеремета Олександра Вікторовича

та начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві ГоціяБогдана Ігоровича,

стягувач - Державна іпотечна установа,

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Шевченківський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, Відділ) Шеремета О.В. та начальника Шевченківський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Гоція Б.І., в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу Шеремета О.В. та дії начальника Відділу Гоція Б.І. щодо передачі на реалізацію арештованого майна, а саме: земельної ділянки площею, 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1, на підставі заявки від 17.11.2017 по зведеному виконавчому провадженню № 34716332.

Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Шеремета О.В. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва № 2-534 від 04.10.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи боргу у розмірі 688 950,02 грн.

В ході виконавчого провадження державним виконавцем Шереметом О.В. підготовлено, а начальником Відділу Гоцій Б.І. підписано заявку від 17.11.2017 на реалізацію арештованого майна боржника - земельну ділянку.

Вказав, що в заявці в порушення пунктів 2-4 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 29.09.2016 № 2831/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/29431 (далі - Порядок), ст. 19 Конституції України не міститься обов'язкових даних, а саме не зазначено форму реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною).

За наведених обставин, вважав, що дії державного виконавця Відділу Шеремета О.В. та начальника Відділу Гоція Б.І. є незаконними та вчинені з порушенням Порядку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилався на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення скарги на дії державного виконавця та начальнику виконавчої служби.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що оскільки реалізація земельної ділянки як предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у формі електронних торгів, то дії державного виконавця та начальника Відділу під час складання заявки на реалізацію арештованого майна боржника без зазначення форми реалізації, є правомірними.

Вказав, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону, так як заявник не оспорював застосовану виконавцем процедуру реалізації земельної ділянки, а оскаржував дії державного виконавця по підготовці та направлення начальнику Відділу проекту заявки без включення інформації, визначеної чинним законодавством; дії начальника Відділу щодо підписання неналежно складеної заявки з надісланням її організатору торгів для внесення інформації про проведення електронних торгів у систему.

Суд першої інстанції в порушення ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 2-4 Розділу ІІ Порядку, ст. 19 Конституції України неповно з'ясував суть поданої скарги, не перевірив та не відобразив в ухвалі результати аналізу судом правильності складання заявки та безпідставно відмовив в задоволенні скарги, незважаючи на те, що земельна ділянка була передана на реалізацію на підставі заявки, що була складена з порушенням законодавства.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2018, та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Інші учасники справисвоїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Представник заявника - ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

Шевченківський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ У м. Києві, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив.

Стягувач - Державна іпотечна установа, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника - ОСОБА_5, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2012 року частково задоволено позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно (т. 1, а.с.82-84).

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку з цільовим призначенням: для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на вул. Ясногірській, 20-б у Шевченківському районі м. Києва, та належить на праві власності ОСОБА_1, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором № 26650709 від 30.07.2007 в розмірі 688 950,02 грн.

Рішення суду набрало законної сили 01.09.2012.

На виконання рішення суду від 11.04.2012 Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-534/2011 (т. 1, а.с. 80).

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ШереметаО.В. перебуває виконавче провадження № 34716332 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.12012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи боргу у розмірі 688 950,02 грн.

Судом також встановлено, що в ході виконавчого провадження 17 листопада 2017 року державним виконавцем Шереметом О.В. було підготовлено та направлено до Державного підприємства «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна боржника, а саме земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на вул. Ясногірській, 20-б у Шевченківському районі м. Києва.

Звертаючись до суду зі скаргою заявник вказував на те, що в заявці від 17.11.2017 в порушення вимог закону не зазначено форми реалізації арештованого майна.

Дійсно, відповідно до п. 2 Розділу ІІ Порядку організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Заявка на реалізацію арештованого майна повинні містити такі дані: повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця; номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень;повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ - для юридичних осіб; форма реалізації арештованого майна (електронні торги чи торги за фіксованою ціною); вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті); найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні; відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 - 10 розділу ІІІ цього Порядку);місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача); відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса); відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек); вартість майна, що передається на реалізацію, визначена відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця для перерахування коштів; адреса офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця; фото- та/або відеоматеріали; електронний цифровий або власноручний (у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) підпис начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з п. 3 Розділу ІІ Порядку виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі організатору.

Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними; копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника; копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»); у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

За правилами пункту 4 Розділу Порядку начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів у систему.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

Як вбачається з матеріалів справи в заявці по зведеному виконавчому провадженню № 34716332 на реалізацію арештованого майна від 17.11.2017 зазначено назву такого майна; місцезнаходження майна; вид майна; правовий режим земельної ділянки; наявність комунікацій; обмеження на використання земельної ділянки; зберігач майна; відомості про чинні обмеження майна; вартість майна, а також зазначено особу боржника і стягувача, та реквізити виконавчої служби.

Із заявки вбачається, що майно, на яке накладено арешт та передано на реалізацію є нерухомим майном (земельна ділянка).

Згідно Звіту про експертну грошову оцінку від 04.10.2017 вартість вказаної вище земельної ділянки складає 1 582 380,00 грн.

Отже, передане на реалізацію арештоване майно - земельна ділянка є нерухомим майном, та ціна її становить 1 582 380,00 грн., тобто більше ніж 50 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна (ч. 2 ст. 61 Закону).

Аналіз наведених обставин та положень закону приводить до висновку, що процедура реалізації за фіксованою ціною у даному випадку не застосовується.

Крім цього, з матеріалів справи також вбачається, що арештоване майно, яке передано на реалізацію, (земельна ділянка) обтяжене іпотекою, відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1, 525 від 04.02.2011; іпотекодержатель: Державна іпотечна установа.

Таким чином, арештоване майно є іпотечним.

Оскільки передане на реалізацію арештоване майно є іпотечним, то у відповідності до абзацу 1 пункту 2 Розділу VII Порядку реалізація предмета іпотеки здійснюється не тільки за правилами пунктів 2-4 Розділу ІІ Порядку, а й відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

В абз. 2, 3 п. 2 Розділу VII Порядку визначено, що строк підготовки до електронних торгів під час реалізації предмета іпотеки складає не менше 30 календарних днів.

Організатор не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку електронних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки та на Веб-сайті повідомлення про проведення таких електронних торгів.

За приписами ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 41Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Таким чином, наведені положення закону приводять до висновку, що діючим законодавством чітко визначено, що реалізація нерухомого майна - предмета іпотеки не передбачає форми реалізації за фіксованою ціною, а встановлює виключно процедуру реалізації арештованого майна у формі електронних торгів.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши, що реалізації підлягало нерухоме іпотечне майно з ціною не менше ніж 50 мінімальних розмірів заробітної плати, дійшов правильного висновку, що державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ШереметО.В. та начальник Відділу Гоцій Б.І. під час складання та підписання заявки 17.11.2017 на реалізацію арештованого майна, належного ОСОБА_1, діяли у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання дій державного виконавця та начальника Відділу неправомірними є правильним та узгоджується з нормами матеріального права.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доводам заявника щодо складання заявки про реалізацію арештованого майна з порушенням вимог закону, а вдався в оцінку правомірності застосування виконавцем процедури реалізації земельної ділянки шляхом проведення електронних торгів, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище державний виконавець повинен здійснювати реалізацію арештованого іпотечного майна у відповідності до вимог Порядку, однак з урахуванням особливостей, визначених п. 2 Розділу VІІ Порядку, та Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції законно зробив посилання на положення Порядку, яким передбачено реалізацію іпотечного майна, а також на положення Закону України «Про іпотеку».

Більш того, слід зазначити, що відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду від 11.04.2012, яке набрало законної сили, про стягнення боргу на суму 688 950,02 грн. не виконується більше шести років, про що достовірно відомо боржнику ОСОБА_1, а ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що рішення є обов'язковим для виконання.

Крім цього, у своєму рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» Європейський суду з прав людини наголосив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 17 липня 2018 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді Л.Д. Махлай

Т.О. Невідома