Постанова

Іменем України

15 березня 2018 року

м. Київ

справа № 761/16193/15-ц

провадження № 6-3345св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О.,

Олійник А. С. (суддя - доповідач),

Ступак О. В.

Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» в особі Київського бізнес-відділення №12,

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2016 року у складі колегії суддів: Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.,

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в особі Київського бізнес-відділення №12 (далі - ПАТ «Універсал Банк»), третя особа - ОСОБА_6, про стягнення коштів.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 уточнив позовні вимоги, обгрунтовуючи позов тим, що 17 березня 2015 року за допомогою депозитних карток він сплатив за курс навчання свого сина за кордоном по 1000 анлійських фунтів з кожної картки. 18 березня 2015 року було додатково сплачено грошові кошти у розмірі 2000 англійських фунтів. 23 березня 2015 року він дізнався про те, що з його рахунку № НОМЕР_1 відповідачем списано по 13730, 98 грн з кожної картки, а всього 27 461, 96 грн. У наданій йому виписці по рахунку за 23 березня 2015 року зазначено платежі, які він не здійснював. У звязку із цим він зателефонував у відділення банку, отримав відповідь, що ці платежі є додатковою комісією банку у розмірі 20 %, яка була введена відповідачем 17 березня 2015 року. Банківський рахунок № НОМЕР_1 відкрито у Київському бізнес-відділені № 12 ПАТ « Універсал Банк» за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 17/52 на підставі договору № 000014044 банківського обслуговування фізичної особи від 12 грудня 2007 року, в якому відсутні умови щодо такої комісії або умови про його безумовну згоду на будь-яку комісію банку. 16 квітня 2015 року він подав до банку заяву про незгоду з транзакцією, проте отримав відмову про проведення операцій на підставі умов договору. 31 серпня 2015 року він подав запит про рух коштів за його рахунком за період з 17 березня 2015 року по 24 березня 2015 року, але було йому повідомлено про необхідність звернення особисто до відділення банку для ідентифікації. Просив стягнути з відповідача на йогокористь безпідставно набуті кошти у розмірі 27 461, 96 грн на підставі положень статей 1212, 1213 ЦК України.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 27 461, 96 грн. Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» у дохід держави судовий збір у розмірі 274, 61 грн.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відсутні докази про списання коштів з рахунку ОСОБА_7 відповідно до умов договору.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2016 року апеляційну скаргу Луговика Є. В., який діє в інтересах ПАТ «Універсал Банк», задоволено. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Апеляційний суд виходив з того, що дії відповідача відповідали вимогам статей 4, 7 договору, Умов та Тарифів банку, погоджених з ОСОБА_4, та обґрунтовано списав з рахунку останнього комісію за проведення ним чотирьох транзакцій в іншій валюті, ніж валюта його поточного рахунку, тому відсутні підстави про стягнення на користь позивача грошових коштів у розмірі 27 461, 96 грн.

У липні 2016 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2016 року.

26 липня 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

29 листопада 2016 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в особі Київського бізнес-відділення №12 (далі - ПАТ «Універсал Банк»), третя особа - ОСОБА_6, про стягнення коштів призначено до судового розгляду.

22 січня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційну скаргу обгрунтовано тим, що рішення апеляційного суду ухвалено у порушення статті 1 Закону України «Про телекомунікації», статей 626, 632, 638, 640, 654, 1066, 1071 ЦК України. Договір банківського обслуговування фізичної особи від 12 грудня 2007 року не містить положень про встановлення сторонами порядок доведення інформації про зміну умов обслуговування та тарифів банку шляхом ознайомлення з такими змінами на сайті банку за Інтернет - адресою. Матеріали справи підтверджено, що 12 грудня 2007 року позивача ознайомлено з тарифами банку, але відсутня умова про нарахування 20 % комісії, що була списана банком. Про нові тарифи, які було введено з 17 березня 2015 року, його не було повідомлено, відповідно до умов договору, за два тижні до моменту їх введення. Між сторонами не було досягнуто згоди щодо ознайомлення позивача з новими тарифами через адресу в мережі Інтернет, тому в цій частині договір є неукладений. Відповідно до частини першої статті 654 ЦК України зміни до договору, повинні вчинятися у формі, в якій укладено договір. Договір та умови не містять адреси в мережі Інтернет, за якою позивач мав відслідковувати зміни, які вносяться банком до умов та тарифів. Відповідачем не доведено про розміщення інформації щодо внесення змін до тарифів за будь-якою адресою в мережі Інтернет та про належне повідомлення позивача про ці зміни. Не відповідає нормам цивільного процесуального права висновок апеляційного суду, що позивач має довести про неповідомлення банком його про односторонню зміну тарифів (умов договору). Саме відповідач повинен був довести, що банк повідомив позивача про зміну тарифів за два тижня.

У вересні 2016 року Луговик Є. В. в інтересах ПАТ «Універсал Банк» подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають установленим обставинам справи, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судами встановлено, що 12 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір № 000014044 банківського обслуговування фізичної особи ( далі - договір).

За змістом пункту 1.1. договору відповідно до вимог чинного законодавства України, нормативно - правових актів Національного банку України (далі - НБУ), Умов обслуговування рахунків та Тарифів Банку (далі - Умови): банк відкриває клієнту банківські рахунки, випускає платіжні картки та здійснює банківське обслуговування клієнта, нараховує відсотки; клієнт користується послугами банку та сплачує їх вартість.

Відповідно до пункту 2.2. договору розміри відповідних відсоткових ставок визначені в тарифах банку. Правила нарахування відсотків визначені в Умовах.

За надання банківських послуг за договором банк нараховує і утримує з клієнта платежі та комісії згідно Тарифів Банку (пункт 2.3 договору).

Згідно з пунктом 2.4. договору клієнт надає банку право змінювати Тарифи у випадках і в порядку, передбаченому в Умовах.

Відповідно до пункту 4.5. договору банк має право самостійно встановлювати нові та/або змінювати діючі тарифи та/або тарифні пакети в порядку та на умовах, передбачених цим договором та умовами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 17 березня 2015 року позивачем було переведено кошти за курс навчання сина за кордоном за допомогою карток по 1 000,00 англійських фунтів з обох карток, а 18 березня 2015 року додатково було сплачено кошти по 1000 англійських фунтів за тими ж картками.

Згідно виписки за особовим рахунком ОСОБА_4 від 23 березня 2015 року за проведені ним операції 17 березня 2015 року та 18 березня 2015 року, з його рахунку було знято додатково по 6 865 грн 49 коп з кожної картки, на загальну суму - 27 461,96 грн.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаївділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин першої, другої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

За правилами частин першої, другої статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Пунктом 1.1 договору, укладеного між сторонами, визначено, що банк відкриває клієнту банківські рахунки, випускає платіжні картки та здійснює банківське обслуговування клієнта, нараховує відсотки; клієнт користується послугам банку та сплачує їх вартість.

Згідно пункту 1.3 договору, клієнт зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за виконані банком операції та надані послуги.

У розділі 4 договору встановлено, що клієнт надав банку повноваження щодо списання коштів з будь-якого рахунку клієнта в національній або іноземній валюті для погашення платежів та комісій або будь-яких інших грошових зобов'язань перед банком згідно договору.

Згідно пункту 7.6 договору клієнт підтверджує, що він отримав один екземпляр цього договору, а також отримав, ознайомився й погоджується з умовами і тарифами банку.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до пунктів 15.1., 15.3, 15.4. Умов за послуги, що надаються клієнту та/або його довіреній особі за договором та/або випливають з предмету договору, Банк нараховує та утримує з клієнта та/або його довіреної особи платежі та/або комісії згідно з Тарифами Банку. Банк має право вносити зміни в Тарифи банку. Зміна/встановлення будь-яких Тарифів набирає чинності з дати, вказаної у рішенні Банку, яким такі зміни затверджуються. Банк інформує клієнта про зміну Тарифів не пізніше, ніж за 14 календарних днів до дати набрання чинності таких змін, будь-яким з наступних способів: шляхом розміщення оновлених Тарифів у відділеннях банку та/або через телефонний банкінг, та/або через Інтернет-сайт банку, та/або оголошення в пресі, та/або через інші засоби зв'язку (а.с. 108-117).

У випадку, якщо клієнт не погоджується зі змінами Тарифів, він повинен подати письмову заяву про розірвання договору до дати набрання чинності зміненими Тарифами. Клієнту не пізніше наступного робочого дня повертається сума коштів з рахунків і виплачуються проценти, нараховані за ставкою, яка діяла до такої зміни Тарифів (пункт 15.4.3. Умов обслуговування рахунків фізичної особи).

Іншого порядку повідомлення про зміну та встановлення нових тарифів укладений між сторонами договір не містить.

Відповідно до протоколу засідання Тарифного комітету банку від 24 лютого 2015 року з 17 березня 2015 року було встановлено комісію за конвертацію коштів за операціями з платіжною карткою, проведених не у валюті рахунку, в розмірі 20% при здійсненні операцій.

Суд апеляційної інстанції встановив, що банк інформував клієнтів про встановлення нових тарифів шляхом розміщення оновлених Тарифів через Інтернет-сайт банку за 14 днів до дати набрання чинності такими тарифами.

Відповідні доводи позивачем не спростовано.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та випливає з Умов, позивач не звертався до банку із заявою про розірвання договору у зв'язку із введенням нових тарифів, а отже погодився з ними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно заяви ОСОБА_4 про відкриття поточного рахунку фізичної особи від 28 травня 2012 року цей рахунок був відкритий у національній валюті - гривні.

Судом апеляційної інстанцїі досліджено банківську виписку по особовому рахунку, згідно якої встановлено, що ОСОБА_4 за період з 17 березня 2015 року по 24 березня 2015 року здійснив чотири транзакції про перерахування грошових коштів за кордон на загальну суму 4 000,00 англійських фунтів стерлінгів, що еквівалентно за курсом банку по 34 327, 46 грн за 1 000 англійських фунтів стерлінгів.

На виконання Умов та Тарифів 23 травня 2015 року відповідачем ПАТ «Універсал Банк» було списано комісію у розмірі 20% за кожну з чотирьох операцій, проведених позивачем у валюті, яка відрізняється від валюти його поточного рахунку, на загальну суму 27 461, 96 грн по 6 865, 49 грн за кожну транзакцію з перерахування 34 327 грн 46 коп (6 865,49=20% від 34 327,46 грн; 4 х 6 865,49= 27 4691,96 грн.).

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що списання комісії за проведення банківських операції за картками було проведено ПАТ «Універсал Банк» відповідно до умов договору, Умов та Тарифів, встановлених та погоджених між сторонами.

Доводи касаційної скарги про те, що банком не повідомлено про нові тарифи та умови договору за два тижні до їх введення, відсутня адреса в мережі Інтернет, за якою позивач мав відслідковувати внесені банком зміни за тарифами та новими умовами, не доведено розміщення інформації про внесення змін до тарифів за будь-якою адресою в мережі Інтернет не спростовують висновки суду апеляційної інстанції, оскільки сторони погодили умови договору, згідно яких позивач надав банку право змінювати тарифи у порядку, передбаченому в Умовах, та погодився із самостійним встановленням банком нових та/або змінювати діючі тарифи та/або тарифні пакети, передбачених цим договором та умовами на підставі пунктів 2.4., 4.5. договору.

Посилання в касаційній скарзі на відсутність укладеного договору за новими тарифами банку та умовами є безпідставними, оскільки згідно умов договору встановлення банком нових тарифів не потребує укладення додаткового або нового договору та не виключає можливість списувати комісію за проведення операцій, зокрема, позивач на час внесення змін до умов та тарифів не розірвав договір обслуговування у визначеному умовами порядку до дати набрання чинності нових тарифів, відповідно до якого погоджено всі істотні умови.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів у справі, проте суд касаційної інстанції не має повноважень встановлювати фактичні обставини справи та оцінювати докази у справі.

З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставин, рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального, а доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук

Судді:В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник О. В. Ступак

Г. І. Усик