Провадження № 2-о/243/3/2018
Справа № 243/4717/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.В.,

присяжних: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

представника заявниці ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Словянської міської ради Донецької області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2017 року до Словянського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_4 із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. В обґрунтування заяви зазначила, що з 02 серпня 2008 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вони мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Наприкінці зими 2014 року, ОСОБА_5 виїхав до місця своєї реєстрації за адресою: Донецька область, м. Марїнка, вул. Заводська, 15/18, і відтоді жодних відомостей від нього не надходило. На телефонні дзвінки він не відповідає, у спільних друзів не зявляється. Протягом тривалого часу заявниця чекала від нього будь-яких звісток, однак до теперішнього часу місце його перебування залишається невідомим.

Вважає, що за таких обставин, її чоловік може бути визнаний безвісно відсутнім. Визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім заявниці необхідне для отримання допомоги малозабезпеченим сімям, оскільки вона не має додаткових доходів.

Керуючись положеннями ст. 43 ЦК України, 234, 246 ЦПК України, просила суд ухвалити рішення яким визнати ОСОБА_5 безвісно відсутнім.

Заявниця ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленою про місце дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась.

Представник заявниці ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 23 березня 2016 року (а.с. 13) у судовому засіданні вимоги заяви ОСОБА_4 про визнання особи безвісно відсутньою підтримав, та наполягав на її задоволенні, пояснення надав аналогічні викладеним в заяві.

Представник заінтересованої особи УСЗН Словянської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника заінтересованої особи, рішення ухвалити на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_4, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою задоволенню не підлягають.

Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серія: 1-НО № 150811 виданим 02 серпня 2008 року ВДРАЦС Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, заявниця ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 02 серпня 2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про народження серія: 1-НО № 245833, виданим 29 січня 2009 року ВДРАЦС Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Згідно із повідомленням Словянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області № 7206/10/05-07 від 07 серпня 2017 року, за даними оперативного обліку по ОСОБА_5 РНОКПП: НОМЕР_1, з 2014 року по теперішній час, сплата податків відсутня. Вказана особа не перебуває на податковому обліку в Словянській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області в якості фізичних осіб-підприємців (а.с. 44).

Згідно із повідомленням Словянського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області № 30669/07 від 10 серпня 2017 року та даними персоніфікованого обліку на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, на обліку в Словянському ОУ ПФУ донецької області не перебуває та пенсію не отримує (а.с. 60-61).

Згідно із повідомленням відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Словянської міської ради Донецької області № 01.01-07/2640 від 16 серпня 2017 року, в Реєстрі територіальної громади м. Словянська відомості щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні (а.с. 67).

Згідно із повідомленням Міністерства соціальної політики України, станом на 18 жовтня 2017 року інформація щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб відсутня (а.с. 91).

Згідно із витягом інформації щодо осіб, які перетнули державний кордон України, наданим Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за № ЕП-306117 від 27 вересня 2017 року, громадянин України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України ВА 059830, через пункти пропуску: Курахове, Бугас та Зайцево, систематично здійснював перетин кордону, а саме: 21 листопада 2015 року; 27 листопада 2015 року; 04 грудня 2015 року; 13 грудня 2015 року; 23 квітня 2016 року; 02 травня 2016 року; 19 жовтня 2016 року; 01 листопада 2016 року; 12 листопада 2016 року; 14 листопада 2016 року; 09 грудня 20169 року; 12 грудня 2016 року; 06 квітня 2017 року; 09 квітня 2017 року; 02 червня 2017 року; 06 червня 2017 року; 23 серпня 2017 року та 26 серпня 2017 року (а.с. 86,89).

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Вимоги статті 264 ЦПК України зобовязують суд при під час ухвалення рішення вирішити зокрема такі питання як: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження , та які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

За приписами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, якими закріплено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Досліджені в судовому засіданні, в силу положень ст. 81 ЦПК України, письмові докази не доводять суду законність і обґрунтованість вимоги заявниці щодо визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім, а лише свідчать про те, що останній, не перебуває на податковому обліку в Словянській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області в якості фізичної особи-підприємця, на обліку в Словянському ОУ ПФУ донецької області як отримувач пенсії не перебуває, в Реєстрі територіальної громади м. Словянська не значиться та не є зареєстрованим як внутрішньо переміщена особа.

Доказів на підтвердження того, що заявниця зверталась до органів Національної поліції з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 та відносно нього була розпочата оперативно-розшукова справа, суду не надано.

Натомість досліджений під час судового розгляду витяг інформації щодо осіб, які перетнули державний кордон України, наданий Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за № ЕП-306117 від 27 вересня 2017 року на запит суду, свідчить про те, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, систематично здійснював перетин кордону України через пункти пропуску: Курахове, Бугас та Зайцево у період часу з 21 листопада 2015 року по 26 серпня 2017 року, що спростовує той факт, що ОСОБА_5 є безвісно відсутнім.

Доказів які б спростовували такий висновок суду заявницею не надано.

Враховуючи наведене, всебічно і повно перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, приймаючи до уваги те, що заявниця та її представник ОСОБА_3 не надали доказів, які б підтверджували безвісну відсутність ОСОБА_5 суд вважає, що підстав для задоволення заяви про визнання останнього безвісно відсутнім немає, а тому відмовляє у її задоволенні.

Керуючись ст. 43 ЦК України, ст.ст. 4, 14, 76, 81, 89, 259, 263 265, 273 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4, заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Словянської міської ради Донецької області про визнання фізичної особи безвісно відсутньою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий - суддя Р.В. Кузнецов

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2