АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1795/18Головуючий по 1 інстанції Кваша І.М.
Категорія: 59 Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Пономаренка В.В.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_5;

відповідач - ОСОБА_6;

особа, що подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 серпня 2018 року, ухваленого в складі судді Кваші І.М. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення витрат пов'язаних з майном, що перебуває у спільній частковій власності, - :

в с т а н о в и л а :

У січні 2018 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про стягнення витрат пов'язаних з майном, що перебуває у спільній частковій власності.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що з 06 грудня 2003 року сторони перебували у шлюбі, який в подальшому було розірвано рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час шлюбу, а саме 19 серпня 2006 року, сторони придбали квартиру АДРЕСА_1, яка є їх спільною сумісною власністю. Дана квартира була придбана за частково спільні кошти, а також за кошти, отримані в кредит. Відповідно до договору купівлі - продажу, дана квартира була придбана за 176 750,00 грн., що становить 35 000 доларів США з яких 30 300,00 грн., що еквівалентно 6000 доларів США, покупець передала продавцям до підписання цього договору. Решту грошей в сумі 146 450,00 грн., що еквівалентно 29000 доларів США, покупець зобов'язалася сплатити не пізніше 19 серпня 2006 року, що повинно підтверджуватися нотаріально посвідченою заявою продавців про отримання повного розрахунку.

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 19 серпня 2006 року посвідченої приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу, продавці отримали від ОСОБА_5 146 450,00 грн., що становить в еквіваленті 29 000 доларів США.

Кошти в сумі 146 450,00 грн., що в еквіваленті становить 29 000 доларів США, були отримані в кредит на підставі кредитного договору № 354411/1921/0298-6 від 19 серпня 2006 року, укладеного з ПАТ «Райфайзен Банк Аваль».

Графіком погашення кредиту встановлено, що за час дії договору позичальник має сплатити 63 945,00 доларів США з яких 29 000 доларів США тіло кредиту та 34 945,00 доларів США - відсотки.

Згідно договору іпотеки № 354411/1921/0298-6і від 19 серпня 2006 року вищевказана квартира є предметом застави в забезпечення кредитного договору. Крім того на підставі договору поруки № 354411/1921/0298-6п від 19 серпня 2006 року ОСОБА_6 є поручителем по договору поруки за зобов'язаннями, які виникають з умов кредитного договору.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року здійснено розподіл спільного сумісного майна. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 постійно проживає у вищевказаній квартирі, що підтверджується актом від 23 червня 2016 року.

Після розірвання шлюбу до дня подачі позову згідно умов кредитного договору від 19 серпня 2006 року позивачем було сплачено 1098,98 доларів США тіла кредиту та 6 696,66 доларів США - відсотків за користування кредитом, а сього 7795,64 доларів США.

Також, згідно договорів добровільного страхування майна від 07 серпня 2013 року, від 05 вересня 2014 року та договорів добровільного стахування на випадок хвороби від 07 серпня 2013 року та від 05 вересня 2014 року позивачем було сплачено щорічні однократні страхові платежі на загальну суму 1552,12 грн., з яких 422,40 грн. - страхування майна, 1128,72 грн. - страхування від нещасних випадків.

Також, позивач здійснювала оплату комунальних платежів та телекомунікаційних послуг з листопада 2017 року по грудень 2017 року на загальну суму 2950,00 грн.

Вказує, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання спільних зобов'язань та утримання майна, що є у спільній частковій власності і в добровільному порядку відмовляється відшкодовувати кошти, що понесені позивачем за спільними зобов'язаннями, які виникли під час шлюбу, тому вважає, що існують підстави для звернення в суд з даним позовом.

На вимогу позивача сплатити їй половину понесених витрат на погашення кредиту та витрат на сплату комунальних та телекомунікаційних послуг відповідач жодним чином не відреагував.

Просила стягнути з ОСОБА_6 на її користь 50% витрат понесених на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в розмірі 3897,82 доларів США, в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення; 50% витрат понесених на сплату щорічних однократних страхових платежів в сумі 775,56 грн.; 50% сплаченої пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 801,57 грн.; 50% витрат понесених на сплату комунальних платежів, сплачених за листопад - грудень 2017 року в розмірі 1475,00 грн.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 серпня 2018 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 50 % понесених витрат на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в розмірі 3897,82 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 105 085 грн.; 50 % понесених витрат на сплату щорічних однократних страхових платежів в сумі 775,56 грн.; 50 % понесених витрат за сплату комунальних платежів, оплачених за листопад-грудень 2017 року в сумі 1475 грн., а всього ухвалено стягнути 107 335 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив його скасувати частково та ухвалити нове рішення застосувавши строк позовної давності в частині позовних вимог про стягнення 50 % понесених витрат на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в розмірі 2116,92 доларів США.

Вказував, що судом першої інстанції було залишено без уваги клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення коштів за кредитним договором за період з 14 березня 2013 року по грудень 2015 року і зменшення суми, яка підлягає стягненню з відповідача на 1780,90 доларів США, тобто до 2 116,92 доларів США, застосувавши строк позовної давності до сум поза межами стоку позовної давності.

Просив частково скасувати рішення Чорнобаївського районного суду та ухвалити нове рішення в частині стягнення 50 % понесених витрат на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом в розмірі 2116, 92 дол. США.

Вважає, що суд відмовив йому в задоволенні даного клопотання без достатнього обґрунтування.

08 листопада 2018 року ОСОБА_5 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що вона є безпідставною та не ґрунтується на нормах чинного законодавства, а оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 серпня 2018 року без змін.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення осіб, які з»явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення виходячи із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки про порушення своїх прав як власника позивач остаточно дізналась після отримання рішення апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року, то строки позовної давності нею не пропущено, а тому позовні вимоги про стягнення суми по кредитному договору та витрат на сплату щорічних однократних страхових платежів є доведеними, а тому підлягають до задоволення. Щодо вимог про стягнення витрат понесених на сплату комунальних платежів за листопад - грудень 2017 року, суд виходив з того, що власник несе тягар утримання майна, зокрема він зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Таким чином, відповідач, як співвласник квартири, зобов'язаний брати участь у здійсненні платежів за комунальні та телекомунікаційні послуги.

Щодо вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов"язання за кредитним договором, суд виходив з того, що оскільки прострочення платежів за кредитним договором допущено саме позивачем, як стороною кредитного договору, з метою запобігання виникненню заборгованості вона до відповідача не зверталась, а тому в задоволенні зазначених вимог слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19 серпня 2006 року позивачем під час перебування у шлюбі з відповідачем придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 16).

19 серпня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 354411/1921/0298-6, відповідно до якого ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 29000,00 доларів США з метою придбання трикімнатної квартири (а.с. 17).

На забезпечення виконання умов кредитного договору 19 серпня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та ОСОБА_5 укладено договір іпотеки № 354411/1921/0298-6і (а.с. 21-23).

На забезпечення виконання умов кредитного договору 19 серпня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 354411/1921/0298-6п (а.с. 24).

07 серпня 2013 року та 05 вересня 2014 року між ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" та ОСОБА_5 укладено договори добровільного страхування майна та договори добровільного страхування від нещасних випадків та здоров"я на випадок хвороби (а.с. 91-98).

Відповідно до рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2013 року між сторонами було розірвано шлюб ( а.с.11).

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано право власності по 1/2 частини квартири за кожним. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення спільної сумісної власності відмовлено (а.с. 12-14).

12 квітня 2017 року ОСОБА_5 зверталася до ОСОБА_6 з письмовою вимогою про відшкодування витрат на погашення кредиту та просила відшкодувати їй половину оплачених коштів відповідно до договору страхування майна та особистого страхування (а.с. 25).

Однак, на вказану вимогу ОСОБА_6 відповіді не надав.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення 50 % понесених витрат на погашення кредиту та відсотків за користування кредитом та вважає, що до стягнення підлягає сума в межах строку позовної давності, тобто, в розмірі 2116,92 доларів США.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Відповідно до частина 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім"ї, створює обов"язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім"ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов"язаннями, що виникли в інтересах сім"ї.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення вірно прийшов до висновку, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім"ї, то цивільні права та обов"язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов"язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов"язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Оскільки, кредитний договір № 354411/1921/0298-6 від 19 серпня 2006 року був укладений ОСОБА_5 виключно в інтересах та від імені своєї сім'ї, придбання квартири призначалося безпосередньо для проживання родини, а отже обов"язок з повернення грошових коштів за цільовим кредитом покладається на сторони в рівних частинах.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 14 березня 2013 року по 20 грудня 2017 року ОСОБА_5 сплатила Банку 7795,64 доларів США. в рахунок погашення кредитної заборгованості, яка складається із коштів сплачених на погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апелянта про те, що до частини коштів які були сплачені позивачкою в період з 14 березня 2013 року по грудень 2015 року, про стягнення 50 % яких позивачка ставить вимогу, має бути застосовано строк позовної давності, а стягненню підлягає сума в розмірі 2 116,92 дол. США, тобто 50 % суми коштів, які були сплачені після грудня 2015 року, виходячи із наступних підстав

Відповідно до статті 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. За статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

У відповідності до статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності, оскільки строк позовної давності підлягає обрахуванню не з моменту розірвання шлюбу, на чому наполягає відповідач, а з часу, коли ОСОБА_5 довідалася про порушення свого права (2017 рік).

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції надав відповідну правову оцінку доказам наданим сторонами у справі, на підставі наданих доказів прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 серпня 2018 року, ухваленого в складі судді Кваші І.М. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення витрат пов'язаних з майном, що перебуває у спільній частковій власності - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

В.В.Пономаренко

Повний текст постанови складений 7 грудня 2018 року.