Справа № 685/751/18
Провадження № 2/685/157/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у підготовчому засіданні в смт Теофіполь

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 27 березня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції, актовий запис №8. Одруження з відповідачем виявилося невдалим через відсутність взаєморозуміння між ними, часто виникають сварки на ґрунті ревнощів, від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, з відповідачем шлюбних відносин не підтримують.

Позивач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про підтримання позовних вимог, просила строк на примирення не надавати, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Литвинюк», розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позовних вимог, після розірвання шлюбу просить залишити йому дошлюбне прізвище «Сагалюк».

Суд вважає можливим розглядати справу по суті у підготовчому розгляді у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що 27 березня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції, актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження. Сторони примирення не бажають, ніяких подружніх відносин не підтримують.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.110, 112 СК України, ст.12, 81, 89, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, районний суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області 27 березня 2013 року, актовий запис №8, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити дошлюбне прізвище Сагалюк.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів з моменту проголошення рішення до Апеляційного суду Хмельницької області через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий