АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4850/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1368/18Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Абрамова П.С., Дряниці Ю.В.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2018 року по справі за заявою ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про поворот виконання судового рішення, в якій просила:

допустити поворот виконання судового наказу, виданого 10 квітня 2014 року Октябрським районним судом м. Полтави у цивільні справі № 554/4850/14-ц (провадження № 2-н/554/535/2014) за заявою ПАТ «Полтавагаз» про видачу судового наказу про стягнення з неї боргу за послуги з газопостачанню та газифікації в сумі 2210,08 грн. та судового збору у розмірі 121,80 грн.;

стягнути з ПАТ «Полтавагаз» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в загальній сумі 2331,88 грн.;

ОСОБА_2 зазначала, що у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі судового рішення (наказу), 10 вересня 2015 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2015 року було скасовано судовий наказ № 554/4850/14-ц (провадження № 2-н/554/535/2014) від 10 квітня 2014 року за заявою ПАТ «Полтавагаз» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Вважає, що оскільки судове рішення, на підставі якого з неї стягнуто грошові кошти в примусовому порядку, скасовано, тому прохала вирішити питання про поворот виконання рішення.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2018 року заява ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду - залишена без задоволення.

Судове рішення мотивовано тим, що набрало законної сили рішення, яким стягнуто заборгованість із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтавагаз» із врахуванням оплат, здійснених згідно судового наказу № 554/4850/14-ц від 10 квітня 2014 року, а тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про поворот виконання судового наказу від 10 квітня 2014 року відсутні.

Із ухвалою суду не погодилась ОСОБА_2, яка його оскаржила, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обгартовує, зокрема тим, що між нею та ПАТ «Полтавагаз» відсутні договірні відносини; не погоджується із боргом; сама ухвала про скасування судового наказу не оскаржувалась ПАТ «Полтавагаз».

Крім того вказує, що ПАТ «Полтавагаз» без її згоди змінили особовий рахунок.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Полтавагаз» просить ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 травня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає, що ухвала суду постановлена із дотриманням вимог закону, оскільки кошти стягнуті за судовим наказом враховані судом при постановленні рішення від 19 вересня 2016 року.

Суд, заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_2, її представника, представника ПАТ «Полтавагаз», дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2014 року № 554/4850/14-ц (провадження № 2-н/554/535/2014) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтавагаз» борг за послуги з газопостачання та газифікації в сумі 2 210,08 грн. та судовий збір в розмірі 121,80 грн., що був сплачений останнім при подачі заяви.

На виконанні в Октябрському відділі державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції з 11 липня 2014 року по 10 вересня 2015 року перебувало виконавче провадження № 43957005 з примусового виконання судового наказу Октябрського районного суду м. Полтави № 554/4850/14-ц від 10 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтавагаз» заборгованості в сумі 2 331,88 грн., яке закінчене 10 вересня 2015 року у зв'язку з виконанням вказаного рішення.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03 вересня 2015 року скасовано вказаний судовий наказ.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 вересня 2016 року (справа № 554/4850/14-ц), яке змінено рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23 листопада 2016 року, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтавагаз» 1711,90 грн. основного боргу та 1218,60 грн. судового збору, тобто із врахуванням оплат, здійснених згідно судового наказу № 554/4850/14-ц від 10 квітня 2014 року, які заявник просить повернути своєю заявою.

Питання, пов'язані із поворотом виконання рішення суду урегульовані ст. 400 чинного ЦПК України

Зокрема, згідно ч. 1 цієї статті суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 2 даної статті якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

За приписами ч 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відтак, при скасуванні судового наказу можливо застосувати, у разі його виконання положення ст. 400 ЦПК України, однак із особливостями визначеними главою ІІ «Наказне провадження» ЦПК України та іншими нормами цього Кодексу, що пов'язані із видачею судового наказу.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України ( в редакції чинній на час видачі та скасування судового наказу) за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Згідно ч. 3 ст. 118 ЦПК України (в редакції чинній на час видачі та скасування судового наказу) позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій ст. 96 цього Кодексу може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Таким чином, позивач на час подачі заяви про видачу судового наказу, його скасування та звернення із позовом повинен був спочатку звернутися із заявою про видачу судового наказу, а потів у разі відмови у його видачі або скасування звернутися із позовом про стягнення заборгованості за спожитий газ.

Оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 вересня .2016 року (справа № 554/4850/14-ц), яке змінено рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23 листопада 2016 року, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ Полтавагаз 1711,90 грн. основного боргу та 1218,60 грн. судового збору, із врахуванням оплат, здійснених згідно судового наказу № 554/4850/14-ц від 10 квітня 2014 року, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відсутність підстав для повороту виконання рішення суду.

Тобто, після скасування судового наказу, суди першої та апеляційної інстанції визначили заборгованість, яка підлягає стягненню із урахуванням сум стягнутих за судовим наказом, визнавши тим самим борг який був стягнутий за судовим наказом та зарахувавши в його погашення стягнуті судовим наказом суми.

При цьому, доводи апеляційної скарги відносно того, що між сторонами відсутні договірні відносини, незгоди із боргом, не ставлять під сумнів правильність висновків суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 листопада 2016 року у справі за позовом ПАТ «Полтавагаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за природний газ, була задоволена частково апеляційна скарга ОСОБА_2; рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 вересня 2016 року змінено; зменшено розмір заборгованості стягнутої з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Полтавагаз» з 2457, 57 грн. до 1711, 90 грн.

Разом з тим, у зазначеному рішенні апеляційного суду вказано, що судом враховано розмір заборгованості, який фактично стягнутий з відповідача на підставі виданого 10 квітня 2014 року Октябрським районним судом м. Полтави судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з газопостачання, який в подальшому був скасований.

Тобто, розмір заборгованості за газопостачання ОСОБА_2 встановлений судовими рішення, які набрали законної сили, із урахуванням сум стягнутих за судовим наказом.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що ПАТ «Полтавагаз» ухвалу про скасування судового наказу не оскаржувало не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки у разі скасування судового наказу, особа може звернутися із позовом на загальних підставах, що і було зроблено ПАТ «Полтавагаз».

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2018 року - залишити без мін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст. 389 ЦПК України.

Повний текс постанови виготовлено 16 липня 2018 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: П.С. Абрамов

Ю.В. Дряниця