Номер провадження: 22-ц/785/873/18
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді: Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

13 жовтня 2014 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» надійшла позовна заява про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просили суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 (т. 1, а.с.2-6).

26 січня 2015 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов було задоволено частково, а саме, вирішено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 8000 грн., на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 47306,31 грн. Стягнути з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1948,09 грн., на користь ОСОБА_4 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 50000 грн. (т. 1, а.с.104-108). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 вересня 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2015 року було вирішено залишити без змін (т. 2, а.с.5-10).

18 травня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було вирішено рішення Приморського районного суду м. Одеси та ухвалу апеляційного суду Одеської області скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2, а.с. 124-127).

19 липня 2017 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП було задоволено частково. А саме, суд вирішив стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди, що заподіяна здоров'ю останнього суму коштів у розмірі 1 809, 34 грн; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на відшкодування завданої моральної шкоди суму коштів у розмірі 2000,0 грн; стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди, що заподіяна останній суму коштів у розмірі 50000,0 грн; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на відшкодування завданої моральної шкоди суму коштів у розмірі 1000,00 грн; стягнути в рівних частках з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на відшкодування сплаченого судового збору суму коштів у розмірі 1142,0 гривень (т. 2, а.с. 217-227).

Не погоджуючись з вказаним рішенням 03 листопада 2017 року представник ПрАТ «УТСК» засобами поштового зв'язку направив до суду апеляційну скаргу. Зокрема, апелянт вважає, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Слід зазначити, що внаслідок ДТП автомобіль позивачки було тотально знищено, а розмір матеріальної шкоди завданий власнику визначено у розмірі ринкової вартості вказаного ТЗ до моменту ДТП в сумі 89789, 47 грн, саме вказану суму позивачка просила стягнути з відповідачів. Натомість, як зазначає позивач, відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі фізичного знищення ТЗ, потерпілій особі відшкодовується різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП. Тому апелянт просить в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги до ПрАТ «УТСК» задовольнити частково, у розмірі належним чином визначеного страхового відшкодування в сумі 31930,49 грн. (т. 2, а.с.230-232).

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу до суду не подавались.

Судові засідання неодноразово відкладались, в тому числі за клопотаннями сторони відповідача-апелянта - ПрАТ «УТСК» (т. 3, а.с. 14,19,43,48). 04.07.2018 року апелянт електронною поштою надіслав лист, яким просив про проведення судового засідання за відсутності представника ПрАТ «УТСК». Сторони всудове засідання 05 липня 2017 року не з'явились. Про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином (т. 3, а.с. 68,69). Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦКП України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З апеляційної скарги вбачається, що апелянт не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині стягнення з ПрАТ «УТСК» страхового відшкодування.

Приймаючи рішення по справі в оскаржуваній частині суд першої інстанції виходив з того, що власнику автомобіля НОМЕР_1, заподіяно матеріальну шкоду в загальному розмірі 94 382,02 гривень. Відповідно до полісу № АІ/1044478, страхова сума (ліміт відповідальності) ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на одного потерпілого складає: за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю - 100 000,00 гривень, за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 гривень. У відповідача - страхової компанії - перед позивачем існувало й існує зобов'язання з виконання договору страхування у зв'язку з настанням страхової події. При цьому суд першої інстанції вказав, що різницю у ринковій вартості спірного автомобілю у неушкодженому вигляді у висновках експертних досліджень № 273/14 від 18 серпня 2014 року та № 134/15 від 20 червня 2015 року обумовлено зміною курсу іноземної валюти по відношенню до національної валюти - гривні, а також тим, що віртуальні онлайн торги з утилізаційної вартості автомобілю на момент вчинення ДТП проведені не були. Тому, як зазначив суд першої інстанції, вимога позивача ОСОБА_4 до ПрАТ «УТСК» про стягнення на користь останньої суми коштів страхової виплати на відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 50000,00 гривень є обґрунтованою та підлягає безумовному задоволенню.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції та, задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за необхідне зазначити таке.

З матеріалів справи вбачається, що 03 липня 2014 року об 02.50 годині, водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Toyota-Lexus LX-470», державний номер НОМЕР_2, рухаючись по вул. Рішельєвській, що у м. Одесі, виїхав на регульоване перехрестя з вул. В. Арнаутською на заборонене червоне світло світлофору, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «Opel-Corsa», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та позивач ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєні ДТП, яка мала місце 03 липня 2014 року та притягнуто його до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень (т. 1, а.с. 25).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_7 є власником автомобіля марки «Opel-Corsa», державний номер д/н НОМЕР_1. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 09 серпня 2014 року зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 23, 24).

Відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_5 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Поліс № АІ /1044478, строк дії - з 30 квітня 2014 року до 29 квітня 2015 року. Відповідно до вказаного договору страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає: за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю - 100 000,00 грн, за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 гривень (т. 1, а.с. 7).

15 липня 2014 року позивачі звернулися до ПрАТ «УТСК» з повідомленнями (потерпілого) про подію, яка сталася 03 липня 2014 року за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Toyota-Lexus LX 470», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 8-9).

Відповідно до висновку № 273/14 від 18 серпня 2014 року експертного автотоварознавчого дослідження ринкова вартість автомобіля марки «Opel-Corsa», державний номер НОМЕР_1, до його пошкодження становить 89 789,47 грн. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля складає 383 153,92 гривень (т. 1, а.с. 34-60). В матеріалах справи міститься Аварійний сертифікат № 100/12/14 (дата складання 29.12.2014 року, дата оцінки - 06.08.2014 року), відповідно до якого вартість аварійно пошкодженого КТЗ, з врахуванням ПДВ 20% та інших загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів) складає 57 858,98 грн (т. 1, а.с. 129-130).

Крім того, 20 червня 2015 року було проведено ще одне експертне автотоварознавче дослідження № 134/15 за результатами якого ринкова вартість автомобіля марки «Opel-Corsa», державний номер НОМЕР_1, до його пошкодження становить 114 874,13 гривень, ринкова вартість автомобіля марки «Opel-Corsa», державний номер НОМЕР_1, після його пошкодження й станом на 11 травня 2015 року становить 24 866,95 гривень (т. 1, а.с. 225-243).

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 вказаного Закону в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За положеннями ст. 30 зазначеного Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 15 постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної безпеки», роз'яснив, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд перевіряючи обґрунтованість доводів апеляційної скарги виходить з наступного. Скасовуючи попередні рішення по справі та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 18 травня 2016 року вказав, що суд першої інстанції у порушення ст.ст. 10, 213 ЦПК України не визначився з характером спірних правовідносин, не правильно застосував норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, а саме ст. 30 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не встановив різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка підлягає відшкодуванню власнику автомобіля, у зв'язку з чим неправильно визначив матеріальний збиток, завданий позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Суд першої інстанції при розгляді справи на вказану обставину уваги не звернув, хоча згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України в редакції, чинній на момент прийняття рішення по справі, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Між тим, після дорожньо-транспортної пригоди за математичним співставленням сум вартості до та після пошкодження, та відновлювального ремонту пошкодженого автомобілю ремонт спірного транспортного засобу є економічно необґрунтованим (вартість до пошкодження - 89 789,47 грн, після пошкодження - 57 858,98 грн, відновлювальний ремонт - 383 153,92 грн). Суд апеляційної інстанції приймає до уваги розрахунок відповідача-апелянта щодо визначеної суми відшкодування за пошкоджений транспортний засіб (89 789,47 грн - 57 858,98 грн = 31930,49 грн). При цьому для розрахунку суд використовує суми висновку № 273/14 від 18.08.2014 року та Аварійного сертифікату № 100/12/14 (дата складання 29.12.2014 року, дата оцінки - 06.08.2014 року), оскільки діючим законодавством дійсно встановлений обов'язок страховика відшкодувати потерпілому різницю вартості транспортного засобу у випадку його пошкодження (ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а відповідно до роз'яснень пленуму ВСУ якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження (про що судом вже вище вказувалось).

Інших доводів апеляційна скарга не містить. Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а судом першої інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права в частині стягнення з ПрАТ «УТСК» відшкодування заподіяної матеріальної шкоди заданої транспортному засобу ДТП, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції у відповідній частині та в скасованій частині ухвалює нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2017 року - скасувати в частині визначення розміру матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу ДТП, відшкодування якої було стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія».

В скасованій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_4 відшкодування заподіяної транспортному засобу матеріальної шкоди в розмірі 31 930,49 грн (тридцять одну тисячу дев'ятсот тридцять гривень 49 копійок).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

13.07.2018 року м. Одеса