Справа № 505/2034/17
Провадження № 2-о/505/6/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2018 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Паценюк Г. В.

при секретарі - Кушнір М. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи: Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 08 серпня 2017 року звернулась до суду з заявою, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. З 2000 року вона мешкала разом з спадкодавцем однією сім'єю, оскільки через хворобу та інвалідність з дитинства остання потребувала сторонньої допомоги, а прямих родичів або інших людей які б могли піклуватись нею у неї не було.

Однак при зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з необхідністю встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ОСОБА_1 просила суд встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та визнати її спадкоємцем 4-ї черги.

Заявниця та її представник за довіреністю ОСОБА_3 у судовому засіданні від 03 липня 2018 року підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

У судове засідання, призначене на 09 липня 2018 року, представник заявника не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з такого.

Згідно вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 82 років в с. Глибочок Котовського району Одеської області померла ОСОБА_2 (актовий запис №06), що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 13.03.2006 року.

Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно положень ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Пункт 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. затвердженого Наказом від 22.02.2012 № 296/5Міністерства юстиції України, визначає, що доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до довідки виконкому Олексіївської сільської ради Подільського району Одеської області №456 від 11.10.2016 року і довідки виконкому Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №187 від 25.04.2018 року, ОСОБА_1 постійно спільно вела господарство, тобто мешкала однією сім'єю разом з ОСОБА_2 та здійснювала догляд за нею (остання була інвалідом дитинства) на протязі більше ніж п'ять років до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. після смерті ОСОБА_2 проводила її поховання та поминальні обряди.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду показали, що знали померлу ОСОБА_2, були односельчанами. Вказували, що ОСОБА_2 мала інвалідність з дитинства, а саме: у неї були недорозвинені рука та нога, проте інвалідність вона не оформлювала. Родичі спадкодавиці померли, одружена вона ніколи не була, дітей не було також. За життя працювала у колгоспі. Заявниця була сусідкою з ОСОБА_2, вони дружили. З 2000 року ОСОБА_1 забрала ОСОБА_2 до себе, оскільки остання хворіла та потребувала стороннього догляду. Проживали вони у будинку заявниці, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Після смерті ОСОБА_2 у спадщину залишилась земельна частка (пай), яку померла заповіла заявниці. ОСОБА_1 проводила похорони та всі необхідні обряди.

Таким чином суд вважає, що заява ОСОБА_1 про її спільне поживання однією сім'єю разом із ОСОБА_2 є обґрунтованою і знайшла своє підтвердження доказами в ході розгляду справи у суді.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживають зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз'яснення пункту 21 Пленум Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо».

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право спадкоємця четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, тому вимога заявниці є обґрунтованою і найшла своє підтвердження доказами в ході розгляду справи у суді.

Керуючись ст.ст. 81, 89, 141,263-265,293,315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1) задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 проживала однією сім'єю з ОСОБА_2 з 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто більше ніж п'ять років до часу

відкриття спадщини, та визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Су д д я -

Повне судове рішення складено 09 липня 2018 року.