Справа № 324/548/17
Провадження № 2-з/324/6/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Каретник Ю.М.,

при секретарі Савченко Н.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Пологівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна.

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 02.04.2018 року у вказаній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

02.04.2018 року до канцелярії Пологівського районного суду Запорізької області було подано заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній цивільній справі.

ОСОБА_1 на підставі ст.ст.149-153 ЦПК України у заяві про забезпечення позову просить забезпечити її уточнені позовні вимоги до ОСОБА_3 шляхом накладення арешту на житловий будинок № 45 по вул. Гоголя у м. Пологи Запорізької області, що належить ОСОБА_3

Під час розгляду вказаної заяви про забезпечення позову суд керувався положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України, відповідно до яких заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно із ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із розясненнями, наданими у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв по забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Натомість, у поданій заяві про забезпечення позову на обґрунтування необхідності застосування у даному випадку саме такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на будинок № 45 по вул. Гоголя у м. Пологи Запорізької області, ОСОБА_1 посилається лише на той факт, що вказане майно є єдиним майном, на яке можна буде звернути стягнення у разі задоволення її позовних вимог, а також на той факт, що після подання позову до суду у 2017 році, незважаючи на подану нею заяву про зміну предмета позову, відповідач не бажає вирішувати спір будь-яким іншим шляхом, окрім як у суді, і на даний час ніщо не перешкоджає йому здійснити відчуження будинку та принципово позбавити її можливості у подальшому виконати судове рішення у випадку задоволення позову. Тому, з метою запобігання потенційним труднощам у виконанні можливого судового рішення про стягнення коштів з відповідача ОСОБА_1 просила задовольнити заяву про забезпечення позову.

При цьому, заявник не конкретизує, які саме конкретні факти чи обставини дають їй обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_3 вживає чи буде вживати заходи з метою відчуження будинку № 45 по вул. Гоголя у м. Пологи Запорізької області з метою ухилення від виконання можливого судового рішення про стягнення коштів на її користь.

Тобто, заявник не обґрунтувала належними та допустимими доказами існування саме реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, суд критично ставиться до посилання ОСОБА_1 на той факт, що протягом усього часу слухання справи ОСОБА_3 не намагався врегулювати спір у позасудовому порядку, оскільки у даному випадку досудове врегулювання спору є правом, а не обовязком сторін.

Окрім того, про недоведеність ОСОБА_1 наявності на даний час загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду свідчить і той факт, що право власності на будинок № 45 по вул. Гоголя у м. Пологи Запорізької області ОСОБА_3 зареєстрував 13.06.2017 року, тобто вже після відкриття провадження у справі № 324/548/17 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та розподіл майна подружжя, що мало місце 14 квітня 2017 року, і станом на 21.03.2018 року вказаний будинок він не передав у власність третім особам. Вказані відомості відображені у долученій ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 21.03.2018 року №117965618.

Також жодних доказів на підтвердження викладених у заяві про забезпечення позову обставин, окрім доказів на підтвердження факту належності ОСОБА_3 будинку № 45 по вул. Гоголя у м. Пологи Запорізької області, у тому числі й щодо відсутності у відповідача іншого майна, на яке можливо було б звернути стягнення, та наявності реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду ОСОБА_1 до суду не надала.

Окрім того, ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову не вказала та не долучила до заяви докази на підтвердження вартості житлового будинку, на який вона просить накласти арешт, що унеможливлює вирішення судом питання про співмірність обраного заявником заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Також судом враховано, що право приватної власності особи захищається не лише нормами національного законодавства, але і ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою вимог ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Тобто, зважаючи на те, що ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову належним чином не обґрунтувала наявність саме реальної загрози істотного ускладнення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також на відсутність відомостей про вартість будинку, на який вона просить накласти арешт, суд вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний відповідачу житловий будинок, призведе до порушення вимог ч.3 ст.150 ЦПК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки вид забезпечення позову, обраний позивачем, в даному випадку не буде співмірним із заявленими позовними вимогами, а також не буде дотримано вимог про пропорційність втручання у право на мирне володіння майном визначеним цілям.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв по забезпечення позову», ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: