Провадження № 2/127/4834/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

за участі представника позивача Скородинської О.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 17.06.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір безвідсоткової довгострокової позики № 04-208, відповідно до якого ПАТ «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» надало відповідачу грошові кошти в сумі 2 000 000, 00 гривень. З укладенням договору позики відповідач зобов'язався повернути позику у строк та в порядку, визначеному договором позики. Згідно п. 5.1. Договору позики, Позичальник повертає позику щомісячно рівними частинами згідно Графіку повернення позики шляхом здійснення Позикодавцем утримань із заробітної плати Позичальника за його заявою та/або шляхом внесення грошових коштів у касу Позикодавця. Разом з тим, згідно п.3.2. Позичальник зобов'язується використати позику виключно за цільовим призначенням (для придбання квартири або будинку п.3.1. Договору позики) і повернути її у строк та в порядку, визначеному Договором. Відповідно до.п.3.3. Договору позики, Позичальник зобов'язаний підтвердити цільове використання отриманої позики шляхом надання не пізніше двох місяців нотаріально засвідчених копій документів, що засвідчують придбання житла (квартири, будинку): право встановлювальних документів згідно чинного законодавства. Згідно п.3.5. та п.3.6. Договору позики використання позики не за цільовим призначенням та не надання документів, передбачених п.3.3.Договору є підставою для дострокового припинення Договору. Згідно п.7.4. Договору позики, в разі порушення Позичальником пунктів 3.3. та/або Розділу 4, Позичальник протягом двох робочих днів повертає позику шляхом внесення коштів в касу Позикодавця або шляхом перерахування коштів на рахунок Позикодавця, який вказаний в Договорі. 10 жовтня 2016 року Позичальник - працівник УДППЗ «Укрпошта» звільнений з посади Директора Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» у відповідності до п.1.Статті 36 КЗпП згідно із Наказом УДППЗ «Укрпошта» № -82 к від 07 жовтня 2016 року. Згідно н.5.5. Договору позики, розірвання трудового договору між Позичальником і Позикодавцем є підставою для дострокового припинення Договору позики. У зв'язку із наявністю підстав для дострокового припинення Договору позики, позивач, керуючись при цьому п.7.1. Договору позики, звернувся із письмовою вимогою до відповідача щодо термінового та повного повернення залишку позики, що підтверджується Вимогою за вих. № 14-4338 від 01 грудня 2016 року, надісланою на адресу Позичальника. Пунктом 7.2. Договору позики встановлено обов'язок Позичальника повернути весь залишок позики в касу Позикодавця або перерахування коштів на рахунок Позикодавця вказаний у Договорі позики (п.7.3. Договору позики) не пізніше двох тижнів з моменту пред'явлення вимоги. В разі порушення строків повернення позики, передбачених п.7.2. та п.7.4.Договору позики, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день такого прострочення. Позичальник свої грошові зобов'язання за Договором позики та Вимогу Позикодавця не виконав внаслідок чого станом на 17 липня 2017 року заборгованість Позичальника за Договором позики становить 2 382 349, 79 грн., що складається з: 1 866 659, 00 гривень - заборгованість повернення залишку позики; 314 212, 42 гривень - нарахована пеня на дату розрахунку; 34 981, 00 гривень - три проценти річних, 166 497, 37 - індекс інфляції.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором довгострокової безвідсоткової позики № 04-208 від 17.06.2016 року у розмірі 2 382 349, 79 грн.

До початку розгляду справи по суті представником позивача було зменшено розмір позовних вимог на суму 1 822 211, 52 гривень у зв'язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що відповідач заперечує проти задоволення позову у повному обсязі та вважає його необґрунтованим з наступних причин. Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 2 382 349,79 грн., із яких 1 866 659,00 грн. - основна сума боргу, 314 212,42 грн. - пеня та 201 478,37 грн. інфляційних нарахувань та 3-х процентів річних. Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного між сторонами Договору довгострокової безвідсоткової позики № 04-208 від 17.06.2016 р. (надалі - Договір) Позивач (Позикодавець) позичив Відповідачу (Позичальнику) грошові кошти у розмірі 2 000 000,00 грн. для придбання житла під 0 відсотків за користування даними коштами (п. 1.1 та 1.2 Договору). Відповідно, кошти були використанні за призначенням та відповідач придбав житло за адресою: АДРЕСА_1. Згідно із п. 9.1 Договору він діє протягом 15 років, але у будь-якому випадку до повного виконання Позичальником своїх зобов'язань щодо повернення позики. Відповідно до п.5.1 Договору Позичальник повертає позику Позикодавцю щомісяця рівними частками згідно Графіку повернення позики (додаток 1 до Договору) шляхом здійснення Позикодавцем утримань із заробітної плати Позичальника за його заявою, та/або шляхом внесення грошових коштів у касу Позикодавця. Згідно із п. 5.4 Договору Позичальник має право достроково виконати зобов'язання по поверненню Позики. Розірвання трудового договору між Позичальником та Позикодавцем є підставою для дострокового припинення цього Договору (п.5.5 Договору). 10.10.2016 р. між сторонами було припинено трудові відносини, відповідно до наказу № 582 к від 07.10.2016 р. Однак відповідач продовжив повертати позику у відповідності до узгодженого між сторонами графіку. Пунктом 7.1 Договору встановлено, що в разі появи підстав, передбачених цим Договором та/або чинним законодавством України, для дострокового припинення цього Договору Позикодавець має право звернутись до Позичальника з вимогою щодо термінового і повного повернення залишку Позики. В разі пред'явлення Позикодавцем Позичальнику вимоги згідно пункту 7.1 цього Договору, Позичальник зобов'язаний повернути весь залишок Позики Позикодавцю в строк, вказаний у вимозі, але в будь-якому випадку не пізніше двох тижнів з моменту отримання цієї вимоги (п. 7.2 Договору). В разі порушення строків повернення позики, передбаченої пунктом 7.2 та 7.4 цього Договору, позичальник сплачує Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми своєчасно несплаченої заборгованості за кожен день такого прострочення (п. 7.5 Договору). Отже, відповідно до умов даного Договору пред'явлення позивачем вимоги про термінове і повне повернення залишку Позики є його правом, а не обов'язком і може бути реалізоване ним у будь-який час, з моменту звільнення відповідача і до повного погашення останнім позики. Як стверджується у позовній заяві, 01.12.2016 р. ПАТ «Укрпошта» пред'явило ОСОБА_3 свою вимогу. Однак, позивачем не надано доказів того, що така вимога дійсно направлялася Відповідачу та була ним отримана, адже у матеріалах справи відсутні опис вкладення, відповідно до якого було би очевидно про направлення саме даної вимоги на адресу відповідача, а також будь-який доказ того, що саме дана вимога була отримана відповідачем та дата такого отримання. Відповідач підтверджує, що вказана у позові вимога щодо повернення суми позики за Договором ним не отримувалась та про намір позивача стягнути з нього залишок позики йому не було відомо. В даному випадку відсутнє прострочення, вказане у п. 7.2 Договору, тому нарахування пені, інфляції та трьох процентів річних є безпідставним та не підлягає задоволенню. Крім того, 06.10.2017 р. відповідач погасив суму позики у повному обсязі, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордера № 2300 на суму 1 822 211, 52 грн. та довідка, видана головним бухгалтером Хмельницької дирекції ПАТ «Укрпошта» від 07.11.2017 року щодо повернення коштів у розмірі 2 000 000,00 гривень.

Представником позивача суду надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив представника відповідача є не аргументованим та безпідставним.

02.03.2018 року представником відповідача надано заперечення.

По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

17.06.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір безвідсоткової позики № 04-208, відповідно до якого Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» надало працівнику УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 2 000 000, 00 гривень, а останній зобов'язався використати цю позику за цільовим призначенням і повернути її у строк та в порядку, визначеному цим договором. (а.с. 10-13)

Також, згідно п.3.2. Позичальник зобов'язується використати позику виключно за цільовим призначенням (для придбання квартири або будинку п.3.1. Договору позики) і повернути її у строк та в порядку, визначеному Договором.

Відповідно до.п.3.3. Договору позики, Позичальник зобов'язаний підтвердити цільове використання отриманої позики шляхом надання не пізніше двох місяців нотаріально засвідчених копій документів, що засвідчують придбання житла (квартири, будинку): правовстановлювальних документів згідно чинного законодавства.

Згідно із п. 5.1. Договору позики, позичальник повертає позику щомісячно рівними частинами згідно Графіку повернення позики шляхом здійснення позикодавцем утримань із заробітної плати позичальника за його заявою та/або шляхом внесення грошових коштів у касу позикодавця.

Відповідно до п.3.5. та п.3.6. Договору позики використання позики не за цільовим призначенням та не надання документів, передбачених п.3.3.Договору є підставою для дострокового припинення Договору.

Згідно із п.7.4. Договору позики, в разі порушення Позичальником пунктів 3.3. та/або Розділу 4, позичальник протягом двох робочих днів повертає позику шляхом внесення коштів в касу позикодавця або шляхом перерахування коштів на рахунок позикодавця, який вказаний в Договорі.

24.06.2016 pоку ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу майнових прав № 38-М-37-3, відповідно до умов якого у його власність було передано майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, 04.08.2016 року сторони по справі уклали Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Прусняк В.І. За даним договором були забезпечені вимоги позивача за Договором довгострокової безвідсоткової позики № 04-208 від 17.06.2016 р. (п. 1.1 Договору іпотеки). Предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених в Договорі позики зобов'язань Іпотекодавця, є майнові права на квартиру, будівельний номер 43, що розташована за адресою: м. Хмельницький, вул. П.Мирного, 37/3. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав № 38-М-37-3.

Зазначене свідчить про виконання відповідачем умов Договору, зокрема п. 4.2.1, а також про те, що позивачу було відомо про використання коштів за цільовим призначенням.

Однак, судом встановлено, що 10.10.2016 року позичальник - працівник УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_3 звільнений з посади Директора Хмельницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» у відповідності до п. 1.Статті 36 КЗпП згідно із Наказом УДППЗ «Укрпошта» № -82 к від 07.10.2016 року, що не заперечувалось сторонами по справі, зокрема відповідачем та його представником.

Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», останнє є правонаступником за всіма правами та обов'язками Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

Згідно із п.5.5. Договору позики, розірвання трудового договору між позичальником і позикодавцем є підставою для дострокового припинення Договору позики.

У зв'язку із наявністю підстав для дострокового припинення Договору позики, позивач, керуючись при цьому п.7.1. Договору позики, звернувся із письмовою вимогою до відповідача щодо термінового та повного повернення залишку позики, що підтверджується Вимогою за вих. № 14-4338 від 01.12.2016 року, надісланою на адресу Позичальника.

Окрім того, 06.04.2017 року позивачем повторно було надіслано письмову вимогу за вих. № 14-474 відповідачу за місцем його роботи, а саме ДП «Одеський морський торговельний порт».

Пунктом 7.2. Договору позики встановлено обов'язок позичальника повернути весь залишок позики в касу позикодавця або перерахування коштів на рахунок Позикодавця вказаний у Договорі позики (п.7.3. Договору позики) не пізніше двох тижнів з моменту пред'явлення вимоги. В разі порушення строків повернення позики, передбачених п.7.2. та п.7.4.Договору позики, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день такого прострочення.

Згідно розрахунку, заборгованість позичальника за Договором позики становить 2 382 349, 79 грн., що складається з: 1 866 659, 00 гривень - заборгованість повернення залишку позики; 314 212, 42 гривень - нарахована пеня на дату розрахунку; 34 981, 00 гривень - три проценти річних, 166 497, 37 - індекс інфляції.

Судом встановлено, що відповідачем за період з 10.10.2016 року по 31.10.2017 року було сплачено кошти в сумі 144 455, 12 гривень.

06.11.2017 року ОСОБА_3 на погашення позики було сплачено 1 822 211,52 гривень.

До початку розгляду справи по суті представником позивача було зменшено розмір позовних вимог на суму 1 822 211, 52 гривень у зв'язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості.

Згідно довідки від 07.11.2017 року, виданої головним бухгалтером Хмельницької дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта», станом на 07.11.2017 року по договору позики № 04-208 від 17.06.2016 року повернуто кошти в сумі 2 000 000, 00 гривень.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язань, визначених договором безвідсоткової позики № 04-208 від 17.06.2016 року.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 17.07.2017 року складає 560 138, 27 гривень, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом враховано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Предметом виконання як невід'ємним елементом виконання договору є ті конкретні суб'єктивні права і конкретні юридичні обов'язки для набуття, здійснення і виконання яких конкретні суб'єкти права вступають в конкретні правовідносини і, відповідно, до вимог норми права, що реалізується, вчиняються належні правомірні дії.

Суд вважає, що відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором безвідсоткової позики № 04-208 від 17.06.2016 року в сумі 560 138, 27 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 8 402, 07 гривень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики, згідно ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір в сумі 27 333, 18 гривень підлягає поверненню позивачу, в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки представником позивача було зменшено розмір позовних вимог.

На підставі вище викладеного, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 3, ст.ст. 15, 16, 525, 526, ч. 1 ст. 530, ст.ст. 610, 611, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625, ст. 627, ч. 1 ст. 629, ст. 1046, ч. 1- ч. 2 ст. 1047, ст. 1049 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 141 ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (29000, м. Хмельницький, вул. Проскурівсько, 90, , р/р № 9995 у філії Хмельницьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 315784) заборгованість за договором довгострокової безвідсоткової позики № 04-208 від 17.06.2016 року у розмірі 560 138, 27 грн. (п'ятсот шістдесят тисяч сто тридцять вісім гривень двадцять сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» судовий збір в сумі 8 402, 07 гривень.

Судовий збір в сумі 27 333, 18 гривень підлягає поверненню Публічному акціонерному товариству «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. У відповідності до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач публічне акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Хмельницької дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта», місцезнаходження: м. Хмельницький, вул. Проскурівсько, 90, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 21344146.

Відповідач ОСОБА_3, місце реєстрації: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Повний текст рішення складено 16.04.2014 року.

Суддя О.О. Жмудь