Справа № 525/737/18
Провадження № 2/525/276/2018

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2018 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши на підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що 03.11.2016 року померла її мати ОСОБА_3, після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкування відбувалося за заповітом, посвідченим Великобагачанською державною нотаріальною конторою 13.05.1996 року, зареєстрованого у реєстрі №829 та за законом, оскільки заповітом охоплено не все майно, що належало спадкодавцю. У встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 з приводу оформлення спадкових прав, також, з заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся син померлої ОСОБА_5. Від інших осіб будь-яких заяв не надходило. Як зазначає позивач, згідно постанови нотаріуса №377 від 15.05.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку площею 0,18 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Огирівка, вул. Миру, 25 а Великобагачанського району Полтавської області. В мотивувальній частині постанови зазначено, що вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.1997 року, виданого Великобагачанською державною нотаріальною конторою та зареєстрована №687, однак, як вказує нотаріус, спадкодавець не вчинила дій щодо подальшого присвоєння кадастрового номера ділянці та не провів її державну реєстрацію.

Позивач також вказує, що спадкодавець ОСОБА_3 правомірно набула право власності на земельну ділянку площею 0,18 га в с. Огирівка, вул. Миру, 25а Великобагачанського району Полтавської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.1997 року, яке видано на імя ОСОБА_3, спадкове майно складається з приватизованої земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,18 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Огирівка, вул. Миру, 25а Великобагачанського району Полтавської області. Як вказує позивач, у звязку зі смертю спадкодавець не встиг провести її державну реєстрацію в органах держгеокадастру та присвоїти їй кадастровий номер.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку на сьогодні неможливо отримати, оскільки її мати померла, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, тому вона змушена звернутися до суду з позовом, у якому просить визнати за нею, ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,18 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Огирівка, вул. Миру, 25 а Великобагачанського району Полтавської області (а.с.а.с.2-5).

До проведення підготовчого судового засідання у справі від відповідача у справі ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області надійшов лист про те, що даний відповідач по суті визнає заявлені позовні вимоги позивача і просить провести відповідне засідання у відсутність їх представника (а.с.а.с.37,53).

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В підготовче засідання від представника позивача адвоката ОСОБА_6 засобами електронного звязку до суду надійшло письмове клопотання про підтримання заявлених позовних вимог позивача ОСОБА_1 та про розгляд справи у його відсутність (а.с.52).

З огляду на вищевказані обставини, суд проводить підготовче засідання у справі, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Суд, детально дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, що надані сторонами у справі на засадах змагальності і диспозитивності, давши всім доказам у справі належну оцінку приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що мати позивача по справі ОСОБА_1 (до укладення шлюбу «Кондраніна») ОСОБА_7 (а.с.а.с.9-12) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 03 листопада 2016 року, про що Київським районним у м. Полтава відділом РАЦС ГТУЮ у Полтавській області видано свідоцтво про смерть (а.с.6).

Згідно заповіту ОСОБА_3 від 13.05.1996 року, посвідченого Великобагачанською державною нотаріальною конторою 13.05.1996 року та зареєстрованого у реєстрі №829, належний їй на праві особистої власності жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Огирівка, вул. Ворошилова, 25 Великобагачанського району Полтавської області, повністю заповідає в рівних частинах дітям: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.1997 року, реєстровий номер 687, виданого Великобагачанською державною нотаріальною конторою Полтавської області, ОСОБА_3 є спадкоємцем майна померлої 16.11.1995 року ОСОБА_8; вказано, що спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво складається з приватизованої земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,18 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в с. Огирівка Великобагачанського району Полтавської області та належала померлій на підставі рішення Подільської сільської ради від 14.03.1994 року «Про передачу безкоштовно в приватну власність земельної ділянки» (а.с.8).

З фотокопії довідки ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №971 від 05.05.2017 року вбачається, що померла 03.11.2016 року гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно користувалася земельними ділянками згідно запису господарського обліку (погосподарська книга №10 за 2016-2020 роки, особовий рахунок №01-0372-3): земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, земельна ділянка площею 0,18 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованих за адресою: с. Огирівка, вул. Миру, 25 Великобагачанського району Полтавської області (а.с.13).

З листа Відділу у Великобагачанському районі ГУДГК у Полтавській області від 08.06.2018 року №1054/102-18 вбачається, що станом на 07.06.2018 року з урахуванням індексації 4,7964 га та застосуванням коефіцієнта 1,756 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,18 га за адресою: с. Огирівка, вул. Миру, 25 Великобагачанського району Полтавської області (а.с.14).

Рішенням ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 07.11.2017 року про впорядкування адресного господарства, вирішено змінити в с. Огирівка Великобагачанського району Полтавської області вулицю Миру, будинок 25 на вулицю Миру будинок 25а (а.с.15).

Згідно постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 №377 від 15.05.2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку площею 0,18 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Огирівка, вул. Миру, 25а Великобагачанського району Полтавської області. В мотивувальній частині постанови зазначено, що вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.04.1997 року, виданого Великобагачанською державною нотаріальною конторою та зареєстрована №687. Однак спадкодавець не вчинив дій щодо подальшого присвоєння кадастрового номера ділянці та не провів її державну реєстрацію (а.с.16). Вказану постанову позивач не оскаржувала (а.с.16).

Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 28.01.2017 року з листом №81/02-14 зверталася до Центру надання адміністративних послуг Великобагачанської райдержадміністрації з проханням видати ОСОБА_1 витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,18 га, що розташовані в с. Огирівка Великобагачанського району Полтавської області, які належали ОСОБА_3, померлій 03.11.2016 року (спадкова справа №3/2017). Дані необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, померлої 03.11.2016 року (а.с.17). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З повідомлення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 05.07.2018 року №545/01-16, а також з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та фотокопії документів зі спадкової справи №3/2017, заведеної 28.01.2017 року після смерті 03.11.2016 року ОСОБА_3 вбачається, що 28.01.2017 року заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 03.11.2016 року подала її донька ОСОБА_1; також в заяві вказано, що все спадкове майно, що залишилося після смерті матері, вона приймає за законом та за заповітом; цього ж числа, син померлої ОСОБА_3 ОСОБА_5 подав заяву про відмову від права на прийняття належної йому частки у спадщині, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 як за законом, так і за заповітом; в подальшому, на імя ОСОБА_1 16.12.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстровий номер 1152 на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вулиці Миру, 25 в с. Огирівка Великобагачанського району Полтавської області; також, на імя ОСОБА_1 10.02.2018 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 98 на 3/8 часток відповідної квартири; 15.05.2018 року на імя ОСОБА_1 приватним нотаріусом ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 421 на земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована по вулиці Миру, 25 а в с. Огирівка Великобагачанського району Полтавської області та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; з витягу з реєстру заповітів вбачається, що заповіт ОСОБА_3А від 13.05.1996 року, реєстровий номер 829 є чинним (а.с.а.с.38-48).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України).

У відповідності до вимог ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті).

Зміст права власності , яке полягає у праві володіння , користування та розпорядження своїм майном закріплено у ст.317 ЦК України, а ст.321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України і означає, що право власності є недоторканним і власник може бути позбавлений, або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку встановленим законом.

Відповідно до розяснень, що викладені в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності га земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України.

Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Отже, проаналізувавши в своїй сукупності та взаємозвязку надані стороною позивача докази на підтвердження заявлених позовних вимог, з урахуванням даних, які містяться у свідоцтві про право на спадщину за законом від 08.04.1997 року, яке видане на імя ОСОБА_9 про те, що остання успадкувала у встановленому порядку, поряд з іншим, і земельну ділянку площею 0,18 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Огирівка Великобагачанського району Полтавської області, однак, з урахуванням в даний час наявної відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, що перешкоджає позивачу у справі здійснити реалізацію оформлення свого права спадкування після смерті матері, а також враховуючи повне визнання відповідачем у справі ОСОБА_2 сільською радою Великобагачанського району заявлених позовних вимог ОСОБА_1, яке не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб чи держави, тому, в сукупності вищевказаних обставин вбачаються передбачені законом підстави для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в межах заявлених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.15,16,328,392,1216-1218,1220,1261,1268,1296,1297 ЦК України, ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,197,200,206,247,259,263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Великобагачанського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,18 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селі Огирівка, вул. Миру, 25 а Великобагачанського району Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; представник позивача адвокат ОСОБА_6, місце знаходження: м. Полтава, вул. Гоголя, 7, офіс 101; відповідач ОСОБА_2 сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, місце знаходження: с. Білоцерківка, вул. Першотравнева, 9 Великобагачанського району Полтавської області.

Суддя В.В.Хоролець