Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2451/18

Номер провадження: 2/511/911/18

06 грудня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання Чернецької А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просив зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього Судовим наказом від 22.10.2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, 23.03.2016 року з ? (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до 800 грн. щомісяця до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до 23.03.2034 року

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він з ОСОБА_2., з 2013 року по серпень 2018 року проживали як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. Від спільного життя мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.10.2018 року по справі № 511/2241/18 з нього стягнуто аліменти на користьОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду, тобто з 18.10.2018 року, і до досягнення ОСОБА_3, повноліття, тобто до 23.03.2034 року. У нього є ще син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який навчається в Академії звязку, і він його підтримує матеріально. Крім того, він вважає, що відповідачка повинна вказати причини, в звязку з чим вона вважає, що з нього треба стягувати аліменти саме в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, тому виникла потреба звернутись до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів.

Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.11.2018 року відкрито провадження по даній цивільній справи та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, пояснивши, що позивачем не наведено жодних обставин, що в нього погіршився матеріальний, сімейний стан чи здоров'я, після видачі вищезазначеного судового наказу, та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі з 2013 року по серпень 2018 року мешкали як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу.

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 462950, виданого 25.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, на підставі актового запису № 132 (а.с.4).

Судовим наказом Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.10.2018 року по справі № 511/2241/18 ( номер провадження 2-н/511/167/18) з позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 стягнуто аліменти на користьОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду, тобто з 18.10.2018 року, і до досягнення ОСОБА_3, повноліття, тобто до 23.03.2034 року.( а.с.3).

Згідно свідоцтва про народження, серії І-ЖД № 283123 виданого Єгорівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області 07.02.2000 року, на підставі актового запису № 1 (а.с.5) вбачається, що у позивача є повнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, де позивач зазначений батьком.

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ).

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз ст. 192 Сімейного Кодексу України, свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд приймає до уваги, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом

Відповідно до ст.81 ЦПК України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено обставин, які мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового наказу від 22.10.2018 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, погіршився стан здоров'я позивача, змінився його матеріальний стан, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Суд критично відноситься до позиції позивача, який посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на наявність у нього старшого повнолітнього сина від першого шлюбу, оскільки ця обставити не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів стягнутих судом на користь відповідача .

При вирішенні даного спору, суд також враховує, що позивач ОСОБА_1, будучи молодою особою, маючи задовільний стан здоровя, оскільки не довів протилежне, цілком може надавати своєї дитині матеріальну допомогу.

Отже, аналіз досліджених та оцінених судом доказів в їх сукупності приводить суд до висновку, що позивач не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження зміни його сімейного та матеріального становища, а обставини, наведені ним, як на підставу заявлених вимог, не свідчать про необхідність зміни розміру аліментів у сторону зменшення.

Тому у задоволені позову слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141, 180-183, 192, 273 СК України, ст.ст.4, 18, 19, 48, 76-81, 95, 211, 258-259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. В. Ільяшук