АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року

м. Рівне

Справа № 572/430/18

Провадження № 22-ц/787/1019/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С. В., Бондаренко Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 22 березня 2018 року у складі судді Довгого І.І., ухвалене в м. Сарни Рівненської області о 16 годині 55 хвилин,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 22 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з 16 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 563 грн. 84 коп. судового збору.

Рішення суду вмотивоване передбаченим законом обов'язком батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а також враховано матеріальний стан та стан здоров'я як платника аліментів, так і позивачки, з якою проживає дитина.

Вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, із неповним з'ясуванням обставин справи, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що місцевий суд не врахував при ухваленні рішення, що ним протягом 2015 та 2017 років сплачувалися аліменти в сумі 1500 грн., що вказує на його добровільну свідому участь у витратах на дитину. Додає, що у 2016 році він не працював, проте після працевлаштування за частину місяців цього року передав готівку безпосередньо позивачці. Стверджує, що заявлений розмір аліментів є завищеним, при цьому справедливим і розумним вважає аліменти в сумі 1500 грн., які ним сплачувалися і до цього. Звертає увагу, що позивачкою не наведено жодних доказів на підтвердження того, що ним приховуються реальні доходи. Зазначає, що покликання позивачки на те, що наданих ним коштів не вистачає навіть на ліки дитині, не можуть враховуватися сом, оскільки підтвердження наявності хвороб у дитини не подано, так само, як і документально підтверджених витрат на її лікування. Вказує і на порушення процесуальних норм, які виявилися у виході за межі позовних вимог в частині стягнення аліментів за період з 16 лютого 2017 року, тоді як позов було пред'явлено в лютому 2018 року.. З наведених міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю - як в частині аліментів, так і судового збору, винести нову постанову про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 в сумі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 16 лютого 2018 року і до досягнення нею повноліття.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивачка ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, ухваленим на підставі всебічно з'ясованих обставин справи та просить залишити його без змін.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку про її часткове задоволення та зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів на утримання дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1

Після розірвання шлюбу рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року сторони проживають окремо. Дитина сторін проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 2192 від 15.02.2018р., виданою КП «Житлосервіс» (а.с. 4).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Матеріали справи містять цивільно-правові договори, укладені між ОСОБА_3 та ТОВ фірма «Журавлина» про надання послуг від 05.12.2017р., від 04.01.2018р., від 06.02.2018р. та актів приймання-здачі робіт, які вказують на те, що середній заробіток відповідача за грудень 2017 року - лютий 2018 року склав 3 679,30 грн. (а.с.31-36).

Дохід позивачки по справі за період з 28 грудня 2017 року по травень 2018 року становить 7 060,63 грн. та складається із допомоги по безробіттю, яку їй виплатив Сарненський районний центр зайнятості , де вона перебуває на обліку як безробітна (довідка № 1004 від 26.06.2018р.).

Крім того, позивачка ОСОБА_1 має встановлену інвалідність ІІІ групи, у зв'язку з чим їй показана робота на неповний робочий день, що підтверджується довідкою МСЕК № 17515 від 06.02.2015р. (а.с.5).

Таким чином, визначений місцевим судом розмір аліментів у розмірі 2000 грн. на утримання дочки сторін є цілком достатнім, розумним та справедливим і в повній мірі здатен задовольнити потреби дитини відповідного віку.

Покликання апеляційної скарги на те, що відповідач сплачує аліменти в сумі 1500 грн. щомісячно в добровільному порядку регулярно, не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки такі дії відповідача є свідчать про добросовісне виконання ним батьківського обов'язку щодо своєї дитини. Крім того, питання про стягнення аліментів за минулий період, до пред'явлення позову, в даному спорі не заявлялося та не є предметом розгляду у цій справі.

Що стосується доводів апелянта про порушення місцем судом процесуальних норм у зв'язку із виходом за межі позовних вимог в частині періоду стягнення аліментів, то вони апеляційним судом відхиляються з огляду на наступне.

Як визначено ч. 1 ст. 191 СК України, Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів була подана ОСОБА_1 до суду 16 лютого 2018 року, що підтверджується вхідним штампом Сарненського міського суду (а.с. 1).

У резолютивній частині оскаржуваного рішення судом було помилково вказано, що аліменти стягнуться з 16 лютого 2017 року, і ця описка була виправлена ухвалою цього ж суду від 13 квітня 2018 року, де вірно вказано дату початку стягнення аліментів - 16 лютого 2018 року (а.с.65).

Покликання апеляційної скарги на відсутність доказів хвороби дитини і урахування цієї обставини при визначенні розміру аліментів апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що витрати на лікування є предметом окремих вимог в порядку ст. 185 Сімейного Кодексу України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також враховує, що передбачений законом обов'язок утримувати дітей до їх повноліття покладається на обох батьків, а не лише на одного із них.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 22 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н. В.

Боймиструк С. В.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Боймиструк С. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.