ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1289/18 Справа № 203/2286/17 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів -

В С Т А Н О В И Л А:

22 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору прокату автомобіля та повернення суми залишку базового платежу та суми гарантійної застави. Просив в судовому порядку договір прокату автомобіля № 2852-142/17, що укладений 29 квітня 2017 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати, стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь суму залишку базового платежу в розмірі 6750,00 грн., стягнути з ФОП ОСОБА_2 суму гарантійної застави в розмірі 25000 грн., стягнути з відповідач судові витрати зі сплати судового збору (а.с.2-4).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів - відмовлено (а.с. 56-57).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити (а.с.60-62).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено свої позовні вимоги належними доказами. До справи не було надано доказів того, що позивачем було виконано умови договору, а саме внесено на рахунок відповідача відповідні базові платежі за користування автомобілем та суми гарантійної застави.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він не в повній мірі відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2017 року ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір Прокату автомобіля №2852-142/17.

Відповідно до умов договору, ФОП ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 у тимчасове користування транспортний засіб - автомобіль Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1., на строк, за плату та на інших умовах, які визначені відповідними пунктами договору.

Підписанням цього Договору, Клієнт підтвердив те, що він отримав від Наймодавця Автомобіль, який відповідає умовам цього договору та відомостям, зазначеним у відповідних пунктах цього Договору, в доброму технічному стані, який дозволяє використовувати автомобіль для цілей прокату, встановлених нижче. Передача та повернення Автомобіля оформлюється актами приймання-передачі, що є невід'ємними частинами цього договору (п.3 Частини 2 Договору).

Платіж за прокат Автомобіля розраховується на підставі добової ставки, яка залежить від класу Автомобіля, кількості діб, вартості інших послуг, замовлених Клієнтом. Загальний розмір платежу, вказаний у відповідному розділі п. 6 Частини 1 Договору, сплачується Клієнтом одночасно із отриманням Автомобіля в прокат (п.4 Частини 2 Договору).

Гарантійна застава сплачується при передачі автомобіля Клієнту наперед.(п.5 Частини 2 Договору). (а.с.7).

Пунктом 6 Частини 1 Договору визначено базову ціну за 19 днів користування автомобілем в розмірі 8550 грн. та розмір застави 25000 грн. (а.с.6).

Згідно акту приймання-передачі автомобіля від 29.04.2017 року ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняв автомобіль Elantra реєстраційний номер НОМЕР_1, синього кольору (а.с.9).

Договір та акт-приймання передачі підписаний сторонами.

Автомобіль перебуває у власника. Зазначена обставина визнана відповідачем в судовому засіданні в суді першої інстанції а тому не потребує доведенню, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, а крім того підтверджується відповіддю начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 08.12.2017 р., згідно якої автомобіль був забраний у позивача представником відповідача 03.05.2017 р. (а.с.38).

Відповідно до ст. 787 ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов'язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк.

Однією із особливих рис договору прокату є те, що об'єктом договору прокату може бути лише рухома річ, крім транспортних засобів, щодо яких ЦК України містить окремі положення. Як правило, об'єкт договору прокату використовується для задоволення побутових невиробничих потреб.

Отже, найм (оренда) транспортного засобу виділяється в окремий різновид договору найму, виходячи із особливостей його об'єкта, яким є повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо (ч. 1 ст.798 ЦК України).

У ч. 2 ст. 799 ЦК України визначено, що договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, встановивши, що сторонами не дотримано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору прокату автомобіля від 29 квітня 2017 року, колегія суддів дійшла висновку, що цей договір не створює для сторін прав і обов'язків та кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Оскільки транспортний засіб був переданий позивачу на підставі нікчемного правочину, колегія суддів вважає, що на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України відповідач повинен повернути позивачу отриманий завдаток у розмірі 25000,00 грн. та базову суму в розмірі 8550 грн. Однак, оскільки позивач в позові просив стягнути 6750 грн., а суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог, то стягненню підлягає сума в розмірі 6750 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджений судовий збір в розмірі 1600 грн. (а.с.1,63).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму гарантійної застави 25000,00 грн. та суму залишку базового платежу 6750 грн., судовий збір в сумі 1600 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: