Провадження № 2/752/2544/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.05.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Якушко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий газ,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до абрамова О.Б. про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 38405,28 гривень..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу, постачання якого здійснює ПАТ «Київгаз», відповідно до Договору про надання послуг з газопостачання №0401 від 08.07.2003 року.

Станом на день подання позову відповідач має заборгованість у сумі 38 405,28 грн, яка нараховувалась згідно норм споживання газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08.06.1996 р., з урахуванням кількості мешканців приміщення та встановленого газового обладнання з кожного мешканця щомісяця.

Позивач зазначає, що на адресу боржника неодноразово направлялися претензії про наявність заборгованості за спожитий газ та необхідність її погашення, однак вони залишились без належного реагування.

Представник позивача в ході судового розгляду підтримав заявлені вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити. посилаючись на наявність у відповідача заборгованості з оплати за спожитий газ.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ним періодично здійснювались оплати, однак про них не зазначено в розрахунку заборгованості. Крім того, відповідач заявив про застосування судом положень ст.267 ЦК України в зв»язку з пропуском позивачем строків звернення до суду.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 липня 2003 року між ПАТ «Київгаз» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з газопостачання №0401, відповідно до умов п.1.1 якого постачальник зобов'язується безперервно постачати природний газ та забезпечити технічне обслуговування газопроводів, газових приладів та пристроїв споживача, дворових газопроводів приватних будинків, вказаних в додатку №1. Споживач зобов'язується оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими згідно із законодавством цінами в терміни передбачені цим договором.

Відповідно до п. 5.3 Договору споживач зобов'язується своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання.

Згідно з ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтею ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що газопостачання належить до комунальних послуг.

Згідно із п. 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 01 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності за нормами споживання природного газу.

Пунктом 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вносяться не пізніше 10-го числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, і це підтверджується розрахунком заборгованості за надані послуги, відповідач порушив умови Договору про надання послуг з газопостачання №0401 та не вносив регулярно плату за користування газом, у зв'язку з чим з грудня 2007 року по лютий 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 38 405,28 гривень.

Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на те, що до розрахунку заборгованості позивачем не включені суми, які сплачувались ним в цей період, що норми споживання газу є завищеними, оскільки в порушення вимог ст. 81 ЦПК України відповідач не довів зазначені обставини будь-якими доказами, хоча судом сторонам було роз»яснино їх обов»язок щодо доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також право на подання доказів.

Розрахунок заборгованості, проведений позивачем, не спростований відповідачем в ході розгляду справи.

В ході судового розгляду відповідач заявив про застосування судом наслідків пропуску позивачем строків позовної давності.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 30.09.2015 року в справі №6-780цс15, за змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «Київгаз» звернулося до суду з позовом до відповідача 14 листопада 2014 року, пред»явивши вимоги про стягнення заборгованості за спожитий газ за період з грудня 2007 року до лютого 2013 року.

Враховуючи положення ст.257 ЦК України та заяву відповідача про застосування строку позовної давності до даних правовідносин, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості, яка виникла з 14.11.2011 р. і до моменту звернення до суду в розмірі 4293,46 гривень.

До іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне застосувати положення ст.267 ЦК України та відмовити у їх задоволенні в зв»язку з пропуском позивачем строків звернення до суду з даним позовом.

З огляду на викладене, позовні вимоги ПАТ «Київгаз» підлягають задоволенню частково в межах строків позовної давності.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Публічного акціонерного товариства «Київгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий газ задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Київгаз» суму боргу в розмірі 4293 гривні 46 копійок, судові витрати в розмірі 26 гривень 79 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя