Рішення

Іменем України

11 квітня 2018 року

смт Краснопілля

Справа № 578/1110/17>

провадження № 2/578/87/18

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» /далі Банк/ в особі представника за дорученням ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Встановив:

У грудні 2017 року Банк через свого представника за довіреністю від 11 вересня 2017 року /ас. 39/ ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 35580,09 грн кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 1600 грн.

На обґрунтування позову Банк зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.01.2010 відповідач отримав кредит у розмірі 2400 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк, на підставі п.п.3.2 та 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, може змінювати кредитний ліміт. Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що свої зобов'язання за договором виконав та надав кредит. В свою чергу, відповідач, в порушення норм закону та умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконав, допустивши утворення заборгованості, яка станом на 22 серпня 2017 року становить загальною сумою 35580,09 грн, з якої: 299,99 грн - заборгованість за кредитом; 28609,62 грн по процентам за користування кредитом; 4500,00 грн за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина); 1670,48 грн - штраф (процентна складова), і у добровільному порядку сума заборгованості не погашена.

В судове засідання представник позивача не зявився, згідно поданого клопотання просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

/ас 21/

Відповідач повторно не зявився в судове засідання, повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною пятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України від 01.03.2018, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло.

/ас 43-45, 49, 54-56/

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19 січня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

/ас 6-13/

Інформації щодо визнання даної угоди недійсною суд не має.

При укладанні Договору сторони керувались частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України /далі ЦК/.

Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві; йому була видана кредитна картка, після чого він нею користувався, що підтверджується розрахунком заборгованості ОСОБА_2

/ ас 4-5/

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Банк свої зобов'язанняза Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, разом з цим відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість за договором станом на 19 січня 2010 року яка дорівнює 35580,09 грн, і складається з: 299,99 грн - заборгованість за кредитом; 28609,62 грн по процентам за користування кредитом; 4500,00 грн за комісією; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1670,48 грн. - штраф (процентна складова), відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг.

У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 , яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані нормами ЦК України, чинними на час виникнення спірних відносин.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з статтями 525, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Кредитор крім того має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, тобто грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 27 постанови Пленуму №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення штрафу в сумі 2170,48 грн., суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частини другої статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частини третьої статті 549 ЦК).

Позивачем у складі заборгованості нараховано 4500 грн. пені та комісії.

При цьому позивачем також одночасно нараховано 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1670,48 грн. штрафу (процентна складова) за порушення строків платежів.

Отже, вказане свідчить про нарахування позивачем пені та штрафу за одне й те саме правопорушення.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що неустойка у виді штрафу стягненню не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню у частині стягнення з відповідача боргу в сумі 33409,61 грн, з відмовою у позові у частині стягнення з відповідача штрафів в сумі 2170,48 грн.

Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК . Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 33409,61 грн., тобто на 93,90 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1502,40 грн. (1600 грн. х 93,90 %) судового збору.

Керуючись стст. 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Ухвалив:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 33409 грн 61 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 січня 2010 року, яка складається з: 299,99 грн - заборгованість за кредитом; 28609,62 грн по процентам за користування кредитом; 4500,00 грн за пенею та комісією, а також 1502,40 грн судових витрат, а усього 34912 /тринадцять чотири тисячі девятсот дванадцять/ гривень 01 коп.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення 500 грн. - штрафу (фіксованої частини) та 1670,48 грн. - штрафу (процентної складової) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.І. Косар