Справа №295/9929/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

27.11.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Ведмідь Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні будинком № 11 по пров. Івана Багряного в м. Житомирі шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом за вказаною адресою, мотивуючи позов тим, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва будинку, на праві власності від 27.07.1982 року позивачу належить житловий будинок № 11 по пров. Івана Багряного в м. Житомирі. У вказаному будинку, крім позивачки та її чоловіка ОСОБА_3 також зареєстрований відповідач їх син ОСОБА_2, який за вказаною адресою не проживає з 2015 року, з позивачкою та третьою особою відносини не підтримує, його місце перебування у даний час позивачу не відоме. У квартирі відсутні речі відповідача, відповідач не приймає участі в оплаті комунальних послуг, які на нього нараховуються, добровільно знятися з місця реєстрації відповідач відмовляється, а реєстрація відповідача за місцем проживання у будинку, який належить на праві власності позивачу порушує права ОСОБА_1 як власника будинку, оскільки перешкоджає вільному розпорядженню власністю.

Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та у заяві вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно зясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку № 11 по пров. Івана Багряного в м. Житомирі, що підтверджується копією договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва будинку на праві приватної власності від 27.07.1982 року № 218 та довідкою КП «Житомирське обласне бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради № 4789 від 15.08.2018 року (а.с. 8-12).

Зі змісту довідки № 379 від 26.07.2018 року, яка видана Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 3 вбачається, що за адресою: м. Житомир, пров. І. Багряного, 11, зареєстрований, зокрема, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно акту, який складений 16.07.2018 року комісією Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємством № 3 та, у присутності сусідів ОСОБА_4, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: м. Житомир, пров. І. Багряного, 11, не проживає із 2010 року (а.с. 5).

Також, із показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які були допитані у судовому засіданні 16.10.2018 року, встановлено, що за адресою: м. Житомир, пров. І. Багряного, 11, проживає позивач та її чоловік ОСОБА_3, а також дочка та дві внуки. Будинок на праві власності належить позивачу, відповідач тривалий час за вказаною адресою не проживає, його речі у будинку відсутні, позивач не чинить перешкод відповідачу у користуванні житлом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з положеннями ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки, як доведено в суді, відповідач не є співвласником будинку та не проживає в ньому.

Відповідно до частини 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи обставини справи, які встановлені судом та підтверджені належними доказами, та керуючись нормами чинного законодавства, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки ОСОБА_1 у позові просить судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 82, 76-82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування житлом - будинком № 11 по пров. Івана Багряного в м. Житомирі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Богунський районний суд м. Житомира.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6), РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2.

Третя особа: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_3.

Повне судове рішення складено 10.12.2018 року.

Суддя Н.В. Ведмідь