Справа № 201/4089/18
Провадження №2/201/1701/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 липня 2018 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Трещова В.В., з секретарем судового засідання Джамаловою С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 19.05.2017р. до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що на її повному матеріальному забезпеченні знаходиться донька, батьком якої є відповідач. ОСОБА_2 не приймає жодної участі у матеріальному забезпечені дитини, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним та працевлаштованим.

Позивач в судове засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Справу просила розглянути за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, докази чого наявні в матеріалах справи, тому суд, враховуючи вказані обставини і беручи до уваги, що позивачем надано згоду на розгляд справи в заочному порядку, вважає недоцільним подальше відкладання справи, та на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне провести розгляд справи в заочному порядку.

Розглянувши надані докази, заяви по справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з вимогами п. 1), п. 3). ч. 1 ст. 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що 17 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 359467, виданим 17 грудня 2016 року Жовтневим районний у місті Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 983. Прізвище дружини з дівочого ОСОБА_4 було змінено на прізвище чоловіка ОСОБА_2 (а.с. № 18).

Згідно зі ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік батьком дитини.

Під час шлюбу у подружжя 19 травня 2017 року народилась донька, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 644071, виданим 09 червня 2017 року Соборним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 940 (а.с. 19).

Як зазначає у поданому до суду позові ОСОБА_1, шлюб між позивачем та відповідачем не розірвано, але з 01.06.2010р. сторони мешкають окремо. Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до довідки від 27.03.2016р. ОСОБА_2 працює в ТОВ «Аксор Індастрі» з 16.07.2017р. та на момент видачі довідки займає посаду оператор-гальванік на автоматичних та напівавтоматичних лініях. Дохід за період з 01.09.2017р. по 28.02.2018р. склав 23420,25 грн. (а.с. 15).

Як зазначає позивач у поданому до суду позові, інших дітей, окрім спільної з позивачем доньки, відповідач не має. Непрацездатних осіб на утриманні у ОСОБА_2, за даними позивача, також не має.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи кожного разу повідомлявся належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи, відзиву або письмових заперечень по суті заявлених позовних вимог до суду не надав, а також не надав будь-яких доказів на спростування викладених в позові ОСОБА_1 обставин справи.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частинами 2, 3 ст. 183 СК України визначено: якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини сторін, оцінюючи надані суду докази, беручи до уваги зазначені приписи діючого сімейного законодавства України, а також те, що позивачем не обґрунтовані вимоги про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/3 частини від його доходів на утримання однієї дитини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме про щомісячне стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їхньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову, тобто з 17 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи те, що позивачка при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 180, 181, 184, 183 ч. 1 ст. 191 СК України, п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р., ст.ст. 12,13, 80, 81, 133, 141, 206, 228, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2) щомісячно аліменти на утримання їхньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову з 17 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Рішення підписано 11 липня 2018 року.

Суддя: В.В. Трещов