Справа № 754/9507/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 липня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

представника заявника ОСОБА_1

представника приватного виконавця Білан С.В. - Власюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу ОСОБА_4 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан С.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника.

Вимоги скарги обґрунтовує наступним.

20.03.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Білан С.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №754/9507/16-ц, виданого 07.03.2017 року Деснянським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за договором кредиту від 24.09.2007 року №1251 у розмірі 39922,00 дол. США та понесених судових витрат по справі зі сплати судового збору в розмірі 14868,00 грн. були винесені:

- постанова про відкриття виконавчого провадження №56014439 щодо ОСОБА_4;

- постанова про арешт майна боржника №56014439 щодо ОСОБА_4

ОСОБА_4 вважає дії приватного виконавця щодо винесення вищезазначених постанов неправомірними, мотивуючи тим, що зазначені постанови були отримані скаржником 26.03.2018 року.

04.04.2018 року представником скаржника при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, яке знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця, було виявлено, що:

1) приватним виконавцем порушено вимоги п.4 ч.2 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно до якого приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи. Відповідно до Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1039, ПАТ «Ощадбанк» є державним банком - 100% акцій якого належить державі в особі Кабінету Міністрів України. Згідно з п.5 Статуту, засновником банку є держава в особі Кабінету Міністрів України. Держава здійснює та реалізує повноваження власника щодо акцій, які їй належать у статутному капіталі Банку, через органи управління Банку. Також відповідно до Положення про порядок подання відомостей про структуру власності Банку, власником Банку в розмірі 100% є держава в особі Кабінету Міністрів України. Тобто, як зазначає скаржник, приватний виконавець не мав законного права приймати до виконання виконавчий лист про стягнення з неї заборгованості, оскільки стягувачем за даним виконавчим документом є держава в особі ПАТ «Державний ощадний банк України», а це суперечить вимогам п.4 ч.2 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження».

2) приватним виконавцем порушено вимоги п.6 ч.4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якого приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувану без прийняття його до виконання у зв'язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим п.1 ч.1 ст. 4ЗУ «Про виконавче провадження», а саме - у виконавчому документі не зазначено прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала, що є обов'язковою умовою для відкриття виконавчого провадження. Проте, зазначені вимоги приватним виконавцем при відкритті провадження враховані не були.

3) приватним виконавцем порушено вимоги ч.2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої до заяви про примусове виконання рішення стягував додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати. В заяві про відкриття виконавчого провадження стягувачем було зазначено, що залишок заборгованості за кредитом становить 39122 дол. США. Виходячи із зазначеного стягувачем залишку суми заборгованості, 2% суми, що підлягає стягненню становить 20617,29 грн., проте, в матеріалах виконавчого провадження відсутнє платіжне доручення на зазначену суму.

4) приватним виконавцем порушено вимоги ч.5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження представником скаржника було встановлено, що заява про прийняття виконавчого документа до виконання (відповідно до відмітки про прийняття) була зареєстрована Приватним виконавцем 16.03.2018 року, а постанова про відкриття виконавчого провадження щодо скаржника №56014439 винесена 20.03.2018 року, тобто з порушенням строків, визначених Законом.

У зв'язку з тим, що у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білан С.В. були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Деснянським районним судом м. Києва 07.03.2017 року у справі №754/9507/16-ц, скаржник вважає дії приватного виконавця неправомірними, а винесені постанови від 20.03.2018 року такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог скарги, ОСОБА_4 просить суд:

1. Прийняти скаргу до розгляду та відкрити провадження по справі.

2. Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білан С.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №56014439 від 20.03.2018 року щодо ОСОБА_6 та постанови про арешт майна боржника №56014439 від 20.03.2018 року щодо ОСОБА_4 неправомірними.

3. Скасувати винесені приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Білан С.В. постанову про відкриття виконавчого провадження №56014439 від 20.03.2018 року щодо ОСОБА_6 та постанову про арешт майна боржника №56014439 від 20.03.2018 року щодо ОСОБА_4

Ухвалою суду від 24.04.2018 року було витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білан С.В. належним чином засвідчену копію виконавчого провадження №56014439 за виконавчим листом, виданим 07.03.2017 року Деснянським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за договором кредиту від 24.09.2007 року №1251 у розмірі 39922,00 доларів США та понесені судові витрати по справі зі сплати судового збору в розмірі 14868,00 грн.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав скаргу за викладених у ній обставин та просив суд про її задоволення.

Представник приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білан С.В. - Власюк С.В. в судовому засіданні проти скарги заперечувала та просила суд відмовити у її задоволенні.

Представник стягувача ПАТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Про дату, час і місце розгляду скарги також повідомлявся ОСОБА_5, який є заінтересованою особою по даній скарзі, однак, в судове засідання останній не з'явився з невідомих суду причин.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявну в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

07.03.2017 року Деснянським районним судом виданий виконавчий лист у цивільній справі №754/9507/16-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за договором кредиту від 24.09.2007 року №1251 у розмірі 39922,00 доларів США та понесені судові витрати по справі зі сплати судового збору в розмірі 14868,00 грн. (а.с. 5).

Як вбачається з належним чином засвідченої копії матеріалів виконавчого провадження №56014439, 19.03.2018 року до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Білан С.В. надійшла заява ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом (а.с. 39-41).

Відповідно до п.1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

У разі пред'явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України .

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Оглянувши копію виконавчого листа, виданого 07.03.2017 року Деснянським районним судом м. Києва у цивільній справі №754/9507/16-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за договором кредиту від 24.09.2007 року №1251 у розмірі 39922,00 доларів США та понесені судові витрати по справі зі сплати судового збору в розмірі 14868,00 грн., суд дійшов до висновку про те, що зазначений виконавчий лист повністю відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, доводи представника заявника скарги про те, що у виконавчому листі не зазначено прізвище, ім'я, по батькові та посаду посадової особи, яка його видала.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до копій платіжних доручень № від 13.03.2018 року та № від 13.03.2018 року, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» було сплачено на рахунок приватного виконавця Білан С.В.297,36 грн. та 20284,45 грн., призначення платежу: «Сплата ав. вн. на прим. В/Л№754/9507/16-ц від 07.03.2017 вид. Деснянським р/с м. Києва про стягн. з ОСОБА_4 на кор. АТ «Ощадбанк» боргу 39122,00 д.США та 14868,00 грн.» (а.с. 42, 43), що спростовує твердження представника заявника скарги про те, що стягувачем було сплачено авансовий платіж не в повному розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.7 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Постановою приватного виконавця Білан С.В. від 20.03.2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_4 (а.с. 62).

Оскаржувані постанови приватного виконавця Білан С.В. були отриманні ОСОБА_4 26.03.2018 року.

З урахуванням того, що заява про відкриття виконавчого провадження надійшла на виконання 19.03.2018 року, а 20.03.2018 року приватним виконавцем Білан С.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника, суд вважає, що приватним виконавцем Білан С.В. дотримано вищезазначені вимоги ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, суд критично оцінює посилання представника заявника скарги на те, що приватний виконавець не мав законного права приймати до виконання виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_4, оскільки стягувачем за даним виконавчим документом є держава в особі ПАТ «Державний ощадний банк України», виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЗУ «Про акціонерні товариства», акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.

Згідно ч.1 ст. 9 ЗУ «Про акціонерні товариства», засновниками акціонерного товариства визнаються держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, а також фізичні та/або юридичні особи, що прийняли рішення про його заснування.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про акціонерні товариства», акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства.

Як вбачається з п.п. 5,6 Статуту ПАТ «Державний ощадний банк України», засновником Банку є держава в особі Кабінету Міністрів України. Держава здійснює та реалізує повноваження власника щодо акцій, які їй належать у статутному капіталі Банку, через органи управління Банку. Банк є юридичною особою приватного права, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових прав і особистих немайнових прав, у тому числі вчиняти правочини (договори, контракти), бути учасником судового процесу в судах загальної юрисдикції тощо.

Таким чином, ПАТ «Державний ощадний банк України» не є державним органом, а є юридичною особою приватного права з організаційно-правовою формою акціонерного товариства за типом публічного акціонерного товариства.

У відповідності до ч.1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що оскаржувані постанови приватного виконавця Білан С.В. про відкриття виконавчого провадження №56014439 від 20.03.2018 року та про накладення арешту на майно боржника №56014439 від 20.03.2018 року були прийняті відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право заявника не було порушено, а тому відмовляє в задоволенні скарги - повністю.

На підставі викладеного, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Білан Світлани Володимирівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника - відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м.Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 20.07.2018 року.

Суддя