Справа № 453/1034/16-ц
№ провадження 2/453/26/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.07.2018 року Сколівський районний суд Львівської області в складі: головуючого-судді Ясінського Ю.Є.
при секретарі Гринюк Л.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі головного управління Держгеокадастру у Львівській області до Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_2, про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,-
в с т а н о в и в:
В судовому засіданні прокурор Томашевська Н.Ю. підтримала поданий позов, просила задоволити, з підстав викладених у позовній заяві.
Представником Головного управління Дергеокадастру у Львівській області ОСОБА_4 подано письмові пояснення за вх. №ЕП-637 від 24.10.2017 року (а.с. 128-131) в яких зазначає, що на підставі незаконного рішення сесії Верхньосиньовидненської селищної ради від 10.10.2008 року №423 «Про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,10 га для ведення садівництва в садово-городньому товаристві «Карпати», видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №226955 від 10.01.2012 року, який підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка витребуванню в державну власність.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову та подав письмові заперечення за вх. №3760 від 21.08.2017 року (а.с.83-84) згідно яких позовні вимоги вважає необґрунтованими, позов таким, що не підлягає задоволенню. Вважає, що Верхньосиньовидненська селищна рада, приймаючи рішення №423 від 10.10.2008 року «Про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,08 га для ведення садівництва в садово-городньому товаристві «Карпати» діяла в межах повноважень передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та з врахуванням вимог Земельного кодексу України. Зазначає, що позивачем не доведено належними доказами обставини, які б свідчили про розташування земельної ділянки ОСОБА_2 за межами с. Дубина, Сколівського району Львівської області, та порушення прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо розпорядження належною їй земельною ділянкою внаслідок прийняття рішення органу місцевого самоврядування, видачі державного акта на право власності на земельну ділянку, так і внаслідок складання такого акту та складання документації із землеустрою. Вважає, що ухвала суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності та довідка земельної інспекції не являється належним доказом встановлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальної одиниці с. Дубина, Сколівського району Львівської області, в розумінні ст.ст.173-176 ЗК України. Крім того, представником відповідача подано заяву за вх.. №3759 від 21.08.2017 року (а.с. 102) про застосування строків позовної давності, якій зазначає, що у 2008 році Верхньосиньовидненською селищною радою прокуратурі Сколівського району надавались примірники протоколів та рішень сесій, в тому числі рішення №423 від 10.10.2008 року для здійснення перевірок щодо їх законності прийняття в порядку ст.. 20 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року). Протесту прокуратури Сколівського району Львівської області на рішення не було. Тому вважає, що прокуратура Сколівського району, права та обов»язки якої перейшли ОСОБА_1 місцевій прокуратурі в результаті реорганізації, могла довідатись про порушення права державної власності або про особу, яка його порушила ще в 2008 році в ході здійснення прокурорського нагляду за додержанням законів Верхньосиньовидненською селищною радою. Тому у відповідності до ст. 267 ЦК України просить застосувати позовну давність.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.
10.10.2008 року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області прийнято рішення №423 «Про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,08 га для ведення садівництва в садово-городньому товаристві «Карпати».
В подальшому ОСОБА_2, ТОВ «Лібра-ВР» було розроблено технічну документацію по оформленні Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0800 га для ведення садівництва в садово-огородньому товаристві «Карпати», що в с. Дубина, Сколівського району Львівської області.
В поданому позові позивач ОСОБА_1 місцева прокуратура зазначає, що надана ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,0800 га для ведення садівництва в садово-огородньому товаристві «Карпати» знаходиться за межами населеного пункту і розпоряджатися нею мав би відповідний орган виконавчої влади, а не орган місцевого самоврядування.
З даним твердженням суд не погоджується мотивуючи наступним.
В матеріалах справи наявний лист Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області за вих. №02-19/273 від 10.10.2016 року (а.с.85) в якому зазначено, що у 1992 році Львівським філіалом інституту землеустрою був розроблений проект формування території і встановлення меж Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області в який входить с. Дубина. Площа с. Дубина відповідає тій площі, яка зазначена в Проекті формування території і встановлення меж Верхньосиньовидненської селищної ради від 1992 року включаючи Колективні сади. У 1996 році Львівським філіалом інституту землеустрою розроблений проект роздержавлення і приватизації земель в якому зазначено садово-огороднє товариство «Карпати». Межі адміністративно-територіальної одиниці с. Дубина на місцевості межовими знаками не встановлено, проекту землеустрою щодо встановлення меж адміністративно-територіальної одиниці с. Дубина, Сколівського району Львівської області, та схема землеустрою і техніко-економічні обгрутнування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці с. Дубина, Сколівського району Львівської області, не розроблялись (а.с.85).
Згідно відповіді Відділу Дергеокадастру у Сколівському районі Львівської області за №15/0/15-16 від 10.10.2016 року у відділі Держгеокадастру у Сколівському районі відсутні відомості щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж населеного пункту с. Дубина на території Верхньосиньовидненської селищної ради (а.с.88).
У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 173 ЗК України (в редакції станом на 10.10.2008 року) Межа району, села, селища, міста, району у місті це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів.
Частиною 2 ст. 174 ЗК України в редакції чинній станом на 10.10.2008 року) рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ приймаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською чи Севастопольською міською радами за поданням районних та відповідних сільських, селищних рад.
Згідно ст. 175, 176 ЗК України (в редакції станом на 10.10.2008 року) межі адміністративно-територіальних утворень встановлюються в порядку та відповідно до закону. Межі адміністративно-територіальних утворень посвідчуються державним актом України.
Відповідно до п. 12 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 10.10.2008 року) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Земельного кодексу України та інших законів України щодо проведення робіт із землеустрою, повязаних із встановленням і зміною меж сіл, селищ, міст, районів», який набрав чинності 05.08.2012 року, встановлено, що межі населених пунктів, не встановлені в натурі (на місцевості) на час набрання чинності цим Законом за проектами землеустрою щодо встановлення і зміни меж адміністративно-територіальних утворень, можуть бути встановлені без розроблення (зміни) генеральних планів населених пунктів. Площа населених пунктів у такому разі має відповідати тій, що зазначена у схемах землеустрою і техніко-економічних обґрунтуваннях використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, а у разі їх відсутності - у проектах формування територій сільських, селищних рад.
Згідно п. 8 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності 01.01.2013 року, у разі якщо межі сіл, селищ міст не встановлені відповідно до вимог статей 174, 175 та 176 Земельного кодексу України; визначення меж земель державної та комунальної власності здійснюється з урахуванням населених пунктів, зазначених у Державному земельному кадастрі.
Пункти 1.13, 1.16., 2.1., 2.2., 2.3. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999 р. №43 врегульовують порядок складення, державного акту на право власності на земельну ділянку та порядок розроблення технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку. Водночас порядок видачі та реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та реєстрації визначено пунктом 3.3. цієї Інструкції (в редакції чинній на момент видачі державного акту про право власності на земельну ділянку).
З наведеного вище вбачається, що Верхньосиньовидненська селищна рада, приймаючи оскаржуване рішення №423 від 10.10.2008 року, діяла в межах наданих їй повноважень згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та чинного земельного законодавства.
Із п.6 листа Державної інспекції сільського господарства в Львівській області за №2644/3-10-8 від 16.09.2015 року (а.с.16-27) вбачається, що земельна ділянка площею 0,08 га для ведення садівництва в садово-огородньому товаристві «Карпати», яка передана ОСОБА_2 знаходиться за межами населеного пункту. Суд не бере до уваги цей лист як доказ, оскільки факт знаходження земельної ділянки за межами с. Дубина, Сколівського району Львівської області, є лише припущеннями та не підтверджується належними та допустимими доказами.
Разом з тим, в матеріалах справи наявна технічна документація по оформленні Державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення садівництва розташованої в с. Дубина, Сколівського району Львівської області, садово-огороднє товариство «Карпати» в якому наявний висновок начальника управління земельних ресурсів у Сколівському районі Львівської області де зазначено, що земельна ділянка пл. 0,08 га, яка передається у власність ОСОБА_2 для ведення садівництва с. Дубина знаходиться на території Верхньосиньовидненської селищної ради.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.2 ст. 78 зазначеного Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Питання допустимості і достатності доказів у цивільному судочинстві регламентується ст.ст. 78,80 ЦПК України. Допустимість доказу - це відповідність його процесуальній формі (засобів доказування) вимогам закону.
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 місцевою прокуратурою не надано суду доказів, які б підтверджували розташування наданої ОСОБА_2 земельної ділянки згідно оскаржуваного рішення за №423 від 10.10.2008 року за межами с. Дубина, Сколівського району Львівської області, позовні вимоги грунтуються суто на листі Державної інспекції сільського господарства в Львівській області за №2644/3-10-8 від 16.09.2015 року, який не може вважатись належним доказом щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальної одиниці с. Дубина, Сколівського району Львівської області, в розуміння ст. ст.173-176 ЗК України, і будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем не надано, відтак у позові слід відмовити.
Що стосується доводів представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_5 про пропуск позивачем позовної давності при зверненні з позовом до суду, то суд звертає увагу на те, що положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання.
Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропуск строку позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.
Крім цього, відмова у позові як за пропуском строку позовної давності, так і через необґрунтованість позову, є взаємовиключними підставами, оскільки положення про позовну давність застосовуються лише до обґрунтованих позовів.
Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у зв»язку із необгрунтованістю та недоведеністю позовних вимог, така підстава, як пропуск позовної давності не може бути застосована для відмови у позові.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в:
У позові заступника керівника ОСОБА_1 місцевої прокуратури в інтересах держави в особі головного управління Держгеокадастру у Львівській області до Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_2, про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області ОСОБА_6

Повний текст рішення складено 20.07.2018 року