Справа № 345/3862/17
Провадження № 22-ц/4808/160/18
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Мельник О.В.,

за участю представника апелянта Калуської міської ради Мельника В.А., представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Калуської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про скасування рішення, визнання недійсним договору оренди землі та договору дарування, визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва, за апеляційними скаргами Калуської міської ради та ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Кардаш О.І. 20 серпня 2018 року в м.Калуш, Івано-Франківської області, повний текст якого складено 27 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Згідно абзацу третього пункту 3 розділу XII Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та пункту 8 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжували здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до ч.6 статті 147 закону України «Про судоустрій і статус суддів» у частині виконання рішень про утворення судів та п. 3 ч.1 ст. 31 ЦПК України справу за єдиним унікальним номером 345/3862/17 04.10.2018 року передано для розгляду до Івано-Франківського апеляційного суду у зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Івано-Франківської області.

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до Калуської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про скасування рішення, визнання недійсним договору оренди землі та договору дарування, визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва, обгрунтовуючи збільшені в ході розгляду справи позовні вимоги тим, що 04 листопада 2003 року на підставі рішення Калуської міської ради від 12.09.2003 року №297 між ним та Калуською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки АДРЕСА_1, площею 0,0228 га з метою будівництва комерційно-житлових приміщень строком на 3 роки (до 12.09.2006 року) та переважним правом орендаря на поновлення договору оренди в порядку, передбаченому п. 2.2. договору. Строк дії договору неодноразово сторонами продовжувався, про що укладались додаткові угоди, будь-яких претензій чи письмових заперечень щодо користування земельною ділянкою орендодавцем не пред'являлось.

На підставі дозволу на виконання будівельних робіт №35 від 29.02.2008 року ним розпочато будівництво комерційно-нежитлових приміщень, проведено інвентаризацію нерухомого майна, виготовлено технічний паспорт, а також отримано довідку, згідно якої готовність незавершеного будівництвом об'єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, житлово-комерційний будинок, площею забудови 180,0 кв.м., складає 8%, інвентаризаційна вартість становить 86 276,00 грн.

Розглянувши подану ним чергову заяву про продовження дії договору оренди 23 квітня 2015 року, Калуською міською радою прийнято рішення №3035, яким припинено з 01 березня 2015 року дію договору оренди земельної ділянки від 10.11.2003 року у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено; зобов'язано його (ОСОБА_5) передати земельну ділянку Калуській міські раді по акту прийому-передачі. Таке рішення було оскаржено ним у судовому порядку, однак рішенням Господарського суду Івано-Франківської області, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду Івано-Франківської області, хоча відмовлено у задоволенні його позовних вимог, однак встановлені господарським судом обставини свідчать про те, що він як орендар вчасно повідомив про свій намір скористатися переважним правом поновлення договору оренди та продовжував користуватися земельною ділянкою, проте в матеріалах справи відсутні докази того, що орендодавець в місячний термін повідомив орендаря про заперечення у поновленні договору оренди.

Рішенням №732 від 30.01.2017 року Калуська міська рада виставила на земельні торги право оренди спірної земельної ділянки та на підставі вказаного рішення, протоколу про хід торгів на аукціоні 22 березня 2017 року уклала договір оренди землі про надання цієї земельної ділянки в користування приватному підприємцю ОСОБА_2, в тому числі разом із розташованим на ній фундаментом, збудованим ним.

08 червня 2017 року новий орендар земельної ділянки ОСОБА_2 зареєструвала Декларацію про початок виконання будівельних робіт з будівництва комерційно-житлового будинку на земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_1), а 14 липня 2017 року виготовила технічний паспорт на існуючий з 2015 року фундамент, і в той же день зареєструвала об'єкт незавершеного будівництва готовністю 11%. 09 листопада 2017 року ОСОБА_2 подарувала даний об'єкт ОСОБА_6 в тому ж стані готовності, який в свою чергу також є недійсним, так як ОСОБА_2 не наділена правом відчуження даного нерухомого майна.

На підставі наведеного просив визнати протиправними дії Калуської міської ради щодо надання в користування ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 з розташованим на ній майном (фундаментом), належним йому (ОСОБА_5) та скасувати рішення Калуської міської ради від 30.01.2017 року №732 «Про проведення земельних торгів»; визнати недійсним договір оренди землі від 22.03.2017 року, укладений між Калуською міською радою та ОСОБА_2; визнати недійсним договір дарування незавершеного будівництва комерційно-житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений та зареєстрований 09.11.2017р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_6; визнати за ним (ОСОБА_5) право власності на об'єкт незавершеного будівництва комерційно-житлового будинку, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-9, том.1)

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20 серпня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Калуської міської ради щодо надання в користування ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, Івано-Франківської області, кадастровий номер НОМЕР_1 з розташованим на ній майном. Скасовано рішення Калуської міської ради від 30.01.2017 року №732 «Про проведення земельних торгів» в частині щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1. Визнано недійсним договір оренди землі від 22.03.2017 року, укладений між Калуською міською радою та ОСОБА_2 щодо оренди земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, Івано-Франківської області, кадастровий номер НОМЕР_1. Визнано недійсним договір дарування незавершеного будівництва комерційно-житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений та зареєстрований 09.11.2017р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Вирішено питання судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представник Калуської міської ради подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апелянт зазначає, що при проведенні робіт із землеустрою будь-яких об'єктів нерухомого майна на спірній земельній ділянці виявлено не було, дана обставина підтверджується матеріалами інвентаризації, витягом з Державного земельного кадастру, актом комісії Калуського міської ради від 07.06.2016 року, викопіюванням зйомки, виготовленої у 2015 році (сформованої після припинення терміну дії договору оренди з позивачем), які суд безпідставно не взяв до уваги.

Посилання суду на те, що рішення Калуської міської ради від 30.01.2017 року «Про проведення земельних торгів» слід скасувати з урахуванням ст.134 ЗК України є безпідставним, оскільки позивачем право власності на об'єкт нерухомості, який нібито ним збудований, не зареєстровано, і передбачені законом документи у останнього відсутні. При цьому суд безпідставно вказує, що такий об'єкт нерухомого майна знаходився на спірній земельній ділянці на час ухвалення рішення міською радою «Про проведення земельних торгів», не зазначивши яким саме доказом ця обставина підтверджується та не надавши оцінки зйомці, виконаній у 2015 році (після припинення дії договору оренди з позивачем), де чітко видно, що на земельній ділянці ростуть зелені насадження і відсутні будь-які рухомі та нерухомі об'єкти.

Що стосується визнання недійсним договору оренди землі від 22.03.2017 року, апелянт зазначає, що надання в оренду спірної земельної ділянки ОСОБА_2 не відноситься до жодного із випадків, передбачених частинами 2,3 ст.134 ЗК України. Договір оренди укладений з дотриманням порядку, передбаченого ст.124 ЗК України, а тому немає жодних підстав для визнання його недійсним. Результати аукціону, які є підставою для укладення договору оренди землі з ОСОБА_2, не скасовано та не визнано незаконним. Крім цього, оспорюваний договір взагалі припинив свою дію на час вирішення справи судом, оскільки земельна ділянка відповідно до договору купівлі-продажу від 31.10.2017 року продана у власність ОСОБА_2

Вважає, що Калуською міською радою як організатором земельних торгів прийнято рішення в чіткій відповідності із земельним законодавством, після вирішення всіх судових спорів з приводу вказаної земельної ділянки та з'ясування обставин щодо наявності нерухомого майна позивача.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що реєстрація права власності, яка здійснена ОСОБА_2 14.07.2017 року, скасована або визнана у встановленому порядку незаконною.

Просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. (а.с.53-59, том.2)

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, порушення принципу неупередженості суду та рівності сторін.

Апелянт зазначає, що суд незаконно піддав сумніву дані, вказані в акті обстеження земельної ділянки комісії Калуської міської ради від 07.06.2016 року та її доводам щодо відсутності будь-яких об'єктів на спірній земельній ділянці з часу її користування до спорудження нею частини комерційно-житлового будинку. Враховуючи те, що оспорюваний договір земельної ділянки припинений з ініціативи Калуської міської ради ще 01.03.2015 року, то позивач мав можливість демонтувати збудований об'єкт, зважаючи на те, що з часу звернення з позовом жодних дій щодо захисту прав на нібито наявне у нього майно не вчинялося.

Суд безпідставно взяв до уваги акт приймання виконаних будівельних робіт від 06.09.2017 року, наданого позивачем, не врахувавши той факт, що право власності на об'єкт нерухомості, розташований на спірній земельній ділянці, зареєстровано на її ім»я ще 14.07.2017 року, тому жодних дій по на орендованій нею земельній ділянці ОСОБА_5 вчиняти не міг.

Апелянт вказує відсутність будь-яких доказів наявності у ОСОБА_5 зареєстрованого права власності на нерухоме майно на спірній земельній ділянці. В той же час суду надано достатні та належні докази про відсутність такого майна на спірній земельній ділянці.

Також жодних підстав для визнання недійсним договору дарування немає, оскільки всі необхідні дії сторонами вчинено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Отже, постановлючи рішення, суд надав перевагу поясненням ОСОБА_5, жодного посилання на нормативно-правові акти, порушені Калуською міською радою при прийнятті рішення про проведення земельних торгів, судом не наведено або розцінено їх на свій розсуд всупереч законодавству.

Просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва комерційно-житлового будинку ОСОБА_5 не оскаржено, тому в цій частині не переглядається апеляційним судом.

Також не оскаржується рішенння відповідачем ОСОБА_6

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_4 подала відзив на апеляційні скарги, у якому звертає увагу на безпідставність та необґрунтованість апеляційних скарг, оскільки в порушення вимог п.5 ч.2 ст.356 ЦПК України апелянтами не наведено підстав незаконності та необґрунтованості рішення суду. Представник позивача зазначила, що суд прийняв законне та обґрунтоване рішення на підставі сукупності достатніх, належних та допустимих доказів, які достовірно свідчать про те, що Калуська міська рада, знаючи, що земельна ділянка, яка перебувала в оренді позивача, не є вільною від забудови, без його згоди надала її в оренду іншій особі - ОСОБА_2 разом з розташованим на ній майном, а саме збудованим позивачем на підставі належних дозвільних документів фундаментом, заглибленим на три метри під землю. Діями апелянтів порушено майнові права позивача, а саме переважне право на продовження договору оренди земельної ділянки, право власності на збудований ним об'єкт нерухомого майна, який фактично був зведений позивачем ще в 2015 році, а юридично зареєстрований 14.07.2017 року ОСОБА_2 Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. (а.с.100-106,том.2)

Вислухавши пояснення представника апелянта Калуської міської ради Мельника В.А., представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є обгрунтованою, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 04 листопада 2003 року відповідно до рішення Калуської міської ради від 12.09.2003 року №297 між Калуською міською радою та ОСОБА_5 укладено договір оренди №170/01-23 земельної ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,0228 га з метою будівництва комерційно-житлових приміщень на 3 роки до 12.09.2006 року. Даний договір зареєстровано у державному підприємстві «Калуський міський центр державного земельного кадастру» Держкомзему України, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 10.11.2003 року №170/01-23. (а.с.10-11, том 1)

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що по закінченню терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. В цьому разі зацікавлена сторона повинна письмово повідомити другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення.

Пунктом 2.4 визначено, що в разі припинення або розірвання договору оренди орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому він одержав її в оренду.

Згідно з пункту 4 Договору дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до Додатку №1 від 03.05.2007 року до вказаного договору оренди землі №170/01-23, зареєстрованого у Калуському міському відділі Івано-Франківської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України по земельних ресурсах», про що 22.05.2007 року вчинено запис у Державному реєстрі земель за №34, договір пролонговано з 13.09.2006 року до 15.02.2010 року. Пункт 2.2 викладено в новій редакції: визначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право його продовження на новий строк, для чого повинен не пізніше, ніж за 2 місяці до закінчення строку його дії повідомити письмово орендодавця про такий намір; у випадку, коли орендар не повідомляє письмово орендодавця про намір продовжити термін дії договору, але продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, цей договір пролонгується на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Орендна плата продовжує нараховуватись незалежно від того, зареєстрував орендар пролонгацію договору чи ні (т.1 а.с.17).

29 лютого 2008 року відділом у справах архітектури та містобудівельного контролю Інспекції архітектурно-будівельного контролю Калуської міської ради ОСОБА_5 надано дозвіл на виконання будівельних робіт №35 від 29.02.2008 року. (т.1 а.с.20)

Додатковою угодою від 27.09.2012 року, зареєстрованою 08.11.2012 року у відділі Держкомзему у м.Калуші Івано-Франківської області за №00331 договір оренди землі №170/01-23 від 10.11.2003 року продовжено з 16.02.2010 року до 01.03.2015 року. (а.с.18,том 1)

Земельна ділянка площею 0,0228 га кадастровий номер НОМЕР_2 перебуває у комунальній власності Калуської міської ради. Датою державної реєстрації земельної ділянки вказано 09.02.2004 року. Право оренди ОСОБА_5 зареєстровано 08.11.2012 року строком на 3 роки, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформований 25.01.2017 року. (а.с.57-58, том.1)

27 січня 2015 року на замовлення ОСОБА_5 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 виготовлено технічний паспорт на об'єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.21-22) та видано довідку від 27.01.2015 року №844 про те, що готовність незавершеного будівництвом об'єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 житлово-комерційного будинку, площею забудови 180,0 кв.м., складає 8% готовності і його інвентаризаційна вартість становить 86 276,00 грн., матеріал стін - бутобетон, знос 0% (а.с.23, том.1).

В матеріалах справи міститься копія інвентаризаційної справи №844 (т.1 а.с.165-211).

На підтвердження позовних вимог позивачем також надано суду акт приймання виконаних будівельних робіт від 06.09.2017 року, де визначено вартість виконаних робіт будівництва спірного об'єкту незавершеного будівництва влаштування фундаменту в цінах станом на момент звернення з даним позовом до суду (а.с.6-9,том.2) та викопіювання супутникової зйомки земельної ділянки за програмою «Google Планета Земля». При тому позивач зазначає, що із цієї зйомки можливо зробити висновок, що у 2005 році спірна земельна ділянка по АДРЕСА_1 була вільна від забудови, а в 2011р., 2013 р. - наявний об'єкт нерухомого майна (т.2 а.с.10,11,12).

Рішенням Калуської міської ради від 23.04.2015 року №3035 припинено дію договору оренди земельної ділянки від 10.11.2003 року №170/01-23, укладеного між Калуською міською радою та підприємцем ОСОБА_5 з 01.03.2015 року у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено. Зобов»язано підприємця ОСОБА_5 передати дану земельну ділянку Калуській міській раді по акту прийому-передачі на умовах, визначених договором.(т.1 а.с.26)

Додатковою угодою від 16.03.2015 року до договору оренди землі №170/01-23 внесено ряд змін щодо орендної плати. (т.1 а.с.19)

Рішення Калуської міської ради «Про припинення дії договору оренди землі підприємця ОСОБА_5» №3035 від 23.04.2015 року оскаржено ОСОБА_5 в судовому порядку.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2016 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 року, відмовлено в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до Калуської міської ради про визнання незаконним рішення Калуської міської ради від 23.04.2015 року №3035 «Про припинення дії договору оренди землі підприємця ОСОБА_5» (т.1 а.с.12-16).

В постанові Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 року зазначено, що а ні умовами договору, а ні чинним законодавством не передбачено автоматичного поновлення договору оренди. Судом встановлено, що додаткової угоди про поновлення договору землі між сторонами у місячний термін укладено не було. Позивачем не надано суду доказів оскарження в судовому порядку відмови чи зволікання Калуською міською радою в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі чи судового рішення, яким визнано поновленим договір оренди. Оскільки між сторонами не було укладено додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення, то відповідно договір оренди земельної ділянки № 170/01-23 від 10.11.2003р. припинив свою дію з 01.03.2015 року в зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено. Постанова у касаційному порядку ОСОБА_5 не оскаржена.

Рішенням Калуської міської ради №155 від 23.02.2016 року (пункти 2,3) затверджено перелік земельних ділянок, що пропонуються для продажу права оренди на земельних торгах (аукціонах), згідно з додатком 1. Створено комісію з конкурсного відбору виконавців робіт із землеустрою, оцінки земель та виконавця земельних торгів (аукціонів) у складі ,згідно з додатком 2. У додатку 1 до даного рішення у перелік включена земельна ділянка площею 0,0228 га кадастровий номер НОМЕР_2. (а.с.27, том.1)

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 07.06.2016 року, складеного тимчасовою комісією, створеною на виконання розпорядження міського голови від 06.06.2016 року №175-р з обстеження спірної земельної ділянки, здійснено виїзд на місце та обстежена земельна ділянка на предмет розміщення на ній об'єктів нерухомого майна із застосуванням фотозйомки.

Голова постійної комісії міської ради з питань будівництва та землеустрою звернув увагу комісії на те, що поряд із обстежуваною земельною ділянкою знаходиться фундамент незавершеного будівництва, який не огороджений запобіжними щитами і створює небезпеку. За результатами візуального обстеження тимчасовою комісією встановлено, що територія обстежуваної земельної ділянки не огороджена, на земельній ділянці відсутні будь-які об»єкти нерухомого майна, а також будівельні матеріали. На підтвердження до акту додається фотозйомка. Також комісії запропоновано: запросити на чергове засідання постійної комісії міської ради з питань будівництва та землеустрою користувача суміжної земельної ділянки, яка розміщена поряд із обстежуваною земельною ділянкою, з приводу приведення останньої до належного стану відповідно до норм безпеки.

Даних про те, що ОСОБА_5 повідомлявся про час обстеження комісією земельної ділянки, як і його присутність під час вчинення цих дій, матеріали справи не містять. (а.с.60, том.1)

29 червня 2016 року ОСОБА_5 подав заяву до Калуської міської ради про повторне обстеження земельної ділянки, зазначивши, що комісія при складанні акту від 07.06.2016 року мала неповну інформацію про стан будівництва на орендованій земельній ділянці та не змогла об'єктивно побачити фундамент у землі, оскільки він засипаний суміжним забудівником, який зводив поряд багатоповерховий будинок, а розкопування фундаменту він (ОСОБА_5) не проводить свідомо до вирішення питання поновлення договору з метою уникнення небезпеки для мешканців міста. (а.с.24, том.1)

У листі міського голови Калуської міської ради від 22.07.2016 року на заяву ОСОБА_5 від 29.06.2016 року зазначено, що орендар не скористався переважним правом на поновлення договору, в місячний термін додаткову угоду до договору оренди землі укладено та зареєстровано не було, термін дії останньої закінчився 01.03.2015 року, а тому з цих підстав відсутня необхідність у здійсненні повторного обстеження спірної земельної ділянки. (а.с.25, том.1)

Рішенням Калуської міської ради від 30.01.2017 року №732 «Про проведення земельних торгів» затверджено технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), до переліку земельних ділянок, які виставляються на торги, включено земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, площею 0,0228 га, кадастровий номер НОМЕР_1, затверджено умови продажу права оренди на земельні ділянки ( в т.ч. НОМЕР_1). (т.1 а.с.28).

22 березня 2017 року між Калуською міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_2 укладено договір оренди, відповідно до якого орендодавець відповідно до рішень Калуської міської ради від 30.01.2017 року №732 та протоколу про хід торгів на аукціоні №2-А від 22.03.2017 року, надає в оренду земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, в строкове платне користування на 5 років для будівництва комерційно-житлових приміщень. У пункті 3 Договору зазначено, що на земельній ділянці відсутні об'єкти нерухомого майна (а.с.29-30, том.1).

На підставі договору оренди від 22.03.2017 року ОСОБА_2 04.04.2017 року зареєструвала право оренди земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_2), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.10.2017 року.

14 липня 2017 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності на незавершене будівництво комерційно-житлового будинку, готовністю 11%, за адресою: АДРЕСА_1. Підставою для реєстрації права власності вказано: договір оренди від 22.03.2017 року; декларація про початок виконання будівельних робіт, серія та номер: ІФ93, видана 08.06.2017 року, видавник: відділ державного архітектурно-будівельного контролю Калуської міської ради; довідка, серія та номер: 03-03/330, видана 17.07.2017 року головним архітектором м. Калуша. (том.1,а.с. 31)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 09 листопада 2017р. між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування незавершеного будівництва комерційно-житлового будинку, готовністю 11%, за адресою: АДРЕСА_1. (т.1 а.с.69)

З матеріалів справи встановлено, що в ході розгляду справи ОСОБА_5 заявляв клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи. (а.с.118-119, том.1). Із пояснень його представника у суді апеляційної інстанції встановлено, що на проведенні експертизи не наполягали та не підтримують це клопотання і у суді апеляційної інстанції.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 93, 116, 124, 134, 152 ЗК України, ст.ст. 11, 15, 16, 21, 202, 203, 215, 216, 182, 331 ЦК України, встановивши, що на час ухвалення рішення Калуською міською радою №732 від 30.01.2017 року «Про проведення земельних торгів» спірна земельна ділянка не була вільна від забудови, так як позивачем зведено незавершений будівництвом об'єкт нерухомого майна (фундамент), офіційного передання земельної ділянки орендодавцю не відбулося, тому дані обставини є підставою для скасування оспорюваного рішення на підставі положень ч.2 ст.134 ЗК України. Оскільки договір оренди даної земельної ділянки від 22.03.2017 року, укладений на підставі протиправного рішення, то його слід визнати недійсним. Враховуючи той факт, що договір дарування спірного незавершеного будівництвом об'єкта нерухомого майна від 09.11.2017 року укладено ОСОБА_2, яка не являлася його власником, суд дійшов до висновку про невідповідність договору дарування вимогам цивільного законодавства, що за правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України є підставою для визнання його недійсним відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України.

З такими висновками апеляційний суд не погоджується виходячи з такого.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до частин першої та другої ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 134 ЗК України передбачено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Стаття 123 ЗК України регулює порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

В силу положень статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно із положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що на оспорюваній земельній ділянці знаходився об»єкт нерухомого майна (фундамент), тому вона не була вільною від забудови.

Вирішуючи даний спір слід виходити з того, що позивач з 01.03.2015 року у зв»язку із закінченням строку договору оренди втратив право на земельну ділянку.

У даному випадку преюдиційне значення має рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2016 року, залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 року, тобто набрало законної сили, яким відмовлено в задоволенні позову позивача про визнання незаконним рішення Калуської міської ради від 23.04.2015 року №3035 «Про припинення дії договору оренди землі підприємця ОСОБА_5» та встановлено обставини, що договір оренди припинений з 01.03.2015 року у зв'язку із закінченням строку.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов'язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту.

В силу частини другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно врегульований Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Доказів про створення нерухомого майна позивачем суду не представлено.

Оскільки позивач не довів, що на земельній ділянці був розташований об»єкт нерухомого майна, договір оренди припинений, позивач втратив будь-які права на земельну ділянку з 01.03.2015 року, тому орган місцевого самоврядування діяв у межах своїх повноважень під час винесення рішення Калуською міською радою від 30.01.2017 року №732 «Про проведення земельних торгів», тобто після припинення договору оренди.

Позивач у земельних торгах участі не приймав. Хоча не був позбавлений такого права.

Таким чином, оспорюваним рішенням органу місцевого самоврядування, як і укладеними у наступному оспорюваними договорами, право позивача не порушено.

Доводи позивача про те, що рішенням господарського суду встановлені обставини, які свідчать про наявність незавершеного будівництва у вигляді фундаменту на земельній ділянці, а також інші докази, представлені суду, на які він посилається (технічний паспорт (т.1 а.с.21-22) та викопіювання супутникової зйомки земельної ділянки за програмою Google Планета Земля у заданий період (2005,2011,2013 р.р.), на яких відображено земельну ділянку, вільну від забудови у 2005 рік та наявний фундамент у 2011,2013 р.р. (а.с.10,12, том.2) можуть бути підставою для звернення з позовом про відшкодування збитків, але не дають підстав для визнання недійсними рішення міської ради про проведення земельних торгів та договорів, які є похідними від цього рішення недійсними.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_5 підлягає скасуванню через неправильне застосування норм матеріального права. По справі слід ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Калуської міської ради та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 20 серпня 2018 року в частині задоволення позову скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до Калуської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про скасування рішення Калуської міської ради від 30.01.2017 р. № 732 «Про проведення земельних торгів», визнання недійсним договору оренди землі та договору дарування незавершеного будівництва відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2018 року.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський