АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2252/17 22-ц/774/197/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 212/2252/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2017 року, яка постановлена суддею Чорним І.Я. у місті Кривому Розі, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України (в редакції 2004 року).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд посилаючись на те, що в судове засідання, яке відбулось 25.07.2017 року вона не з'явилась через те, що вважала, що її інтереси буде захищати представник, однак її представник через незадовільний стан здоров'я не могла бути присутньою судовому засіданні та просила відкласти розгляд справи. Позивач вважає, що постановлена судом першої інстанції ухвала незаконна, оскільки як вона, так і її представник не з'явились в судове засідання перший раз та з поважних причин.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, які надані суду апеляційної інстанції 27 листопада 2017 року, відповідач просить апеляційну скаргу відхилити та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, відповідача ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання договору дарування від 28.04.2000 року недійсним. В обгрунтування позову позивач вказує на те, що спірний договір укладений помилково та позивач ОСОБА_1 помилялася відносно намірів відповідача ОСОБА_2, вважала, що укладає з відповідачем договір довічного утримання.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05.06.2014 року залишено без змін.

Постановлюючи ухвалу про закриття провадження, суд першої інстанції виходив з того, що є рішення суду, яке набрало законної сили і постановлене з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України (в редакції 2004 року, яинній на момент постановлення ухвали) суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в редакції 2017 року, чинній на момент розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Так, з копії рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2014 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, які були розглянуті 05.06.2014 року, позивач вказувала на те, що спірний договір укладений помилково та позивач ОСОБА_1 помилялася відносно намірів відповідача ОСОБА_2, вважала, що укладає з відповідачем договір довічного утримання.

Як вбачається із позовної зави ОСОБА_1, яка подана до суду першої інстанції 12.04.2017 року, позивач, як на підставу задоволення її позовних вимог посилається на те, що договір дарування від 28.04.2000 року було укладено нею під впливом помилки.

Отже, суд першої інстанції правильно становив що предметом спору у справі, по якій постановлено Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу постановлено рішення 05.06.2014 року, було визнання договору дарування від 28.04.2000 року недійсним, з підстав того, що договір було укладено під впливом помилки. Предметом даного спору, є той самий договір дарування від 28.04.2000 року між тими самими сторонами, і з тих самих підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України (в редакції 2004 року, яинній на момент постановлення ухвали) суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналіз змісту п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК свідчить про те, що підставою закриття провадження у справі є тотожність трьох елементів, як у справі, що розглядається, так і у справі, яка вже розглянута і де рішення набрало законної сили, зокрема мають бути ті ж сторони, спір про той же предмет і з тих самих підстав.

Статтею 255 ЦПК України, в редакції 2017 року, чинній на момент розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК (в редакції 2004 року, чинній на момент постановлення ухвали), перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те спір виник між тими ж сторонами та з тих же підстав.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, що постановлена судом першої інстанції ухвала незаконна, оскільки як позивач, так і її представник не з'явились в судове засідання перший раз та з поважних причин колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в даному випадку позовна заява ОСОБА_1 не була залишена без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача по справі, а провадження по справі закрито на підставі того, що існує рішення у справі між тими самими сторонами, і з тих самих підстав. При цьому позивач та її представник були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що її позбавлено права доступа до правосуддя також не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 43 ЦПК України, було задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи для уточнення позовних вимог, та розгляд справи відкладено на 25.07.2017 року, при цьому зобов'язано представника позивача завчасно до судового засідання надати суду уточнену позовну заяву. Однак, позивачем та її представником не було завчасно, тобто до 25.07.2017 року, надано суду уточненої позовної заяви.

Слід зауважити, що закриття провадження по даній справі не позбавляє позивача ОСОБА_1 права на звернення з позовом, в якому будуть викладені інші підстави для задоволення позову, який буде відповідати діючим нормам ЦПК України та не позбавляє її права доступу до правосуддя.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 липня 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: