Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1525/18 Головуючий у 1-й інстанції: Редько О.В.
Є.У.№ 320/505/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру України в Запорізькій області, за участю третіх осіб - Мелітопольської районної ради Запорізької області та Мелітопольської районної державної адміністрації про визнання права оренди в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював. Зазначав, що 20 травня 2010 року між Мелітопольською районною державною адміністрацією і його батьком ОСОБА_4, який був головою фермерського господарства «ФАЄАНА», було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 6,6194 га строком на 10 років, та договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 22,3864 га строком на 30 років. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько ОСОБА_4 помер і він як спадкоємець першої черги набув право власності на складений капітал Фермерського господарства «ФАЄАНА». У жовтні 2016 року, маючи намір продовжувати орендні відносин, він звернувся до Головного управління Держгеокадастру України в Запорізькій області, який у відповідності до ст.122 ЗК України є розпорядником земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, із заявою про переведення на нього як спадкоємця померлого орендаря прав і обов'язків за вказаними договорами оренди. Проте листом від 15.11.2016 року відповідач відмовив йому у заміні сторони договору оренди з посиланням на п.40 договорів, якими передбачено, що у разі смерті фізичної особи-орендаря право на орендовані земельні ділянки не переходить до його спадкоємців.

Посилаючись на те, що за умовами договорів оренди (п.36-38) смерть орендаря не є підставою припинення договорів оренди, просив суд в порядку ст.ст.1218,1220,1268 ЦК України, ст.ст.19,23 Закону України «Про фермерське господарство», ст.7 Закону України «Про оренду землі» визнати за ним право оренди спірних земельних ділянок.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 листопада 2017 року позовні вимог ОСОБА_3 задоволені.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право оренди на земельну ділянку за договором оренди землі від 20.05.2010 року (кадастровий номер НОМЕР_1) загальною площею 6,6194 га та земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_2) загальною площею 22.3864 га, що розташовані на території Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що смерть орендаря не є підставою для припинення договорів оренди, оскільки у жовтні 2012 року додатковими угодами сторони внесли відповідні зміни у п.40 договорів і передбачили перехід права користування земельними ділянками до спадкоємця орендаря. Та обставина, що відповідні зміни у договорах оренди не були зареєстровані у відділі Держкомзему, як це передбачалося ст.7 Закону України «Про оренду землі» і додатковими угодами до договорів оренди, не є підставою для висновку про їх неукладеність. На думку суду першої інстанції, обов'язок орендаря зареєструвати відповідні зміни до договору оренди успадкував його спадкоємець.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач наголошує на тому, що договори оренди зі смертю орендаря ОСОБА_4 припинилися, оскільки умовами договорів оренди (п.40 сторони передбачили, що у разі смерті фізичної особи-орендаря право на орендовані земельні ділянки не переходить до його спадкоємців. Додаткові угоди до договорів оренди від 15 жовтня 2012 року, якими змінено пункт 40 договору і передбачено перехід права оренди до спадкоємців орендаря, є неукладеними, оскільки на порушення вимог ст.7 Закону України «Про оренду землі» ці зміни не були зареєстровані у відділі Держкомзему у Мелітопольському районі Запорізької області. Крім того, за положенням ст.ст.124,134 Земельного кодексу України набуття права оренди земельних ділянок для ведення фермерського господарства має відбуватися виключно на конкурентних засадах, а не за рішенням суду.

У відзиві на апеляційну скаргу Мелітопольська районна державна адміністрація також зазначила про помилковість висновків суду першої інстанції і підтримала доводи апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги і посилається на правову позицію Верховного Суду України у справі №6-375 цс 15, згідно якої якщо умовами договору оренди земельної ділянки не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, прояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку із цим не може бути виконане іншою особою.

Встановлено, що 20.05.2010 року між Мелітопольською районною державною адміністрацією та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 6, 6194 га строком на 10 років, та договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер НОМЕР_2 загальною площею 22, 3864 га, строком на 30 років (а.с.13-27).

Пунктом 8 договорів оренди сторони передбачили, що вони набирають чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації.

Відповідно до пункту 40 договорів оренди право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Вказані договори оренди зареєстровані в МРВ ЗРФ «Центр державного земельного кадастру» 13.09.2010 року в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 55 та за № 54.

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 26.09.2012 року внесено зміни до вказаних договорів оренди за згодою сторін : в пункті 40 договорів змінити слова «не переходить до спадкоємців» на слова «переходить до спадкоємців» шляхом укладення додаткових угод. Пунктом 2 розпорядження зобов'язано ОСОБА_4 у місячний термін після видання розпорядження укласти додаткові угоди до договорів оренди та зареєструвати їх у відділі Держкомзему у Мелітопольському районі (а.с.75).

15 жовтня 2012 року Мелітопольська районна державна адміністрація та ОСОБА_4 підписали додаткові угоди до договорів оренди від 13 вересня 2010 року, якими внесли зміни до пункту 40 договору і змінили слова «не переходить до спадкоємців» на слова «переходить до спадкоємців», а також зазначили, що інші умови договору, до яких не внесені зміни, зберігають чинність.

Додатковими угодами сторони також визначили, що вони є невідємною частиною договорів оренди і набирають чинності з дати державної реєстрації (а.с.76,77).

Проте у відділі Держкомзему у Мелітопольському районі Запорізької області вказані додаткові угоди зареєстровані не були.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (а.с.8).

До складу спадщини увійшло фермерське господарство «ФАЄАНА» (), місце знаходження Запорізька область область, Мелітопольський район, с. Терпіння вул. Сізова 25, Дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення державної реєстрації 0000631 від 12.12.2007 року.

Згідно свідоцтву про право на спадщину за законом позивач як спадкоємець першої черги успадкував частку складеного капіталу ФГ «ФАЄАНА» у розмірі 100%.(а.с.28).

28.10.2016 р. ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру України в Запорізькій області із заявою про заміну сторони у договорі оренди, проте у задоволенні заяви йому було відмовлено з посиланням на п.40 договорів оренди (а.с.103-106).

Статтею 25 Цивільного кодексу України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Згідно із частиною першою статі 781 ЦК України договір найму припиняється в разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).

Статтею 31 Закону № 161-ХIV «Про оренду землі» передбачено припинення договору оренди землі у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

За змістом частини першої статті 7 Закону № 161-ХIV право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та цього Закону.

Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи - підприємця) після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору.

При укладенні договору оренди у пункті 40 сторони передбачили, що у разі смерті орендаря право оренди земельної ділянки не переходить до його спадкоємців, що не суперечить вимогам ЗК України та Закону № 161-ХIV.

За змістом статті 31 Закону № 161-ХIV договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі смерті фізичної особи - орендаря.

У пункті 37 договорів оренди сторони визначили підстави припинення дії договору, зокрема: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря; в інших випадках, передбачених законом.

Указані 20 травня 2010 року договори оренди земельних ділянки припинені у зв'язку зі смертю орендаря відповідно до вимог статті 31 Закону № 161-ХIV та пунктів 37, 40 договорів.

Статтею першою Закону № 161-ХIV визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (стаття 5 Закону № 161-ХIV).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (стаття 6 Закону № 161-ХIV).

Згідно положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

Зважаючи на те, що умовами договору оренди сторони визначили, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря не переходить до його спадкоємців, висновки суду першої інстанції про те, що позивач успадкував право оренди земельної ділянки не відповідають вимогам закону і фактичним обставинам справи.

Посилання суду першої інстанції на додаткові угоди, підписані спадкодавцем і районною адміністрацією 15 жовтня 2012 року, якими, на думку суду першої інстанції внесені відповідні зміни до договорів оренди, є неспроможними.

Розпорядженням голови районної державної адміністрації «Про внесення змін до договорів оренди, укладених з ОСОБА_4, останнього зобов'язано у місячний термін після видання розпорядження укласти додаткові угоди та зареєструвати їх у відділі Держкомзему у Мелітопольському районі (а.с.76).

І договорами оренди і додатковими угодами сторони передбачили, що вони набувають чинності після їх підписання сторонами з дати державної реєстрації.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Також, ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Аналогічне правило передбачено в ч. 2 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У відповідності до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Зважаючи на те, що додаткові угоди до договорів оренди від 15 жовтня 2012 року не пройшли державної реєстрації, вони у відповідності до вищевказаних вимог закону і домовленості сторін не набрали чинності.

Висновки суду першої інстанції про те, що позивач успадкував обов'язок свого батька здійснити державну реєстрацію додаткових угод є неспроможними, оскільки вони як і договори оренди є припиненими у зв'язку зі смертю орендаря.

За вказаних обставин оскаржуване рішення не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону і матеріалам справи, а тому на підставі ст. 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову.

Така позиція апеляційного суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-375 цс15 від 16.12.2015 року, на яку посилався позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу.

Доводи позивача про те, що він успадкував фермерське господарство, а, отже і набув право користування земельною ділянкою, яка перебувала у користуванні цього господарства, э неспроможними, оскільки стороною договорів оренди було не фермерське господарство, а фізична особа.

У відповідності до ст.141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено судове рішення, підлягають компенсації понесені судові витрати зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції в загальній сумі 960 грн. за рахунок іншої сторони.

Керуючись ст. ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 листопада 2017 року по цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру України в Запорізькій області про визнання права оренди в порядку спадкування залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Головного управління Держгеокадастру України в Запорізькій області 960 грн. (дев'ятсот шістдесят гривень) компенсації судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: