У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

з участю представника скаржника - ОСОБА_1,

державного виконавця - Кидонь Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_2, боржник: ОСОБА_3, на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кидонь Євгенія Вікторовича,

встановив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить зобов'язати здійснити примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2012 року № 2-4680/2011 року. Скарга обґрунтована тим, що 26.07.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було прийнято рішення по справі № 2-4680/2011, яким стягнуто з ОСОБА_3 на його користь кошти в розмірі 86 579,28 грн. 15.05.2013 року відділом виконавчої служби відкрито виконавче провадження, та запропоновано боржнику добровільно виконати судове рішення. В добровільному порядку боржник рішення не виконав. Однак, виконавчою службою всіляко затягувалося виконання, і лише після багатьох його скарг до Головного управління юстиції в м. Києві та Міністерства юстиції України 03.04.2014 року був накладений арешт на нерухоме та рухоме майно. Згідно законодавства України державний виконавець наділений широким колом повноважень, проте, рішення суду не виконано до цього часу, сума не стягнута і йому не виплачена, що порушує законодавство, його права та інтереси. Він звертався із скаргою на бездіяльність виконавця до начальника служби, проте відповіді так і не отримав.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав обставини викладені в скарзі, вимоги, просив їх задовольнити. Зауважив, що рішення суду до цього часу не виконано. Не виконано і судове рішення від 26.07.2017 року. Зауважив, що ними оскаржується бездіяльність виконавця щодо виконання судових рішень за 2012 рік та 2017 рік.

В судовому засіданні державний виконавець зі скаргою не погодився, зазначив, що він працює з липня 2017 року, і в його провадження було передано дуже багато справ, десь тисяча. По виконавчому провадженню скаржника ним була зроблена вимога, і тепер з січня місяця з пенсії боржника відраховуються 50 % на виконання рішення суду. Крім пенсії, доходів, майна, у боржника не виявлено.

В судове засідання боржник не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства.

Вислухавши пояснення представника скаржника, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ухвал Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2017 року по даній справі відкрито провадження в частині оскарження дій, в частині притягнення виконавця до кримінальної відповідальності відмовлено.

В грудні 2017 року на вимогу суду надійшла копія виконавчого провадження № 37903870.

Заяв про збільшення, зменшення вимог скаржника в судових засіданнях не подавалися, питання щодо їх прийняття судом не вирішувалося. За клопотанням сторони скаржника було витребувано інформацію (відомості) по відрахуванням з пенсі боржника.

В суді встановлено, що 26.07.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду в розмірі 86 579,28 грн. Виконавчий лист на примусове виконання рішення суду видано 08.05.2013 року.

08.05.2013 року виконавчий лист разом із заявою про відкриття виконавчого провадження подано до Відділу Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

15.05.2013 року головним державним виконавцем Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження № 37903870.

16.07.2013 року та 22.10.2013 року державним виконавцем Клименком Р.В. здійснювалися виходи за адресою боржника - АДРЕСА_1, однак на неодноразові дзвінки двері ніхто не відчинив, про що складено відповідні акти.

13.12.2013 року до виконавчої служби з письмовою заявою звернувся ОСОБА_3, в якій просив долучити до матеріалів виконавчого провадження № 37903870 копію квитанції № 148 від 03.12.2013 року про сплату грошових коштів у розмірі 2 000,00 грн. на користь ОСОБА_2, та стягувати заборгованість з його пенсії, яку він отримує в Дніпровському районі.

13.12.2013 року виконавцем Клименко Р.В. накладено арешт на все майно ОСОБА_3 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як слідує з повідомлення Автомобільної інспекції від 13.12.2013 року накладено арешт на транспортні засоби, які зареєстровані за боржником.

Згідно акту виконавця від 03.04.2014 року ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає, його місце проживання - Київська область, Вишгородський район, с. Ясногородка, Сад. ТОВ «Кристал».

За інформацією з БТІ м. Києва та Державного реєстру прав на нерухоме майно на запити виконавця було встановлено, що за боржником не зареєстровано нерухоме майно.

Звертався виконавець і до Державної податкової служби України щодо доходів, відкритих рахунків, та отримав відповідь про те, що інформація про доходи ОСОБА_3 відсутня.

Згідно постанови виконавця Клименка Р.В. від 03.04.2014 року звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_3 по 20 % (18 % стягувачу, 2 % виконавчого збору).

В квітні 2014 року було звернення виконавця щодо з'ясування наявності у боржника земельних ділянок. Крім того, згідно постанови від 03.04.2014 року було доручено державному виконавцю ВДВС Вишгродського РУЮ провести перевірку наявності майна у боржника по місцю проживання.

У травні 2014 року було звернення до Дніпровського районного суду м. Києва із поданням про тимчасове обмеження у справі виїзду боржника за межі України.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2017 року була розглянута скарга ОСОБА_2, якою зобов'язано відділ здійснювати стягнення з пенсії ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у розмірі 50 % від розміру пенсії.

В 2017 році виконавче провадження отримав виконавець Кидонь Є.В., який з 15.08.2017 року проводив виконавці дії.

29.11.2017 року до Управління з координації та контролю за виплатою пенсії було направлено вимогу державного виконавця щодо здійснення стягнення з пенсії боржника у розмірі 50 % від її розміру.

З відомостей про відрахування встановлено, що з пенсії ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 здійснюється відрахування.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 382 КК України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Ті самі дії, вчинені службовою особою, - караються штрафом від семисот п'ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п'яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Суд, враховуючи матеріали справи та вимоги законодавства, дійшов висновку, що державні виконавці, в тому числі і Кидонь Є.В., в межах своїх повноважень здійснювали виконавчі дії з метою примусового виконання судового рішення.

Доводи скаржника щодо бездіяльності державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кидоня Є.В. не знайшли свого підтвердження в суді, у зв'язку з чим суд вважає скаргу необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги законодавства та документи, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що скарга є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1,2, 3, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_2, боржник: ОСОБА_3, на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кидонь Євгенія Вікторовича - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 06.04.2018 року.

Суддя: