Справа № 445/1248/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

з участю позивача за первісним позовом

відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1

представника позивача за первісним

позовомвідповідача за зустрічним

позовом, відповідача за зустрічним

позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника відповідача за первісним

позовом, позивача за зустрічним

позовом ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочеві Львівської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про визначення способу участі у вихованні неповнолітньої доньки та усуненні перешкод у спілкуванні з дитиною, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позицій сторін та їх представників.

1.Позивач ОСОБА_1 звернулась до Золочівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав щодо їх спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заявлений позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що раніше перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 У шлюбі, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1, у них народилась донька ОСОБА_6. В подальшому шлюб між ними було розірвано, а відповідач виїхав для працевлаштування до Російської Федерації, на той час їхній доньці було менше двох років. Протягом останніх восьми років відповідач донькою не цікавився, участі у її вихованні не приймав, матеріальної чи іншої допомоги не надавав. Вона вдруге одружилась, змінила прізвище на ОСОБА_1, від другого шлюбу у неї народилось ще двоє дітей. На даний час, вона, її чоловік ОСОБА_2, донька ОСОБА_6 та ще двоє дітей проживають однією сім'єю у м. Золочеві Львівської області. Донька ОСОБА_6 навчається у «Школі радості» у п'ятому класі. ЇЇ теперішній чоловік ОСОБА_2 повністю замінив доньці рідного батька, піклується про неї, як про власну дитину, має намір її усиновити. Відповідача донька не знає, бачила його лише одного разу, декілька років назад, через програму відеозв'язку «Skype». Після подання позову про позбавлення батьківських прав, ОСОБА_5 раптово з'явився на святі першого дзвоника, що співпадає із днем народження доньки ОСОБА_6, намагався із нею поспілкуватись та привітати подарунками. Окрім цього, вже під час розгляду справи, відповідач вдруге, не повідомивши її, намагався зустрітись із ОСОБА_6 в приміщенні школи. Ці зустрічі завдали доньці психологічної травми, оскільки остання боїться відповідача. Після неочікуваних зустрічей із ОСОБА_5 із донькою працював шкільний психолог. Вказує, що причинами та підставами подання позову є той факт, що відповідач не приймає жодної участі в житті доньки, не дбає про неї, донька бажає змінити прізвище на ОСОБА_6, оскільки саме таке прізвище мають усі інші члени їх сім'ї. Окрім цього, донька хвилюється, що відповідач її відбере силоміць, їх сім'я не має можливості виїхати на відпочинок за межі території України, оскільки для цього потрібен дозвіл відповідача, а останній своїм правом зловживає, відповідного дозволу не надає.

2.Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав доводи свого довірителя. Вказує, що відповідач ухиляється та не виконує батьківські обов'язки, відповідно це є підставою для позбавлення його батьківських прав. Зазначає, що ОСОБА_5 самоусунувся від життя доньки, хоча перешкод у спілкуванні із донькою відповідачу ніхто не чинив.

3.Відповідач ОСОБА_5 проти заявленого позову про позбавлення його батьківських прав заперечив. Зазначає, що спільне подружнє життя із ОСОБА_1 у нього не склалось. Коли доньці було менше двох років, сторони розірвали раніше укладений шлюб. Оскільки він не міг працевлаштуватись в м. Золочеві, в 2009 році він виїхав до Російської Федерації, де на даний час постійно проживає разом із своєю дружиною, офіційно працевлаштований. Вказує, що в м. Золочеві Львівської області проживають його батьки, він періодично, електронними переказами або через своїх знайомих, передає грошові кошти батькам, щоб вони мали змогу купувати речі або надавати кошти доньці. Не заперечує, що протягом останніх восьми років доньки не бачив, до м. Золочева практично не приїжджав, що було зумовлено хворобою його другої дружини. Підтверджує пояснення позивача, що з донькою спілкувався лише одного разу через програму відеозв'язку «Skype». Зазначає, що від участі у вихованні доньки не ухилявся, має можливість їй допомагати фінансово, а його відсутність на території України зумовлена складними життєвими обставинами.

4.Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 підтримав доводи свого довірителя, вважає, що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав не має.

5.Представник Служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області вказав, що питання позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав, за зверненням ОСОБА_1, було предметом розгляду комісії районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини. Комісія не вбачає підстав для позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6, про що було надано відповідний висновок.

6.ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про визначення способів його участі у вихованні доньки та зобов'язання відповідачів не чинити йому перешкод у спілкуванні із донькою. Зокрема, просив визначити способи його участі у вихованні доньки, як спільний із донькою відпочинок та спілкування, протягом одного тижня в період зимових канікул та протягом двох тижнів в період літніх канікул доньки, з можливістю відвідування місця проживання його батьків в м. Золочеві Львівської області, а також інших місць відпочинку на території м. Золочева Львівської області та інших міст України. В обгрунтування позову зазначив, що має намір приймати участь у вихованні доньки, однак ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чинять йому перешкоди у цьому. Доводи ОСОБА_5 з даного приводу підтримані його представником.

7.ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник проти зустрічного позову заперечили. Зазначили, що спілкування ОСОБА_6 із батьком ОСОБА_5 не є можливим, оскільки останнього слід позбавити батьківських прав, а спілкування із батьком негативно відображається на психічному стані ОСОБА_6, що засвідчується висновком психолога. Додатково ОСОБА_2 вказав, що ставиться до ОСОБА_6, як до рідної доньки, забезпечує її усім необхідним та бажає її усиновити, ОСОБА_6 вважає його своїм батьком.

8.Представник Служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області вказав, що ОСОБА_5 звертався до Служби із заявою про визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_6. За результатами розгляду даного питання, комісією вирішено, що ОСОБА_5 має право на спільне проведення часу із донькою ОСОБА_6, впродовж дня з 12.00 год. до 16.00 год. в період зимових та літніх канікул, за попередньою домовленістю з матір'ю та за згодою самої дитини. В судовому засіданні представник Служби у справах дітей підтримав раніше наданий висновок.

Процесуальні дії у справі, інші заяви учасників.

9.Ухвалою суду від 04 жовтня 2017 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про визначення способів участі у вихованні доньки та зобов'язання не чинити йому перешкод у спілкуванні із донькою, об'єднано в одне провадження.

10.В судовому засіданні, що мало місце 27 листопада 2017 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заявлено відвід головуючому судді у справі, оскільки, на його погляд, головуючим у справі безпідставно знято ряд його запитань до ОСОБА_5, що може свідчити про упередженість судді. Ухвалою суду від 27 листопада 2017 у задоволенні заяви про відвід відмовлено, роз'яснено представнику ОСОБА_3, що такого роду запитання до сторони у справі як «скільки календарних місяців мають вісім років», «чому сторона користувалась правовою допомогою у справі про стягнення з неї аліментів» є недоречними та не стосуються суті спору. В можливості ставлення інших запитань, представник обмеженим не був.

Встановлені судом фактичні обставини та досліджені докази.

11.02 червня 2007 року ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_5 (а.с.24).

12.ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1, що засвідчується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7).

13.Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано 27 жовтня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.10).

14.19 липня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_1 (а.с.26).

15.У шлюбі з ОСОБА_2, ОСОБА_1 народила двох дітей: ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, що вбачається із свідоцтв про народження серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 (а.с.8,9).

16.Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 30.11.2010 року (справа №2-377/10р) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів залишено без розгляду, оскільки позивач ОСОБА_1 не з'явилась в судові засіданні, що були призначені на 06.09.2010 року, 29.09.2010 року, 25.10.2010 року та 30.11.2010 року, без поважних причин (а.с.36).

17.ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що інших позовів до ОСОБА_5 про стягнення аліментів нею не пред'являлось.

18.Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради № 192 від 26.06.2009 року затверджено висновок опікунської ради та встановлено ОСОБА_5 дні побачень з донькою ОСОБА_6, що проживає із матір'ю ОСОБА_1, а саме: перша і третя субота місяця з 12.00 год. до 15.00 год.; друга і четверта неділя місяця з 15.00 год. до 18.00 год. у присутності матері до виповнення дитині трьох років, дні і години побачень можуть бути змінені за спільною згодою обох батьків (а.с. 31).

19.Згідно характеристики та довідки з місця праці, ОСОБА_5 працює в ТзОВ «Промстрой» (Російська Федерація, м. Москва) на посаді охоронця з грудня 2016 року. За місцем праці характеризується позитивно (а.с.32,33).

20.ОСОБА_5 на наркологічному чи психіатричному обліках не перебуває, що вбачається із довідок від 01.09.2017 року, виданих Поліклінікою Золочівської ЦРЛ, тобто за місцем його реєстрації (а.с.27).

21.Суд враховує, що ОСОБА_5 тривалий час не проживає в м. Золочеві Львівської області, а тому вказані довідки не можуть належним чином засвідчувати вказані обставини, водночас, доказів зворотного, а саме, що ОСОБА_5 зловживає алкоголем, наркотичними речовинами, чи страждає психічними розладами суду не надано та в матеріалах справи такі відсутні.

22.Згідно довідки № 281 від 27 листопада 2017 року, виданою Поліклінікою Золочівської ЦРЛ, ОСОБА_5 на момент огляду здоровий (а.с.80).

23.Відповідно до інформації, наданої Державною прикордонною службою України, ОСОБА_5 перетинав державний кордон України в період 2017 року шість разів: 30 серпня 2017 року - в'їзд на територію України, 04 вересня 2017 року - виїзд з території України, 14 вересня 2017 року - в'їзд на територію України, 18 вересня 2017 року - виїзд з території України, 26 листопада 2017 року - в'їзд на територію України, 29 листопада 2017 року - виїзд з території України (а.с.108).

24.Інформації щодо попередніх років перетинання державного кордону України ОСОБА_5 надано не було. Водночас, відповідач ОСОБА_5 не заперечив, що на територію України, впродовж останніх восьми років, в'їжджав в одиничних випадках. При цьому, під час свого перебування на території України, з донькою не бачився.

25.Згідно наявних квитанцій, ОСОБА_15 отримувала впродовж 2010-2016 років грошові перекази на своє ім'я у різних валютах - долари США та російські рублі. Однак, більшість квитанцій не містять даних щодо відправника коштів.

26.З пояснень ОСОБА_5 та його представника, вказаними квитанціями підтверджується, що ОСОБА_5 регулярно пересилав грошові кошти своїм батькам для їх подальшого використання на утримання доньки. Представник ОСОБА_1 звертає увагу суду, що квитанції не містять усіх необхідних реквізитів щодо відправника та/або одержувача коштів. Окрім цього, ставить під сумнів, що вказані кошти були витрачені батьками ОСОБА_5 на утримання їх онуки.

27.В судовому засіданні також було досліджено аудіо запис телефонної розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, однак, суд його до уваги не приймає, оскільки такий зроблений ще в 2011 році, що підтвердили обидві сторони. Оскільки розмова була зроблена досить давно, така не свідчить ні щодо обставин ухилення ОСОБА_5 від виконання батьківських обов'язків, ні щодо створення йому перешкод у спілкуванні з донькою, оскільки, з часу розмови, ОСОБА_5 на території України не перебував.

28.В судовому засіданні, в якості свідків, було допитано батьків ОСОБА_5 - ОСОБА_16 та ОСОБА_15 Останні підтвердили, що їх син та ОСОБА_1 з 2009 року фактично не спілкуються, ОСОБА_5 з того часу виїхав до Російської Федерації, до України повертався вкрай рідко. Вони мали можливість спілкуватись із онукою, однак, такі побачення мали нерегулярний характер. Через них ОСОБА_5 передавав грошові кошти, які вони витрачали на придбання речей для онуки ОСОБА_6. Їх син постійно цікавився донькою, від її утримання ніколи не ухилявся. Вказують, що влітку 2017 року до них звернулась ОСОБА_1 з проханням сприяти їй в отриманні дозволу від ОСОБА_5 для виготовлення ОСОБА_6 паспорту громадянина України для виїзду за кордон та дозволу на такий виїзд. При цьому, вони повідомили, що це можливо, за умови, що ОСОБА_1 не буде чинити ОСОБА_5 та їм перешкод у спілкуванні з ОСОБА_6, дозволить ОСОБА_5 спілкуватись із донькою через програми відеозв'язку. Остання відмовила в цьому, та одразу звернулась із позовом про позбавлення їх сина батьківських прав.

29.ОСОБА_1 частково підтвердила покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16, зазначила, що іноді вони дійсно купували для ОСОБА_6 речі та надавали грошові кошти, однак, це було вкрай рідко, суми коштів були мізерними, така допомога не мала регулярного характеру. Не заперечила, що дійсно зверталась попередньо до них з метою вирішення питання щодо отримання дозволу на виготовлення доньці паспортного документу та дозволу на виїзду за межі території України.

30.В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_17, який повідомив, що він працював в м. Москва та знайомий із ОСОБА_5 Останній іноді передавав через нього грошові кошти, які той, в свою чергу, передавав в м. Золочеві Львівської області батькам ОСОБА_5

31.Протоколом індивідуальної консультації Золочівського НВК від 28 листопада 2017 року зафіксовано результати співбесіди психолога ОСОБА_18 із ОСОБА_6. Згідно змісту проведеної розмови, дитина перебувала у стресовому стані, із рідним батьком ОСОБА_6 незнайома, а тому раптова зустріч із ним її насторожила, дитина боїться, що батько її забере без дозволу матері до себе. Емоційний стан дитини не стабільний, вона чуттєво сприймає зовнішні чинники, дана ситуація (раптова для дитини зустріч з рідним батьком) негативно впливає на її особистісну та емоційно-вольову сферу. Рекомендовано подальше індивідуальне консультування сім'ї ОСОБА_1, корекційно-відновлювальна програма із практичним психологом.

32.В судовому засіданні психолог ОСОБА_18 підтвердила обставини та факти, що були зазначені у протоколі від 28 листопада 2017 року. Зазначила, що ОСОБА_6 не була підготовлена до зустрічі з рідним батьком, така раптова зустріч викликала у неї стресовий стан. Підтвердила, що під час спілкування з дитиною, ОСОБА_6 дійсно зазначала, що бажає мати однакове прізвище із членами своєї сім'ї - ОСОБА_1. Дитина добре розвинута, у спілкуванні використовує фрази притаманні особам дорослого віку. З характеру спілкування не вбачається факту, щоб матір дитини негативно налаштовувала її проти рідного батька. Водночас, психолог вказала, що спілкування між ОСОБА_6 та її рідним батьком може бути відновлено, однак дитина повинна бути до цього підготовленою, такі зустрічі не можуть мати раптовий та непередбачуваний для ОСОБА_6 характер.

33.Розпорядженням Голови Золочівської районної державної адміністрації Львівської області № 440 від 07.09.2017 року затверджено висновок комісії районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини, яким визнано за недоцільне позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6, оскільки комісіє не встановлено необхідних для цього підстав (а.с. 41).

34.Розпорядженням Голови Золочівської районної державної адміністрації Львівської області № 668 від 26.12.2017 року затверджено висновок комісії районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини, яким вирішено, що ОСОБА_5 має право на спільне проведення часу із донькою ОСОБА_6, впродовж дня з 12.00 год. до 16.00 год. в період зимових та літніх канікул, за попередньою домовленістю з матір'ю та за згодою самої дитини (а.с.110).

35.Зважаючи на вік дитини, думку ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо заявлених позовів з'ясовано не було, більше того, жодна із сторін не заявляла про необхідність з'ясування такої.

36.Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень сторонами та/або їх представниками надано не було.

Застосовані норми права та оцінка аргументів сторін щодо первісного позову.

37.Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, повного і гармонійного розвитку її особистості, а тому потребує любові та розуміння (принцип 6).

38.Згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 2 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

39.Частиною 3 ст. 51 Конституції України, передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

40.Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

41.Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

42.За положеннями ст. 150, 151, 152, 155 СК України, кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

43.Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

44.Первісний позов про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав пред'явлений з підстав, що такий ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тобто з підстави передбаченої п. 2 ч.1 ст. 164 СК України.

45.Суд враховує, що згідно пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

46.Аналогічна практика застосована Верховним судом України та Верховним Судом у спорах із ідентичними правовідносинами, що свідчить про усталеність такої судової практики.

47.Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові, і не тільки, наслідки, як для обох батьків, так і для дитини.

48.Відтак, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

49.Аргументи ОСОБА_1 та її представника щодо первісного позову зводяться до того, що ОСОБА_5 не піклується тривалий час про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, не приймає участі в її вихованні, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не надавав коштів на її утримання.

50.Суд звертає увагу сторін, що поняття «не виконував» та «ухилявся від виконання» не є тотожними.

51.Законодавець чітко визначив, що підставою позбавлення батьківських прав є саме ухилення від виконання батьківських обов'язків, при цьому, навіть за умови такого ухилення, вони можуть, тобто не обов'язково, бути позбавленими батьківських прав.

Застосовані норми права та оцінка аргументів сторін щодо зустрічного позову.

52.Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

53.Згідно вимог ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

54.За приписами ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

55.Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

56.Згідно вимог ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

57.Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

58.За змістом ст. 19 СК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

59.Суд враховує, що розпорядженням Голови Золочівської районної державної адміністрації Львівської області № 668 від 26.12.2017 року затверджено висновок комісії районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини, яким вирішено, що ОСОБА_5 має право на спільне проведення часу із донькою ОСОБА_6, впродовж дня з 12.00 год. до 16.00 год. в період зимових та літніх канікул, за попередньою домовленістю з матір'ю та за згодою самої дитини.

60.Вказаний висновок ніким не скасовувався, не оскаржувався, а його дія зупиненою не була.

61.Позивачем за зустрічним позовом та/або його представником не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 ухилялись від виконання рішення органу опіки та піклування, а ОСОБА_5 відповідно чинились перешкоди у спілкуванні з дитиною, згідно графіку, визначеного вказаним рішенням.

Висновки суду за результатами розгляду первісного позову

62.Суд погоджується, що виконання ОСОБА_5 своїх батьківських обов'язків, не можна вважати в достатній мірі належними, однак, в підтвердження доводів первісного позову, суду не надано доказів того, що ОСОБА_5 саме ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, а його поведінка носила винний, протиправний та усвідомлений, на ухилення від виконання батьківських обов'язків, характер.

63.З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що первісний позов є безпідставним, а тому в задоволенні такого слід відмовити.

Висновки суду за результатами розгляду зустрічного позову

64.ОСОБА_5, як батько неповнолітньої ОСОБА_6, має право на спілкування з нею, однак, суд зазначає, що таке спілкування не може здійснюватись всупереч інтересам дитини та на шкоду її психологічному стану.

65.Суд вважає, що за вищевказаних обставин, з врахуванням пояснень психолога ОСОБА_18, графік спілкування, що встановлений рішенням органу опіки і піклування, а саме, спільне проведення часу ОСОБА_5 із донькою ОСОБА_6, впродовж дня з 12.00 год. до 16.00 год. в період зимових та літніх канікул, за попередньою домовленістю з матір'ю та за згодою самої дитини, є на даний час виправданим.

66.За переконанням суду, такий графік в повній мірі враховує інтереси ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1, підстав його змінювати чи скасовувати суд не вбачає, а тому зустрічний позов також не підлягає до задоволення.

67.При цьому, суд звертає увагу ОСОБА_5, що останній не позбавлений можливості звертатись в майбутньому до суду за захистом своїх прав, у разі створення йому перешкод у виконанні рішення органу опіки та піклування.

68.Суд звертає увагу сторін, що в майбутньому вони не позбавлені можливості самостійно визначити (змінити) графік спілкування ОСОБА_5 із неповнолітньою ОСОБА_6, окрім цього, свої домовленості сторони вправі зафіксувати у відповідному нотаріально посвідченому договорі, де додатково вказати інші необхідні умови.

69.Окремо суд звертає увагу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, враховуючи їх доводи щодо первісного позову, що за приписами ст 148 СК України, у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Розподіл судових витрат.

70.Під час розгляду справи сторонами не заявлено про те, що ними понесено інші судові витрати, ніж витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 10, 12, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, ст. 19, 141, 151, 153, 155, 157, 158, 159, 164 СК України, суд -

у х в а л и в :

в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області про визначення способу участі у вихованні неповнолітньої доньки та усуненні перешкод у спілкуванні з дитиною - відмовити.

Учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після проголошення рішення суду видати копії скороченого судового рішення.

Копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання надіслати учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 30 березня 2018 року.

Суддя О. М. Кіпчарський