Справа № 2-956/10
Провадження №22-ц/772/518/2018
Головуючий у суді першої інстанції Димбіцький Ю.В.
Доповідач :Войтко Ю. Б.
УХВАЛА

10 квітня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого: Войтка Ю.Б.,

суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

учасники справи:

відповідачі - Іллінецька районна державна адміністрація, Красненьківська сільська рада Іллінецької району Вінницької області,

інший учасник справи - особа, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 09 листопада 2010 року, ухвалене під головуванням судді Димбіцького Ю.В. в м. Іллінці о 14 год. 40 хв., зі складенням його повного тексту 09 листопада 2010 року,

в цивільній справі № 2-956/10 за позовом ОСОБА_4 до Іллінецької районної державної адміністрації, Красненьківської сільської ради Іллінецької району Вінницької області про поновлення пропущених процесуальних строків, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Іллінецької районної державної адміністрації, Красненьківської сільської ради Іллінецької району Вінницької області про поновлення пропущених процесуальних строків, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Заявлений позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиса Гора Іллінецького району Вінницької області померла його мати ОСОБА_5, яка на день смерті мала у власності житловий будинок з господарськими будівлями, що по АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 2,3150 га на території Красненьківської сільської ради Іллінецького району, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданим Іллінецькою районною державною адміністрацією 18 жовтня 2004 року за розпорядженням №114 від 09 квітня 2004 року. За життя все своє майно мати заповіла своїм дітям, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, про що свідчить дублікат заповіту від 23 вересня 2010 року, виданий секретарем Красненьківської сільської ради Іллінецького району Вінницької області Пачесом М.М. взамін втраченого заповіту спадкодавця від 01 грудня 1989 року.

На день смерті ОСОБА_5 право на обов'язкову частку у спадщині мали ще дочки покійної ОСОБА_18 та ОСОБА_19, які не вказані в заповіті матері.

У встановлений законом шестимісячний строк жодний із спадкоємців до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав не звертався, оскільки вважав, що спадщину після смерті матері прийняв її син, їхній брат, ОСОБА_7, який у 2008 році загинув.

У серпні 2010 року виявилось, що спадщини після смерті матері ніхто з спадкоємців не прийняв. Всі спадкоємці, які мають право на спадщину після смерті ОСОБА_5, окрім нього, відмовилися від її прийняття та на неї не претендують.

За наведених обставин ОСОБА_4 просив суд поновити йому пропущений строк для прийняття спадщини, який на його думку пропущено з поважної причини, оскільки він вважав, що спадщину прийняв його брат ОСОБА_7, а також визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 09 листопада 2010 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_4 встановлений законом шестимісячний строк прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 2,3150 га, що знаходиться на території Красненьківської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом від 1 грудня 1989 року після смерті матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиса Гора Іллінецького району Вінницької області.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не було надано.

Представники відповідачів Іллінецької районної державної адміністрації та Красненьківської сільської ради Іллінецької району Вінницької області в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Зі спадкової справи № 824-2014 до майна померлого ОСОБА_4 встановлено, що спадкоємці, які прийняли спадщину після померлого відсутні, а тому залучити до участі у справі правонаступника позивача не представляється можливим.

Відповідно до пункту 3 абзацу 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-ІІІ від 3 жовтня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Отже справа розглядається Апеляційним судом Вінницької області, який діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення скаржника ОСОБА_3, її представника - адвоката ОСОБА_9, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційне провадження підлягає закриттю виходячи з наступного.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України (у редакції цього Кодексу на час ухвалення оскаржуваного рішення), де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України (у редакції цього Кодексу на час ухвалення оскаржуваного рішення та строку на його апеляційне оскарження) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В обґрунтування свого права на апеляційне оскарження скаржник, яка не брала участі у справі, посилається на те, що вона є рідною сестрою позивача ОСОБА_4 та донькою спадкодавця ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте Іллінецький районний суд Вінницької області не залучив її до участі в справі у якості співвідповідача, не врахував ту обставину, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, тому цим рішенням суд вирішив питання про її права, зокрема право на судовий захист, передбачене частиною п'ятою статті 4 ЦПК України, відповідно до якої жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до повторного свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 є донькою спадкодавця ОСОБА_5 (а.с.7,32), яка згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиса Гора Іллінецького району Вінницької області (а.с.13).

ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу 14 січня 1978 року присвоєно прізвище ОСОБА_3, що підтверджується копією довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 15.07.2016 (а.с.10,39).

З копії довідки про реєстрацію шлюбу №958 від 20 листопада 2009 року, виданої Управлінням ЗАГС адміністрації міста Нижньовартовська Ханти-Мансійського автономного округу - Югри (Тюменської області) вбачається, що ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу 14 червня 1986 року з ОСОБА_13 було присвоєно прізвище ОСОБА_3 (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_4 вказаний шлюб 11 травня 1995 року було розірвано (а.с.11).

За життя все своє майно ОСОБА_5 заповіла своїм дітям, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_6, позивачу по справі - ОСОБА_4, ОСОБА_7, про що свідчить дублікат заповіту від 23 вересня 2010 року, виданий секретарем Красненьківської сільської ради Іллінецького району Вінницької області Пачесом М.М. взамін втраченого заповіту спадкодавця від 01 грудня 1989 року (а.с.20).

Позивач по справі - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в місті Києві, про що 11 квітня 2013 року складено відповідний актовий запис №6457, відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_5, виданого 11 квітня 2013 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.37).

Доводи скаржника щодо наявності у неї права на апеляційне оскарження рішення суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. ч. 1, 3 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, ОСОБА_3 протягом встановленого законодавством строку на подання заяви про прийняття спадщини, за умови свого бажання, повинна була здійснити передбачені наведеними вище нормами права дії, спрямовані на прийняття спадщини після смерті своєї матері.

З довідки № 351 від 20 березня 2018 року, виданої в.о. старости Красненьківського старостинського округу Підлісняк В.В. на виконання ухвали апеляційного суду від 13 березня 2018 року про витребування доказів, вбачається, що відповідно до запису №389 в домовій (погосподарській) книзі виконавчого комітету Красненьківської сільської ради (с. Лиса Гора) №1 за 2001-2005 роки, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 на час відкриття спадщини проживала одиноко.

На виконання ухвали апеляційного суду від 13 березня 2018 року про витребування доказів також надійшов лист Іллінецької державної нотаріальної контори від 03 квітня 2018 року №188/01-16, з якого вбачається, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 в Іллінецькій державній нотаріальній конторі не заводилась.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 не надано суду належних доказів на підтвердження того, що вона вчинила дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_5, а тому оскаржуваним рішенням її права як спадкоємця після смерті померлої ОСОБА_5 не порушені.

Не свідчать про прийняття спадщини ОСОБА_3 і надані нею копія акта обстеження від 10 квітня 2018 року на предмет її проживання в АДРЕСА_1 без реєстрації на протязі семи років (20 січня 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_4) та довідка № 340 від 10.04.2018, видана на підставі вказаного акта скаржнику в.о. старости Красненьківського старостинського округу Підлісняк В.В., про те, що на час відкриття спадщини без реєстрації із спадкодавцем ОСОБА_5 проживала дочка ОСОБА_3, 1958 року народження, оскільки вони суперечать зібраним у справі доказам.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги вказаний акт та відповідну довідку в якості доказів з підстав сумніву їх достовірності.

Акт - це документ, складений групою осіб або спеціально уповноваженою особою для засвідчення встановлених нею фактів. Дата та місце складання документа, проставлені в акті, мають збігатися з датою та місцем заактованої події. Якщо комісія працювала кілька днів, то в акті вказують останній день роботи. До акта включають тільки ті факти, достовірність яких перевірена членами комісії.

Проте, дата складання акта обстеження від 10 квітня 2018 року не збігається з датою заактованої події, та факти, про які зазначено в акті, не можуть бути перевірені членами комісії, оскільки документ складено значно пізніше від вказаної в ньому події.

Як роз'яснено у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» якщо після прийняття апеляційної скарги до розгляду буде встановлено, що апеляційну скаргу подано особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на наведене, наявні правові підстави для закриття апеляційного провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 362, ч. 2 ст. 381, ст. 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 09 листопада 2010 року в цивільній справі № 2-956/10 за позовом ОСОБА_4 до Іллінецької районної державної адміністрації, Красненьківської сільської ради Іллінецької району Вінницької області про поновлення пропущених процесуальних строків, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.