АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

16 липня 2018 року

м. Харків

Справа № 641/6113/17

Провадження № 22-ц/790/3078/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Маміної О.В.

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 22 березня 2018 року, ухваленого суддею Чайка І.В.,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року позивач звернувся з позовом просив суд зобовязати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити йому наступний порядок у спілкуванні та вихованні дитини, а саме регулярні побачення кожного тижня в суботу з 12:00 год. по 14.00 год., у неділю з 12:00 год. по 14.00 год., а також побачення в день народження дитини 29 липня кожного року та у святкові дні з 12:00 год. по 14:00 год. у присутності відповідача або ОСОБА_5.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 10.10.2015 та по теперішній час він перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають сина ОСОБА_4, проте мешкають окремо через несумісність характерів. З моменту народження дитини, позивач наполяв на зустрічах із сином, однак відповідач категорично відмовляє, зазначав, що неодноразово намагався надавати сину матеріальну допомогу, але позивач її від нього не приймає, як батько дитини хоче приймати участь у вихованні сина, однак в цьому відповідач йому перешкоджає.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 22 березня 2018 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні із сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши ОСОБА_1 порядок його участі у спілкуванні та вихованні дитини. В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення йому систематичних побачень спілкування з дитиною у присутності ОСОБА_5 та встановлення побачень у святкові дні відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1280 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач позбавляє позивача можливості спілкуватися з сином та рівноправно брати участь у його вихованні, тому зобовязав її не чинити перешкод позивачу в здійсненні його батьківських обовязків і з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконавчого комітету Харківської міської ради визначив порядок спілкування батька з дитиною у присутності матері кожного тижня в суботу з 14:00 год. до 16.00 год., у неділю з 14:00 год. до 16.00 год., а також побачення в день народження дитини 29 липня кожного року з 14:00 год. до 16:00 год. В задоволенні позову в частині спілкування з дитиною у святкові дні та у присутності ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення районного суду змінити, встановити порядок зустрічей батька з малолітнім сином один раз на тиждень у четвер з 17 год 00 хв. до 18 год 00 хв., вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування скарги посилається на те, що суд першої інстанції невірно та неповно зясував обставини справи, надано неналежну оцінку доказам.

Суд ухвалюючи рішення не врахував особистого графіку дитини, щодо якого матірю надавались пояснення.

Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що організація побачень з дитиною о 14 год є неможливою, оскільки є годиною сну та відпочинку дитини.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення суд врахував лише лист Слобідського ГУНП у Харківській області від 11.08.2017, жодним чином не враховано надані пояснення.

До Апеляційного суду Харківської області відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб сторони у справі з 10 жовтня 2015 року перебувають у шлюбі ( а.с. 12). Від сумісного шлюбу відповідно до свідоцтва про народження, мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 13).

З листа Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 11.08.2017 року вбачається, що позивач звертався до вказаного відділку поліції із заявою щодо здійсненні йому перешкод у спілкуванні з дитиною та вказаним листом позивачу розяснено право на звернення до суду , а також повідомлено, що з ОСОБА_2 була проведена профілактична бесіда та вказано на те, що дитині потрібно бачитись з батьком. ( а.с.15)

Відповідно до висновку № 82 від 31.01.2018 № 82 Департаменту служб у справах дітей встановлено, що батьки малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкають окремо, дитина мешкає разом з матір"ю. За місцем проживання батька дитини, створені умови для перебування дитини. ОСОБА_1 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, матеріально забезпечений, працює в ТОВ « Джетпром» на посаді друкаря, за місцем проживання характеризується позитивно.

У висновку від 31.01.2018 Департамент зазначає про доцільність встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_4, визначивши час спілкування: щодня з 11-00 год. до 12-00 год, у присутності матері ОСОБА_2. До вказаного висновку комісія прийшла з урахуванням віку дитини, пояснень батьків, а також прав дитини на спілкування з батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, чч. 7.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною у присутності іншої особи (чч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

З висновком суду про встановлення порядку спілкування батька з сином, судова колегія погоджується , але при цьому рішення підлягає зміні в частині днів та годин, з огляду на таке.

Ураховуючи малолітній вік дитини, суд повинен був повно, всебічно, обєктивно зясувати, належним чином перевірити, чи не стане для дитини психотравмуючим фактором зміна звичних для неї умов життя та кола оточуючих близьких людей за відсутності в матеріалах справи даних про наявність у батька належного контакту з дитиною та її прихильності до нього.

Висновок суду не можна визнати правильним, так як малолітня дитина повинна розвиватися таким чином, щоб умови її життя не могли негативно впливати на її психічний стан, на її здоровя.

З огляду на це, судова колегія вважає, що рішення суду в частині встановлення порядку спілкування батька з сином в часи денного сну з 14 до 16 години кожну суботу і неділю та в день народження підлягає зміні .

Приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині, судова колегія виходячи в першу чергу не з права батька на її виховання, а з інтересів дитини, вважає, що слід встановити ОСОБА_1 дні для спілкування з сином ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 щотижня в суботу з 11 до 13 години , в четвер з 17 до 18 години і в день народження 29 липня щороку з 11 до 13 години у присутності матері ОСОБА_2 Андрієвни.

Таким чином, з одного боку, суд забезпечує право одного з батьків на особисте виховання своєї дитини, а з іншого забезпечує інтереси неповнолітньої дитини.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Витрати, які поніс позивач на сплату судового збору, судова колегія покладає на нього, оскільки в позовній заяві він не просив стягнути їх з відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 22 березня 2018 року - змінити. Встановити ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином з урахуванням його віку та розпорядку дня, а саме кожну суботу з 11 год 00 хв до 13 год 00 хв та кожен четвер з 17 год 00 хв до 18 год 00 хв, а також у день народження дитини ОСОБА_4 29 липня кожного року з 11 год 00 хв до 13 год 00 хв у присутності матері дитини ОСОБА_2.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову в апеляційному порядку не переглядається.

Рішення суду в частині стягнення судових витрат змінити, поклавши іх в сумі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн на позивача.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_7

Повний текст постанови

складено19 липня 2018 року