РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був її двоюрідним братом. З 1964 року ОСОБА_3 разом з своїм батьком ОСОБА_4 переїхали на постійне місце проживання до оселі своїх дідуся та бабусі за адресою: м. Хрсон, вул. Ладичука,96, де проживав по день своєї смерті, де також проживала вона ОСОБА_1, його рідна тітка - ОСОБА_4, рідна баба ОСОБА_5, та рідний дід - ОСОБА_6

19.10.2003 року ОСОБА_3 - помер. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з 13/100 частин житлового будинку за адресою: м. Херсон, вул. Ладичука,96. За життя ОСОБА_3 заповіт не складав. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після ОСОБА_3 не має. Згодом коли вона звернулася до Приватного нотаріуса ОСОБА_2, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину так як постійно проживала з спадкодавцем та вважала що має право на спадкування на вищевказане нерухоме майно, їй було відмовлено, у звязку з тим, що в коло спадкоємців відповідно до положень Цивільного кодексу УРСР ні першої ні другої черги за законом , які б мали право на прийняття спадщини вона не належить. Тому їй запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю понад 5 років на момент на відкриття спадщини та визнання її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3.

У звязку з вищевикладеним, просила суд заяву задовольнити та встановити факт її постійного проживання з спадкодавцем ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини, а саме 19.10.2003 року за адресою: м. Херсон, вул. Ладичука,буд.96 та визнати її ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги за законом після ОСОБА_3, померлого 19.10.2003 року.

В судове засідання від представника заявника до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Заяву підтримала та наполягала на її задоволенні.

Крім того, до суду надійшла заява про доручення до матеріалів справи нотаріально посвідчених заяв свідків, що підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3

Від Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, при розгляді заяви полягалася на розсуд суду.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали заяви, суд приймає до уваги наступне.

Кожна особа відповідно до ст. 4 ЦПК України має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови №7 від 30.05.2008 р. роз'яснив, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка і вразі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року. Пунктом 23 зазначеної вище Постанови роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, серії ЯИ №312085 народилася ОСОБА_7. Згідно вказаного свідоцтва про народження, матір'ю ОСОБА_7 є ОСОБА_8, яка відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану змінила прізвище дівоче ОСОБА_3 на ОСОБА_8. З витягу з Держреєстру актів цивільного стану від 24.05.2018 року також встановлено, що ОСОБА_7 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на «Зайцева». Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КГ №302377 ОСОБА_9 розірвала шлюб. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КГ №353444 від 29.05.1981р ОСОБА_9 уклала шлюб повторно з ОСОБА_10 та взяла прізвище після реєстрації шлюбу «Ковальчук».

ОСОБА_3, який є її двоюрідним братом та родинні звязки якого на даний час не можливо встановити, помер 19.10.2003року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КГ № 157087.

Після смерті спадкодавця - ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну йому за життя частку майна розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Ладичука, 96 (відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.10.1976 р.). На день смерті ОСОБА_3, заявниця була зареєстрована та постійно проживала за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відміткою в паспорті про місце реєстрації та довідкою від 19.06.2018 року за №59 про склад сімї відповідно до якої встановлено, що на момент смерті ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12.03.1964року по 19.10.2003 р.

Факт постійного проживання заявника разом з спадкодавцем підтверджується також довідкою голови квартального комітету за №10 від 19.06.2018 року Дніпровського району та нотаріально посвідченими заявами ОСОБА_11, та ОСОБА_12, які підтвердили, що ОСОБА_3 з 1964 року проживав в житловому будинку №96 по вул. Ладичука в м. Херсоні разом зі своїм батьком - ОСОБА_4, бабусею - ОСОБА_5, дідусем - ОСОБА_6, рідною тіткою - ОСОБА_13 та двоюрідною сестрою заявницею по справі ОСОБА_1, яка після смерті рідних ОСОБА_3(а саме батька, діда, бабусі, тітки(матері)) залишилася проживати у вищевказаному будинку як брат та сестра та піклувалася про ОСОБА_3, як брата, прала, купувала продукти, готувала їжу, а він в свою чергу піклувався про неї як сестру.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1, зверталася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, де Приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_2, на підставі вказаної заяви заведено спадкову справу №27/2018 після смерті ОСОБА_3, померлого 19.10.2003року.

Крім того, ОСОБА_1, з питань оформлення спадщини після смерті спадкодавця звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за адресою: м. Херсон, вул. Ладичука, 96, однак їй було відмовлено, (відповідно до листа № 203/01-16 від 02.07.2018 року) у звязку з тим, що вона не входить до кола спадкоємців ні першої ні другої черги за законом, які б мали право на прийняття спадщини. Разом з тим, як зазначив нотаріус у своєму листі зазначив, оскільки вона проживала зі спадкодавцем на момент смерті однією сімєю понад 5 років на момент відкриття спадщини, тому відповідно до Перехідних положень цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01.01.2004 року, правила книги ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. З огляду на викладене заявниці було запропоновано звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем.

Частиною 1ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 1ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті з життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після ОСОБА_3, не було.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною 1ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 2ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до роз'яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 листа від 16 травня 2013 року № 24- 753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Лише якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК України.

У зв'язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_3, помер 19.10.2003року (тобто після 1 липня 2003 року) застосуванню підлягає Цивільний кодекс України.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини на які посилається заявник, дані докази повністю узгоджуються із заявою ОСОБА_1, і є такими, що дозволяють встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, разом з двоюрідним братом та визнати її спадкоємицею четвертої черги. Одночасно суд приймає до уваги, що заявник позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Керуючись ст. ст.7,8, 12,13, 141, 258-259,263-265,293-294 ЦПК України, ст. ст. 1217, 1220-1221, 1261, 1268-1269, 1270 ЦК України, п.4 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Постанова Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7, суд,

-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом із спадкодавцем ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини, а саме 19.10.2003 року за адресою: м. Херсон, вул. Ладичука, 96 та визнати ОСОБА_1 спадкоємицею четвертої черги за законом після ОСОБА_3, померлого 19.10.2003 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська