Ухвала

05 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 337/2826/16-ц

провадження № 61-11979св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КратаВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

третя особа - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2016 року у складі судді Салтан Л. Г. та рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2017 року у складі суддів: Гончар М. С., Кочеткової І. В., Маловічко С. В.,

ВСТАНОВИ:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, в якому на підставі статтей 203, 215, 536, 640, 1054 ЦК України просив визнати недійсним кредитний договір від 11 квітня 2013 року № 50008238, укладений між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті»).

На обґрунтування позову вказував, що в квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до ТОВ «Порше Мобіліті» з метою купівлі автомобіля в кредит. Працівниками ТОВ «Порше Мобіліті» було запропоновано надати кредитні кошти в національній валюті на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів, на строк 60 місяців із сплатою 9,90% річних. Перед укладенням кредитного договору ОСОБА_4 було надано інформацію про загальну вартість кредиту, при цьому він розумів, що укладає кредитний договір у гривні з відповідною відсотковою ставкою, яка і буде справедливою та єдиною платою по кредиту, представники відповідача перед підписанням договору підтверджували, що місячний платіж по кредиту не буде перебільшувати 2 680 грн на місяць, який буде здійснюватись на підставі щомісячних рахунків, які він буде отримувати поштою, що було прийнятним для позивача, в зв'язку з чим позивач погодився на такі умови договору та 11 квітня 2013 року ним був підписаний кредитний договір. 15 квітня 2013 року ОСОБА_4 був запрошений до ТОВ «Порше Мобіліті» для додаткового підписання графіку погашення кредиту та надання «Загальних умов кредитування». На момент підписання графіку він не розумів, що відбувається порушення його прав, як споживача. Вважає, що передбачені вище положення Загальних умов, а також п.п.1.3.2, 1.3.3 не відповідають вимогам чинного законодавства, порушують права та інтереси позивача, є несправедливими, роблять істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача, не відповідають принципам розумності, справедливості та добросовісності.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2016 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що оспорюваний правочин відповідає вимогам статей 626, 627, 638 ЦК, оскільки він укладений між сторонами за їх взаємною згодою та відповідно до вимог чинного законодавства, при його укладенні сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних його умов, про що свідчать підписи сторін у договорі.

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою у якій просив оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року (далі - Правила), у зв'язку із чим підлягає визнанню недійсним. Також вказує, що суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок, що у разі ненадання інформації споживачу, суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе встановлену статтями 15, 23 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідальність, і вказані порушення є підставою для розірвання договору та/або відшкодування збитків та не є підставою для визнання договору недійсним.

22 серпня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 337/2826/16-ц відкрито касаційне провадження.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа № 337/2826/16-ц передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 337/2826/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель