ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3199/18 Справа № 200/5761/17 Суддя у 1-й інстанції - Шевцова Т.В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист прав споживачів, відшкодування витрат та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист прав споживачів, відшкодування витрат та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист прав споживачів, відшкодування витрат та стягнення моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист прав споживачів, відшкодування витрат та стягнення моральної шкоди.

У відзиві ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року просять залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року по справі № 200/5761/17 без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки вважають, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2014 року уклавши договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Сусловим М.Є. та зареєстровано в реєстрі за №2500, ОСОБА_1, оплатно придбала у 4-х співвласників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за 430850,00 грн. квартиру АДРЕСА_1.

20.04.2016 року з метою профілактики працівники ПАТ «Дніпрогаз» від'єднали другий під'їзд будинку АДРЕСА_1, від газопостачання для перевірки приборів газового обладнання, а після закінчення перевірки працівники газового господарства відмовились відновити газопостачання у квартиру №20 з посиланням на виявлення порушень існуючих правил СНІП та ДБН через розташування у ванній кімнаті квартири позивача приладу, який споживає газ - 2-х контурного для підігріву води та опалення, про що складено Акт на відключення газу в квартирі від 20.04.2016 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 26.09.2014 року вона, оплатно придбала у 4-х співвласників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за 430850,00 грн. квартиру АДРЕСА_1, уклавши 26.09.2014 року договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Сусловим М.Є. та зареєстровано в реєстрі за №2500. Право власності позивача на вищезазначену квартиру зареєстровано 26.09.2014р. в реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності від 26.09.2014р. індексний № витягу 27363853, виданий приватним нотаріусом ДМНО Сусловим М.Є.

Також позивач зазначає, що перш ніж укласти договір купівлі-продажу, вона оглянула квартиру, але жодних явних недоліків, які б унеможливлювали її використання за призначенням, в ній не помітила. Проте в квітні 2016 року їй стало відомо про суттєвий недолік купленої квартири.

20.04.2016 року з метою профілактики працівники ПАТ «Дніпрогаз» від'єднали увесь другий під'їзд будинку АДРЕСА_1, від газопостачання для перевірки приборів газового обладнання, а після закінчення перевірки працівники газового господарства відмовились відновити газопостачання у її квартиру НОМЕР_1 з посиланням на виявлення порушень існуючих правил СНІП та ДБН через розташування у ванній кімнаті квартири позивача приладу, який споживає газ - 2-х контурного для підігріву води та опалення, про що складено Акт на відключення газу в квартирі від 20.04.2016 року. Оскільки, як з'ясувалось, попередні співвласники квартири вільно, без погодження у встановленому законодавством порядку, без відповідних дозвільних документів, без отримання відповідних технічних умов та розроблення проектної документації та її погодження замінили встановлений у ванній кімнаті квартири, яка не обладнана вікном з кватиркою, газовий прилад - газову колонку (ГК) на 2-контурний опалювальний газовий котел «Westen», який окрім підігріву води використовується ще й для обігріву квартири, при цьому від'єднали квартиру від централізованої мережі теплопостачання.

03.05.2016 року з вимогою про безоплатне усунення попередніми власниками квартири виявлених ПАТ «Дніпрогаз» недоліків квартири та необхідністю їх усунення шляхом перенесення газового котла в інше приміщення квартири - кухню, та узаконення встановленого автономного опалення квартири, позивач звернулась до співвідповідачів і пред'явила їм свої претензії. Проте, відповідачами відмовлено позивачу у безоплатному усуненні недоліків квартири.

Позивач стверджує, що відповідачам достеменно було відомо про такий суттєвий недолік квартири, який був небезпечним для життя і здоров'я людей, навмисно про нього їй не повідомили, тому ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх порушених прав, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається здійсненим в письмовій формі, якщо його текст зафіксовано в одному або декількох документах, якими обмінялися сторони.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно до ст. 328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Підписуючи договір купівлі-продажу дії, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача свідчать про те, що вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що квартира не являється товаром чи продукцією, а тому дані відносини не можуть регулюватись Законом України «Про захист прав споживачів».

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду безпідставні та суперечать встановленим судом обставинам та діючому законодавству.

Відповідно до п.19 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" "продукція - будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб", а тому квартира жодним чином не може бути товаром чи продукцією відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів".

Також пунктом 18 ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації, однак договір купівлі-продажу квартири від 26.09.2014 року, був укладений між фізичними особами, а не суб'єктами господарювання.

Крім того, як було встановлено судом першої інстанції при укладанні договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 була оглянута квартира та вона була обізнана зі станом квартири, її конструктивних елементів, обладнання в ній.

Також п.7 Договору купівлі-продажу квартири від 26.09.2014 року сторони договору зафіксували, що відчужувана квартира знаходиться в стані, який є повністю придатним для її використання за цільовим призначенням. Прихованих недоліків чи інших дефектів, про які не був би проінформований покупець, квартира не має. В пункті 9 зазначеного Договору сторони домовились, що до моменту фактичної передачі квартири покупцеві продавці несуть відповідальність за збереження її фізичного стану, обладнання та невід'ємних конструктивних елементів квартири. Продавці зобов'язуються не демонтувати сантехнічне, електротехнічне обладнання. Вікна, двері наявні у квартирі на момент її огляду покупцем.

А тому, підписуючи договір купівлі-продажу квартири - позивач засвідчила, що позивач й відповідач домовилися щодо всіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В. Свистунова