РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2018 року м.Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Коваленко П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2та Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Токмацького районного суду Запорізької областіз позовною заявою до ОСОБА_2та Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на все його майно, у тому числі право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Позивач є спадкоємцем після померлого батька за законом. Після смерті спадкодавця позивач прийняла спадщину, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. 23 грудня 2017 року позивач звернувся до нотаріуса шостої Запорізької державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,285 га, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Токмацький район, Таврійська сільська рада, однак їй було відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом порушує право позивача на спадкування та набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, за захистом якого позивач змушена звернутись до суду, адже в позасудовому порядку їх захистити не можливо.

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, на задоволення позовної заяви наполягали.

Відповідачі на розгляд справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи в судовому засіданні повідомлялися відповідно до ст.128 ЦПК України; відзив на позов не надали, клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, Законом України від 2 вересня 1993 року №3425-ХІІ "Про нотаріат", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що 09 березня 2013 року складено відповідний актовий запис №1314.

Родинні відносини позивача з померлим ОСОБА_3 підтверджуються паспортом позивача серії НОМЕР_5, дата видачі 17 листопада 2000 року, свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 26 серпня 1960 року, свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_6 від 21 грудня 1990 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все його майно, до складу якої увійшли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі право власності на земельну ділянку площею 1,285 га., розташовану на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 14 січня 2004 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 14 січня 2004 року був виданий спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2003. Зазначені обставини підтверджуються Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8, свідоцтвом про право на спадщину за законом НОМЕР_7 від 23.12.2003.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 340/2013 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 рокуОСОБА_3, спадкоємцями, які прийняли спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2

Відповідно до договору про поділ майна, укладеним 14.06.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, завіреним державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміною Т.В. за №2-248, до ОСОБА_1 переходить на праві приватної власності право на земельну ділянку, площею 1,285 гектарів, місце розташування: Запорізька область, Токмацький район, Таврійська сільська рада, цільове призначенням: ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

23 грудня 2017 року позивач звернулась до нотаріуса шостої Запорізької державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,285 га, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Токмацький район, Таврійська сільська рада. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що у заяві спадщиною зазначено: земельна ділянка площею 1,285 га, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Токмацький район, Таврійська сільська рада, на яку спадкоємець просить видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Для оформлення спадщини на зазначене майно надано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 на ім'я ОСОБА_3 на ? долі земельної ділянки площею 1,285 га. Зазначене підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 грудня 2017 року №3153.

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину порушує право позивача на спадкування за законом та набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, за захистом якого вона змушена звернутись до суду, адже в позасудовому порядку їх захистити не можливо.

Статтями 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_3 правомірно набув право власності на земельну ділянку площею 1,285 га., розташовану на території Таврійської сільської ради, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

А саме 23 грудня 2003 року спадкодавець ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_6 отримав у спадщину ? частини (тобто 1,285 га) земельної ділянки площею 5,14 га. 1 січня 2004 року на підставі зазначеного свідоцтва ОСОБА_3 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 14 січня 2004 року. Тобто ОСОБА_3 є одноосібним власником ? частини земельної ділянки, площа якої склала 1,285 га.

Зазначеній земельній ділянці спадкодавця присвоєний кадастровий НОМЕР_10. Зазначені обставини підтверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.09.2017.

Також, відповідно до інформаційного листа міськрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмаку Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 732/120-18 від 26.03.2018, площа земельної ділянки, кадастровий НОМЕР_10, що належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 14 січня 2004 року, яка розташована на території Таврійської сільської ради змінена у зв'язку із проведеною інвентаризацією з 1,2850 га на 1,2846 га.

Таким чином, земельна ділянка площею 1,285 га є ціла земельна ділянка, а не ? частка, яка повністю належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 14 січня 2004 року.

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом свідчить про те, що право власності позивача не визнається іншою особою, а тому є підставою для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, яке перейшло до неї в порядку спадкування за законом після смерті батька, відповідно до статті 392 ЦК.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п.23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.95 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач прийняв спадщину, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву, що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за ним права на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.16, 1261 ЦК України, ст.13, 95, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3) до ОСОБА_2(рнокпп НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: 69000, АДРЕСА_1) та Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області (місце знаходження 71730, Запорізька область, Токмацький район, село Таврія, вулиця Дружби, будинок 17, ) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. право власності на земельну ділянку з кадастровим НОМЕР_10, площею 1,2846 га., яка розташована на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, передбаченому ЦПК України.

Заочне може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги з урахуванням п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, який набрав чинності 15.12.2017.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: