Справа № 758/4075/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

09 липня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Ковальчук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 та ОСОБА_2 пред'явили у суді позов до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Позов обґрунтовано тим, що позивачі є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою також зареєстрований ОСОБА_3 Проте, відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, участі у розподілі витрат на житлово-комунальні послуги не приймає.

Враховуючи це, позивачі просять суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

Позивачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Звернулись до суду із заявою про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримли, просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 09.07.2018 постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, це підтверджено Довідкою форми 3 від 10.03.17. (а.с. 5) Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою також підтверджено відповідною Довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві. (а.с. 16)

Як вбачається з Договору купівлі-продажу від 01.08.2001 року, позивачі придбали у власність квартиру АДРЕСА_2.

Таким чином, підтверджено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, приходжу до висновку про часткове задоволення позову, з підстав його доведеності та обґрунтованості.

Разом з тим необґрунтованими вбачаються позовні вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки наявність рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття осіб з реєстрації.

Вважаю за необхідне роз'яснити позивачеві, що у разі відмови компетентного органу зняти особу з реєстраційного обліку за наявності на те законних підстав, дії (бездіяльність) відповідного органу можуть бути оскаржені в адміністративному порядку.

Керуючись ст.ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н.) судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Васильченко