ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/425/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар - Шевчук Ю.Г.,

з участю сторін та їх представників,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 жовтня 2018 року, суддя Продан Б.Г.,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в розмір 50 000 грн., заподіяної внаслідок приниження його честі і гідності.

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Тривалий час між ним та відповідачем існують неприязні стосунки.

У жовтні 2016 року йому стало відомо, що ОСОБА_2 зателефонував на урядовий зв'язок та зробив публічну заяву про те, що він ніби - то страждає на психічні розлади, неналежним чином виховує дітей, зокрема, не випускає їх на вулицю, не опікується їх фізичним, розумовим та духовним розвитком.

З метою перевірки даних заяви уповноваженим органом було створено спеціальну комісію, яка не підтвердила обставин, зазначених відповідачем у телефонному зверненні.

Такими діями ОСОБА_2, які виразилися у розповсюдженні недостовірної інформації, яка принижує його честь і гідність йому було заподіяно моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.10.2018 року позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000 грн. моральної шкоди та 1450 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд допустив порушення норм матеріального права, прийшов до помилкового висновку про те, що він повідомив про неналежне виховання дітей та психічний розлад ОСОБА_1, хоча справа містить копію заяви, підписану п'ятьма особами - членами правління ОСББ «Прима-25» щодо необхідності проведення перевірки стану проживання дітей. Судом не враховано вимогу закону про те, що звернення до компетентних органів з відповідною інформацією з метою проведення перевірки викладених даних не є доказом порушення особистого немайнового права іншої особи. В порушення процесуальних норм судом безпідставно було надано правовий аналіз доказам, які були подані позивачем в процесі розгляду судом справи по суті, і які безпосередньо не стосуються підстав, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Суд не обґрунтував свій висновок щодо необхідності стягнення моральної шкоди та її розміру, не врахував його особу, стан його здоров'я та похилий вік.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказав на законність та обґрунтованість судового рішення, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Позивач та його представник в суді проти апеляційної скарги заперечили, просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Разом з ним в квартирі проживає його дружина та троє малолітніх дітей, сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В жовтні 2016 року до Хмельницького обласного контактного центру Хмельницької ОДА надійшло звернення від ОСОБА_2 з наступним змістом: «У квартирі АДРЕСА_1, проживає ОСОБА_1, який з дружиною здійснює неналежний догляд за трьома неповнолітніми дітьми. Дітей не випускають на двір, вони постійно перебувають у квартирі в антисанітарних умовах. Батько дітей має психічні розлади. Прохання перевірити дану інформацію та в разі необхідності вжити відповідні заходи».

З метою розгляду даного звернення воно було переадресовано Хмельницькому МВК (а.с. 6).

Перевіркою, яка була проведена 04.11.2016 року комісією в складі представників служби у справах дітей, Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, охорони здоров'я, Хмельницького міського відділу поліції було встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1, по місцю проживання ОСОБА_1 з сім'єю створено належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Інформація, викладена у вищезазначеному листі Хмельницького обласного контактного центру не підтвердилася (а.с.45).

Як вбачається зі змісту довідки Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру №173 від березня 2018 року ОСОБА_1 на обліку не значиться.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що внаслідок звернення в жовтні 2016 року ОСОБА_2 до органу державної влади щодо неналежного виховання ОСОБА_1 дітей та наявності у нього психологічних розладів, висловлювання відповідача на адресу позивача у некоректній формі під час спілкування з поліцейським, яке зафіксовано відеокамерою, було принижено честь і гідність ОСОБА_1, в зв'язку з чим ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати йому 20000 грн. моральної шкоди.

Однак такий висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого мам врядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Таким чином, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою. в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію, проте в ході перевірки інформації не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку має місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Аналогічне роз'яснення висловлено і Верховним Судом України ( абз. 2 п. 16 постанови Пленуму №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Згідно зі ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 звернувся до органу державної влади, перш за все з метою перевірки компетентними органами незаконної, на його думку поведінки ОСОБА_1 щодо власних малолітніх дітей. І це не свідчить про те, що відповідач не діяв в рамках, установлених законом для подання побідних звернень. Звернення із заявою є реалізацією особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширенням недостовірної інформації.

За таких обставин колегія суддів робить висновок що часткове задоволення позову про стягнення компенсації моральної шкоди за подання ОСОБА_2 заяви до органу державної влади щодо стверджувальних порушень ОСОБА_1 нормативних актів під час виховання своїх дітей та психічного розладу здоров'я останнього є порушенням статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 40 Конституції України.

Враховуючи відсутність правових підстав для висновку щодо приниження честі та гідності позивача з боку відповідача за встановлених вище обставин, відсутні також і підстави для стягнення моральної шкоди в зв'язку з не встановленням обставин її заподіяння.

Слід також зауважити, що в порушення вимог ст.ст. 13, 175, 197, 209 ЦПК України суд дослідив та прийняв до уваги в якості доказу приниження гідності і честі позивача з боку відповідача диск із записом з відеокамери поліцейського, де зафіксовано пояснення та висловлювання ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 в некоректній та образливій формі. При цьому суд не врахував, що цей доказ був поданий до суду позивачем під час розгляду справи по суті і ця обставина не була зазначена в позовній заяві як підстава позову. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в зв'язку з приниженням честі і гідності позивача не були обґрунтовані негативними висловлюваннями ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 працівнику поліції, тому ця обставина не могла бути предметом дослідження судом першої інстанції та врахована при вирішенні справи.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 06.12.2018 року.

Головуючий Судді: