Провадження № 2/219/3311/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Азямова Є.М., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої бахмутської державної нотаріальної контори, третя особа Бахмутська міська рада, про зняття арешту та заборону на відчуження,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить скасувати заборону відчуження (арешт) квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, який було зареєстровано 21.07.2005 року за № 2206622, реєстратор: Перша бахмутська державна нотаріальна контора, 84500, Донецька обл., м. Бахмут, вул. Миру, 51, тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 2206622, підстави обтяження: не вказано, 3037, Артемівський міський суд. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона та її син ОСОБА_2 зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Перемоги, 20/2, наймачем якої була мати позивача ОСОБА_3, яка померла 27 травня 2013 року. У звязку зі смертю матері ОСОБА_1 звернулась до виконавчого комітету Бахмутської міської ради з метою укласти договір житлового найму зазначеної квартири, де їй відмовили в укладенні договору, оскільки на квартиру накладений арешт, та порадили звернутись до Першої бахмутської державної нотаріальної контори за для зясування ситуації та зняття арешту. У нотаріальній конторі зясувалось, що арешт на квартиру накладений на підставі постанови Артемівського народного суду від 01 лютого 1994 року про накладення арешту на майно ОСОБА_4, який є колишнім чоловіком позивача. При цьому, постановою цього ж суду від 02 березня 1994 року вказаний арешт було знято, однак відповідні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вилучені не були. Таким чином, наразі без видалення інформації про наявність арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо вказаної квартири ОСОБА_1 позбавлена можливості укласти договір житлового найму, що є порушенням її житлових прав, з огляду на що вона звернулась до суду з зазначеною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1., будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не зявився, завідувачем Першої бахмутської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 подано заяву про розгляд справи без участі представника відповідача та прийняття рішення на розсуд суду.

Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи представник третьої особи до підготовчого судового засідання також не зявився, головним спеціалістом юрисконсультом Управління розвитку міського господарства та капітального будівництва Бахмутської міської ради ОСОБА_6 на електронну адресу суду направлено заяву про розгляд справи без його участі та прийняття рішення на розсуд суду.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року надані розяснення, що спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Пунктом 2 зазначеної постанови передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом встановлено, що трикімнатна квартира жилою площею 47,10 кв.м, розташована за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Перемоги, 20/2, не є приватною власністю, оскільки знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Бахмут, що вбачається з копії листа заступника голови Бахмутської міської ради ОСОБА_7 за вих. № 01-4906-10 від 30.08.2018 року (а.с. 21) та копії довідки КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» № 706 (а.с. 22).

Наймачем вказаної квартири була ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається з копії довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 885 від 02.10.2018 року (а.с. 10) та копії поквартирної картки на зазначену квартиру (а.с. 11).

Наймач мати позивача, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії ІІІ-УР № 538706 від 20.09.1961 року (а.с. 13).

27 травня 2013 року ОСОБА_3 померла, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-НО № 704681 від 28.05.2013 року (а.с. 12).

Таким чином, судом встановлено, що позивач, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, має право пред'явити позов про зняття арешту з зазначеної квартири.

Постановою народного судді Артемівського міського народного суду Донецької області Лапіна А.А. від 01 лютого 1994 року за заявою ОСОБА_8 з метою забезпечення позову про поділ майна подружжя накладено арешт на автомобіль М-2140, 1977 року випуску, двигун І7400160, кузов 297815, шасі 230093, державний номер НОМЕР_1, і автомобіль ВАЗ 21011, державний номер С 34-17, які зареєстровані на імя ОСОБА_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 20).

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, сформованих 25.09.2018 року, на квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, м. Артемівськ (нині Бахмут), вул. Перемоги, 20/2, накладене обтяження арешт на підставі рішення Артемівського міського суду, дата виникнення: 02.02.1994, власник ОСОБА_4 (а.с. 19).

ОСОБА_4 колишній чоловік позивача, що вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії VI-НО № 386060 від 23.10.1992 року, на якому мається відмітка про те, що 05 вересня 1994 року зазначений шлюб розірваний (а.с. 14).

Згідно довідки № 719 від 13.08.2018 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 16.12.1992 року по 09.03.1994 року (а.с. 22).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Згідно статті 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації

про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Статтею 74 цього ж Закону встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Таким чином, враховуючи, що накладення арешту на зазначену квартиру фактично було ініційоване ОСОБА_1 з метою забезпечення позову про поділ майна подружжя, а житлова квартира не є власністю колишнього чоловіка позивача ОСОБА_4, як помилково зазначено у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, сформованих 25.09.2018 року, суд приходить до висновку, що потреба у збереженні арешту, накладеного постановою народного судді Артемівського міського народного суду Донецької області Лапіна А.А. від 01 лютого 1994 року, відпала, а на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушуються житлові права позивача, що полягає у неможливості укладення договору житлового найму з виконкомом міської ради, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування заборони відчуження (арешту) майна, з огляду на що суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, доведеними, обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зняти арешт та заборону на відчуження з квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Перемоги, 20/2, які зареєстровані у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна Першою бахмутською державною нотаріальною конторою (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 51) 21 липня 2005 року за № 2206622, підстави обтяження: не вказано, 3037, Артемівський міський суд.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Р.Є.Дубовик