ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2018 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про зменшення розміру аліментів, які з нього стягуються на утримання сина ОСОБА_4, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 2300 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Фастівським міськрайонний судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі ? частин усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Позивач вказує, що розуміючи свій обовязок щодо утримання сина, він щомісячно добровільно перераховує на картковий рахунок відповідачки кошти на утримання сина в сумі 1900-2000 грн., що в два рази перебільшує законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів. Крім того, по можливості додатково під час зустрічей та побачень з сином, допомагав у фінансовій чи натуральній формі.

Позивач вказує, що стягнення з нього вищезазначеним судовим наказом у розмірі ? частин усіх видів його заробітку призведе до значного погіршення його фінансового становища, оскільки 10.10.2015 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 та 14.01.2016 року у них народилася дитина. Крім того, на час звернення до суду дружина знаходилась на 38-39 тижні вагітності. Позивач працює в Управлінні Державної служби охорони в Закарпатській області в місті Ужгород, а місцем його постійного проживання та реєстрації є гуртожиток в місті Києві. У звязку з тим, що власного житла в Ужгороді ні позивач, ні його дружина не мають, змушений орендувати житло. Таким чином на його утриманні знаходиться вагітна дружина, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та неповнолітня донька. Крім того, по мірі можливості фінансово зобовязаний допомагати своїм батькам, які є пенсіонерами та отримують мінімальну пенсію.

19 березня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано термін для усунення виявлених судом недоліків.

10 квітня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження на 10.05.2018 року.

Відповідачем відзив на позовну заяву зі всіма доказами, що підтверджують заперечення, не наданий.

Судові засідання 10.05.2018 року та 06.06.2018 року відкладались у звязку з невчиненням повного обсягу процесуальних дій, які необхідно провести в підготовчому провадженні.

Ухвалою суду від 06.06.2018 року задоволено клопотання позивача про продовження строку для подачі доказів та відповідні докази прийняті до розгляду.

Ухвалою суду від 03.07.2018 року закрито підготовче провадження по справі та розпочато судовий розгляд.

В судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні викладеним, просив позов задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому зсіданні заперечували проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судовим наказом Фастівського міськрайонного суду 27.02.2018 року вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частин від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (08.02.2018 року) і до досягнення дитиною повноліття /а.с.17/.

Як встановлено судом, позивач 10 жовтня 2015 року уклав шлюб з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданий 10.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області /а.с.5/.

У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 19.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області /а.с.6/.

Позивачем було надано суду свідоцтво про народження сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що видане 28.03.2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області /а.с. 57/.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 від 08.05.2018 року, наданої Управлінням поліції охорони в Закарпатській області Національної поліції України, за період з листопада 2017 по квітень 2018 року заробітна плата становила 96808 грн. 53 коп. Із них за березень та квітень 2018 року було сплачено аліментів у розмірі 7596,72 грн. та 3941,31 грн. /а.с.60/.

Із довідки Управління поліції охорони у Закарпатській області від 01.06.2018 року за № 387/43/26/01-2018 вбачається, що ОСОБА_1 щомісячно сплачує податки зі свого грошового забезпечення, а саме: військовий збір 1,5%, профспілкові внески 1%, внесок до фонду «Здоровя» - 30 грн. /а.с.61/.

Вирішуючи вимоги позову про зменшення розміру аліментів і оцінюючи надані позивачем докази суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки)

Така правова позиція зазначена і у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» де вказано, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13.

Суд не приймає посилання позивача, як на підставу зменшення розміру аліментів, факт того, що через відсутність власного житла за місцем роботи його родина вимушена орендувати квартиру, на підтвердження чого надав відповідний договір оренди квартири від 15.09.2017 року, який всупереч положенням ст. 158 ЖК УРСР не зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої ради або в органі управління, що ним утворюється (наприклад, ВРЕЖО, ЖЕД, комунальне підприємство).

Допомога батькам-пенсіонерам також не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки батьки позивача забезпечені соціальними виплатами.

В контексті спірних правовідносин вирішальною обставиною є зміна сімейного стану позивача, тобто наявність в нього двох малолітніх дітей від шлюбу з ОСОБА_5, про що було невідомо суду при винесенні наказу від 27.02.2018 року, та є підставою, яка підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів.

Під зміною сімейного стану слід розуміти зявлення у сімї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобовязані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні.

З огляду на вищезазначені положення законодавства, виходячи з характеру спору, з урахуванням всіх обставин справи, а також того, що відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності, згідно вимог ст. 12 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років (станом з 01 липня по 30 листопада 2018 року прожитковий мінімум складає 1944 грн.), а також обовязку обох батьків утримувати свою дитину, враховуючи зміну сімейного стану позивача, беручи до уваги той факт, що на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей, а тому дохід ОСОБА_1 має розподілятися між ним, його дружиною та трьома дітьми, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, а саме змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, визначивши аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., що фактично дорівнює 1/5 частин заробітку позивача, щомісячно починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 180, 182, 184, 192 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 258, 268, 352 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП: НОМЕР_2) про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб та розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2018 року у справі № 381/420/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частин від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (08.02.2018 року) і до досягнення дитиною повноліття, на 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволені іншої частини позову відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 13 липня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Є.Ю.Чернишова