Справа № 303/990/18
ряд. стат. звіту - 49
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2018 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Пак М.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивує тим, що в зареєстрованому шлюбі позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 квітня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, щомісячно, починаючи з 14 березня 2017 року і до досягнення донькою 23-х річного віку. На час ухвалення даного рішення, позивач офіційно працював, однак 15 вересня 2017 року, його було звільнено з роботи з посади слюсара-складальника радіоелектронної апаратури та приладів третього розряду у ПАТ «Мукачівський завод «Точприлад» у відповідності до ст. 38 КЗпП України. Таким чином, позивач на сьогоднішній день не має офіційного місця роботи, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу в натурі, з яких сплачує покладені на нього грошові зобов'язання. Крім того, позивач має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. У зв'язку з наведеним, позивач звертається до суду із вказаним позовом та просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 19 квітня 2017 року, яким стягнуто з нього, ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 з 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою 23-х річного віку.

Від відповідача - ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1, в якому зазначає, що донька ОСОБА_3, 1999 року народження навчається на контрактній основі денної форми навчання у ВП НУБіП України "Мукачівський аграрний коледж" по спеціальності "Правознавство" з 02 вересня 2016 року на третьому курсі. Оплата за навчання потребує значних коштів, також має на утриманні ще одну неповнолітню дитину і отримує допомогу для одиноких матерів. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 звільнився з ПАТ "Мукачівський завод "Точприлад" з метою уникнення сплати аліментів згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 19 квітня 2017 року, оскільки в даний час він працює неофіційно, отримуючи не менший дохід ніж на попередній роботі. Тому у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини просить суд відмовити.

Відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 квітня 2017 року, позов ОСОБА_2 було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, щомісячно, починаючи з 14 березня 2017 року і до досягнення донькою 23-х річного віку (а.с.8-11).

Відповідно до частини 5 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

-2-

На підставі статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Цей обов'язок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Разом з цим, згідно статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно статті 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 192 Сімейного кодексу України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З системного аналізу зазначених норм права вбачається, що з урахуванням змін, внесених у них 08 липня 2017 року, законодавець розрізняє поняття спосіб стягнення аліментів та розмір аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів на підставі вимог частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, а підстави для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду, встановлені статтею 192 Сімейного кодексу України.

Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Так, позивач звертаючись до суду з даним позовом, просить не про зміну розміру стягнення аліментів, а про зміну способу їх стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею

-3-

вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Оскільки, ОСОБА_1 є платником аліментів, а не одержувачем, а закон не наділяє платника аліментів правом звертатись з позовом про зміну способу стягнення аліментів, тому за вказаних обставин, суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права і у задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його складення.

Головуючий М.М.Пак