Справа № 544/105/18
№ пров. 2/544/147/2018
Номер рядка звіту 45
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 липня 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності),

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області ОСОБА_4,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в м. Пирятин у приміщенні суду по вул. Ярмарковій, 17 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, що не заявляють вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Пирятинської районної державної адміністраціїПолтавської області, Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 у січні 2018 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку № 51 по вул. Аврущенка у м. Пирятині Полтавської області, у якому з 2006 не проживає. Також у даному будинку зареєстровані але не проживають його донька ОСОБА_5 зі своїми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка є неповнолітньою. За час проживання у будинку позивача відповідачі не дбайливо ставилися до його утримання, ремонту не проводили, допустили заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 9959,89 грн, за спожитий газ 8272,29 грн, у результаті чого будинок було відєднано від електро- та газопостачання, крім того відповідачами було демонтовано водонагрівальний прилад та частково демонтовано систему обігріву будинку, у звязку з чим будинок став непридатний для проживання у ньому. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не проживають за місцем реєстрації з 2014 року, добровільно знятися з реєстрації не бажають, чим порушують право позивача вільно розпоряджатися належним йому майном. Заходи досудового врегулювання спору не проводилися, оскільки відповідачі з позивачем не спілкуються. Викладене стало підставою звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01 лютого 2018 року без винесення окремого процесуального документа до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено службу у справах дітей Пирятинської районної державної адміністрації (а.с. 12).

Ухвалою суду від 02.04.2018 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (а.с. 65).

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з тих же підстав, що наведено у позові.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що в даний час вона з чоловіком та чотирма малолітніми дітьми проживає на орендованій квартирі у м. Пирятині, у тітки її чоловіка. Її троє старших дітей та вона зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить її діду та є непристосованим для життя, іншого житла у неї немає. Можливості зареєструватися у іншому житловому приміщенні у неї також немає, а без реєстрації вона не зможе отримувати соціальну допомогу на дітей. Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 Крім того, не заперечувала той факт, що вона разом із своєю родиною у кінці 2013 року виїхала до іншого місця проживання з будинку № 51 по вул. Аврущенка, а її мати ОСОБА_5 з 2012 року переїхала проживати до нового чоловіка. Вказала, що в усіх малолітніх дітей біологічний батько живий, проте його не цікавить доля дітей.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Пирятинської районної державної адміністрації ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про недоцільність визнання малолітніх дітей відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщеннямбудинку №51 по вул. Аврущенка у м. Пирятині Полтавської області.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №107626030 власником будинку № 51 по вул. Аврущенка у м. Пирятині Полтавської області є ОСОБА_1 (а.с. 6).

У вказаному будинку вселилася та була зареєстрована дочка позивача ОСОБА_5, що підтверджується довідкою виконкому Пирятинської міської ради від 12.02.2018 року №П 1901/05-11 (а.с. 23). Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданої виконкомом Пирятинської міської ради від 12.02.2018 року №482 (а.с. 22), у цьому житловому будинку також зареєстрована відповідач ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) Т.С. та ОСОБА_7 народження 29.09.2001 року. Крім цього, у вказаному будинку зареєстровані неповнолітні діти ОСОБА_3 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 22).

З кінця 2013 року відповідачі у будинку не проживають, що підтверджується довідкою від 01.12.2017 №4324 виконавчого комітету Пирятинської міської ради (а.с. 10) та наданими поясненнями відповідача ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_5 із своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6 проживає у будинку по вул. Веселкова, 81 м. Пирятин Полтавської області, а відповідач ОСОБА_3 з чоловіком та чотирма неповнолітніми дітьми проживає у найманій квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 60-62).

Службою у справах дітей за дорученням суду були обстежені умови проживання неповнолітніх дітей відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та надано висновок про недоцільність визнання малолітніх та неповнолітніх дітей відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_7, такими, що втратили право користування цим жилим приміщенням (а.с. 60-62). Разом з тим, представником служби було зазначено, що умови проживання у ІНФОРМАЦІЯ_8 є незадовільними, оскільки під час проведення обстеження умов проживання було встановлено, що будинок відєднало від мереж газо- та електропостачання, вибито вікна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 7 Закону України в ред. від 05.07.2012 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

У пункті 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. Тому стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Судом встановлено, що відповідачі змінили місце свого постійного проживання разом з неповнолітніми дітьми та майже 4 роки у ньому не проживають.

Отже, відмовившись у кінці 2013 року від свого права на користування спірним житлом, відповідачі змінили місце свого постійного проживання та близько 4 років у будинку не проживали, за вказаний час витрат по утриманню будинку, оплаті комунальних послуг не несли, тому суд приходить до висновку, що вони добровільно втратили правовий зв'язок із приміщенням. Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона не претендує на користування спірним житловим приміщенням, проте знятися з реєстрації у ньому відмовляється, так як зареєструвати своє місце проживання та відповідно місце проживання своїх дітей у іншому житловому приміщенні можливості у неї немає, а без реєстрації вона не зможе отримувати соціальну допомогу.

Оскільки відповідачі вільно обрали місцем проживання для себе інше житло, де вони постійно проживають протягом тривалого часу, і останніми ця обставина не заперечується, підстави для реєстрації їх за іншою адресою, а саме у будинку № 51 по вул. Аврущенка у м. Пирятині Полтавської області, відсутні.

Неповнолітні діти відповідачів проживають разом з ними у іншому жилому приміщенні без реєстрації постійного місця проживання, тому порушення прав дітей у разі задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 такими, що втратила право користування жилим приміщенням, суд не вбачає. Створення повноцінних умов для виховання та розвитку дитини відповідно до законодавства має бути обовязком, насамперед, її батьків.

Суд не бере до уваги доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що відсутність у неї реєстрації унеможливить отримання соціальної допомоги на дітей. За законом виплата соціальної допомоги на дітей здійснюється за місцем реєстрації або за місцем проживання одного з батьків дитини. Крім того, суд зазначає, що позивач не заявляв позовних вимог про виселення чи позбавлення права на проживання у будинку неповнолітніх дітей відповідачів.

Таким чином, оскільки відповідачі понад чотири років не проживають у будинку, що належить позивачу, а їх реєстрація у ньому заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися його житлом, позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 такими, що втратила право на користування жилим приміщення, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Судові витрати позивач залишив за собою.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 05.07.2012 року, с у д

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 треті особи, що не заявляють вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Пирятинської районної державної адміністрації Полтавської області, Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, народження 19.08.1974 року, паспорт серії КО № 197642, виданий 13.03.2001 Пирятинським РВ УМВС України у Полтавській області, РНОКПП НОМЕР_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку № 51 по вул. Аврущенка у м. Пирятині Полтавської області.

Визнати ОСОБА_3, народження 11 вересня 1993, паспорт серії СТ № 530486, виданий 10.02.2017 Пирятинським РС УДМС України у Полтавській області, РНОКПП НОМЕР_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку № 51 по вул. Аврущенка у м. Пирятині Полтавської області.

Рішення суду по справі може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Повний текст рішення складено 12 липня 2018 року.

Суддя Ю.О.Ощинська