Справа № 180/194/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Хомченко С.І.

за участю секретаря - Назаренко А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: виконком Марганецької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, -

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2018 року позивач звернулася до звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа: виконком Марганецької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, шляхом зняття з реєстраційного обліку у будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 01 листопада 2016 року вона стала проживати в будинку АДРЕСА_1, оскільки мала намір купити його в розстрочку і лише 28.03.2017 року оформили договір купівлі-продажу вищевказаного будинку.

Згідно договоу купівлі-продажу житлового будинку від 28 березня 2017 року вона є власником будинку АДРЕСА_1. Даний дговір посвідчено приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П., зареєстровано в реєстрі за № 433.

На момент укладання договору купівлі-продажу в будинку АДРЕСА_1 була зареєстрована колишня власниця - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка згідно п. 12 договору купівлі-продажу від 08.03.2017 року, повинна була знятися з реєстраціїї до 28.04.2017 року.

Після продажу будинку, відповідач з нею ще спілкувала та обіцяла виписатися, потім захворіла, а здогодом вона з нею зовсім втратила зв'язок.

З листопада 2016 року і до моменту звернення до суду, відповідач ОСОБА_2 за місцем своєї реєстраціїї не проживає, однак значить зареєстрованою. У зв'язку з реєстрацією в її будинку відповідача ОСОБА_2, вона позбавлена можливості розпоряджатися на власний розсуд своїм будинком, що є перешкодою у володінні та розпорядженні майном на власний розсуд. Просить суд усунути їй перешкоду у користуванні будинком АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, шляхом зняття з реєстраційного обліку у зазначеному будинку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України.

Третя особа - виконком Марганецької міської ради пояснення щодо позову не подав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Позивач дійсно являється власником домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується копією договоу купівлі-продажу житлового будинку від 28 березня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П., зареєстрованого в реєстрі за № 433 ( а.с. 6).

Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер якого № 84059095 від 03.04.2017 року ( а.с. 8).

Згідно копії домової книги у будинку АДРЕСА_1 значаться зареєстрованою і відповідачі по справі ( а.с.6-7 ).

Актом квартального комітету від 01.02.2018 року підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 значиться зареєстрованою у будинку АДРЕСА_1, однак за вказаною адресою з 01.11.2016 року і до моменту складання акту, не проживає ( а.с.11).

Право власності на житловий будинок, квартиру, визначені статтями 317,388 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання членів сім'ї, інших осіб, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Внаслідок створених відповідачем перешкод та його неправомірних дій позивачка позбавлена охоронюваного законом права користування власністю.

Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11).

За вищезазначених обставин, суд вважає, що вимоги позивачки про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку у зазначеному будинку, підлягають задоволенню.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією ( а.с. 1)..

Керуючись ст..ст. 319, 391 ЦК України, ст.ст. . 4,10, 12, 13 ,76, 81, 141, 259, 263-265,268,273,274-277,279 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 перешкоду у користуванні будинком АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ( паспорт НОМЕР_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко