АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2243/18 Справа № 208/3441/17 Головуючий у 1 й інстанції - Похваліта С.М. Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що з 30 квітня 1993 року по 06 червня 2017 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначала, що після розлучення з позивачем їх малолітній син проживає з нею та перебуває на повному її утриманні.

Вказувала на те, що син відвідує школу, додатково займається англійською, відвідує секції, а у добровільному порядку ОСОБА_2 не бажає приймати участь у витратах на сина, які спрямовані на його утримання та розвиток.

Посилаючись на те, що відповідач повинен приймати участь у забезпеченні сина, а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини, але не менше 30% відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені у повному обсязі. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про зміну рішення суду та часткового задоволення позову про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він сплачує за кредитами, які були отримані під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачкою в інтересах сім'ї, крім того стягнутий з нього розмір аліментів є значно більшим ніж прожитковий мінімум, визначений законом для дитини відповідного віку, крім того він надає матеріальну допомогу старшому сину.

29 березня 2018 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просила апеляційну скаргу відхили, а рішення суду залишити без змін у зв'язку з тим, що суд першої інстанції правильно визначив правовідносини, які виникли між сторонами та правильно застосував закон, а отже правові підстави для скасування рішення відсутні.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Пунктом 1 ч.4 ст.274 ЦПК України визначено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних правовідносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою (ч.1 ст.368 ЦПК України).

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи, явка яких не є обов'язковою.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі з 30 квітня 1993 року по 06 червня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають двох дітей, повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Малолітній ОСОБА_5 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_3, що підтверджується актом про проживання від 29 червня 2017 року (а.с.14).

Відповідач ОСОБА_2 працює в публічному акціонерному товаристві «Укргідроенерго» та має дохід з січня 2016 по грудень 2016 рік в розмірі 136.236 грн.11 коп. (а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості та вірно виходив з того, що відповідач є батьком дитини, має дохід, а тому повинен приймати участь у матеріальному забезпеченні своєї дитини.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства, відповідач як батько дитини зобов'язаний забезпечити її матеріальне утримання.

Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч.ч.1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз.3 п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року.

Колегія суддів, наголошує на тому, що аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач за рахунок аліментів бажає покращити своє матеріальне становище колегією суддів відхиляються як безпідставні, крім того доцільність використання отриманих аліментів можливо буде перевірити.

Посилання апеляційної скарги на те, що у відповідача ОСОБА_2, крім аліментних зобов'язань, є ще й кредитні зобов'язання, які виникли під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги та зменшення розміру аліментів.

Будь-яких доказів стосовно надання матеріальної допомоги старшому сину апелянтом не надано.

Крім того, в матеріалах справи є довідка, видана 06 листопада 2017 року ТОВ «Сіклум», з якої вбачається що між ФОП ОСОБА_4 (повнолітній син відповідача) та ТОВ «Сіклум» укладений довгостроковий договір від 30 січня 2017 року, за яким ОСОБА_4 надає послуги з розробки програмного забезпечення та отримує винагороду, яка за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року загалом склала 592.168 грн.83 коп. (а.с.54)

Доводи апеляційної скарги стосовно порушення судом Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" є хибними, оскільки розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України (мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), тобто аліменти у розмірі більшому ніж встановлено прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку не порушують прав дитини, яка має право на гідне фінансове забезпечення.

Будь-які добровільні домовленості між сторонами щодо сплати аліментів відсутні.

Доводи апелянта про занадто великий розмір аліментів не можуть братись до уваги, оскільки враховуючи економічний стан країни в цілому, а також пріоритет як найкращих інтересів дитини, колегія суддів приходить до висновку, що менший розмір аліментів не зможе забезпечити належного розвитку дитини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

Посилання на те, що син зареєстрований за адресою батька, хоча фактично проживає разом із матір'ю, також не можуть слугувати підставою для задоволення апеляційної скарги та зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги належним чином розглянуті судом першої інстанції, всім дослідженим доказам дана належна правова оцінка. Підстав для скасування рішення суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції, відповідають обставинам справи та положенням чинного законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.