Справа № 683/21/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області:

в складі головуючого - судді Андрощука Є.М.

з участю секретаря Олійник В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету спору відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області про визнання особи втратившою право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету спору відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області про визнання особи втратившою право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3. В обґрунтування позову посилалась на те, вона разом з сім'єю проживає у житловому будинку АДРЕСА_3 з 1970 року. Вказана квартира належить їй та чоловіку на праві приватної власності у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 від 11.02.2008р., виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міськради. Невідомо яким чином у її квартирі зареєстрована гр.ОСОБА_3 Більше десяти років відповідач не проживає разом з ними, оскільки має особисте постійне місце проживання. Всі обов'язки, що випливають із договору найму житлового приміщення виконує сім'я ОСОБА_1 і вони являються власниками, вказаної приватної квартири, однак несуть зайві витрати на оплату комунальних послуг по тій причині, що відповідач не проживає АДРЕСА_4, відповідач фактично з серпня 2007 року житловим приміщенням у їх квартирі не користується, комунальних послуг не сплачує, а значить і втратила право на користуванням житловим приміщенням. Самостійно здійснити зміну її - відповідача місця реєстрації позивач не може без участі відповідача, тому відповідно до ст.107 Житлового кодексу України слід визнати відповідача втратившою право на користування житловим приміщенням в АДРЕСА_3

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, з вищенаведених підстав.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, заперечила проти його задоволення та пояснила, що вона є власником АДРЕСА_3 з 1997 року на підставі договору дарування і з того часу постійно проживає у вказаній квартирі та сплачує комунальні послуги.

Представник третьої особи на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог на предмет спору - відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області в судове засідання не з'явивсь, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи.

Суд заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, інвентарні справи 1548, 6750,1546 Старокостянтинівської БТІ ОР, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та згідно з ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Однак ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні позивач не обґрунтував та не довів суду наявність обставин, які б давали підстави для визнання ОСОБА_3 втратившою право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3.

Посилання позивача на ті обставини, що вона разом з чоловіком на праві приватної власності є власниками АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1, виданого 11.02.2008р. відділом приватизації Старокостянтинівської міськради а також, те, що у даній квартирі зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 та остання більше десяти років не проживає разом з ними, оскільки має особисте постійне місце проживання і не сплачує комунальні послуги, а отже у відповідності до ст.107 Житлового кодексу України втратила право на користуванням, вказаним житловим приміщенням, як на обґрунтування позовних вимог, суд не приймає до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ст.107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником АДРЕСА_3 Хмельницької області на підставі договору дарування від 23 квітня 1997 року, посвідченого держнотаріусом Старокостянтинівської дерджнотконтори Лавутою Т.О. за р/№2-1256, зареєстрованого у Старокостянтинівському БТІ ОР 23.04.1997р. за №3868, відповідно до якого ОСОБА_3 прийняла у дар однокімнатну квартиру загальною площею 24,5 кв.м., житловою - 17,4 кв.м. (а.с.18) і саме з 25 червня 1997 року місце проживання відповідача ОСОБА_3 зареєстровано за вказаною адресою, що підтверджується відповідним записом на арк.11 у її паспорті НА 364096, виданому 26.06.1997р. (а.с.26 Інвентарної справи 1548 Старокостянтинівської БТІ ОР АДРЕСА_3).

Натомість, як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Старокостянтинівського БТІ ОР №20552325 від 13.10.2008р. позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності належить по ? частки АДРЕСА_3 Хмельницької області на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1, виданого 11.02.2008р. відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради (а.с.5).

Відповідно до даних технічного паспорту, наданого позивачем, АДРЕСА_3 Хмельницької області від 17.01.2008р., дана квартира є трьох кімнатною та має 50,2 м.кв. житлової площі (а.с.4-5 Інвентарної справи 6750 Старокостянтинівської БТІ ОР АДРЕСА_3).

Як вбачається з запису на арк.11 у паспорті ОСОБА_1 НОМЕР_2, виданому 17.08.1996р. 26.06.1997р. місце проживання останньої зареєстроване з 19.10.1985 року у квартирі АДРЕСА_2 та там же міститься запис про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 з 19.10.1985р. у АДРЕСА_3 (а.с.4).

В матеріалах Інвентарної справи 6750 Старокостянтинівської БТІ ОР без нумерації аркушу, міститься фотокопія рішення №25 п.5 від 28.01.2000 року виконкому Старокостянтинівської міської ради «Про анулювання старої і встановлення нової нумерації квартир», відповідно до якого у будинку АДРЕСА_2 виявлено ряд квартир, що не відповідають послідовності розміщення, у зв'язку з чим і було змінено нумерацію квартир у вказаному будинку.

Однак за запит суду архівним відділом виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради за №37/01-16 11.04.2018р. повідомлено, що рішення №25 п.5 від 28.01.2000 року у протоколі засідання виконкому Старокостянтинівської міської ради від 28.01.2000р. - відсутнє (а.с.41).

З вищенаведеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає у трьохкімнатній квартирі, а відповідач ОСОБА_3 проживає у однокімнатній квартирі, тобто вони проживають у різних кватирах, адреса яких є тотожною - АДРЕСА_3, що підтверджується поясненнями позивача, показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 визнається відповідачем, однак дане не є підставою у відповідності з ст.107 Житлового кодексу України для задоволенні позову та визнання відповідача втратившою право на користування житловим приміщенням - АДРЕСА_3 Хмельницької області.

Крім того, слід зазначити, що за змістом ч.1 ст.317, ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а відповідач є власником, вищевказаної квартири з 1997 року та відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні в тому числі і в праві користування житлом.

За таких обставин позові вимоги задоволенню не підлягають оскільки є безпідставними та не доведені у суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 244-246, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмету спору відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Старокостянтинівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області про визнання особи втратившою право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянинівський районний суд.

У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне рішення складено 25 липня 2018 року.

Суддя