АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1621/18 Номер провадження 22-ц/786/1571/18Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" про порушення прав споживача природного газу та визнання рішення про зміну режиму нарахування об'ємів природного газу недійсним

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2018 року, ухвалене без участі сторін під головуванням судді Шаповал Т.В., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

В березні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати акт про порушення та рішення протоколу засідання комісії недійсними, зобовязати відповідача провести перерахунок нарахованих платежів та стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Підстави позову вмотивувала тим, що 03 жовтня 2017 року вона підписала колективну заяву від мешканців будинку №12 по вул. Кучеренка у м. Полтаві, у якій мешканці відмовились від встановлення загальнобудинкового лічильника газу та просили встановити квартирні лічильники.

На підставі лише цієї заяви ПАТ «Полтавагаз» без її участі склало на неї акт про порушення №530/л/в від 01 листопада 2017 року та змінило режим нарахування обємів природного газу.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача, позивач просила суд визнати акт про порушення №523/л/в від 01 листопада 2017 року та п.3 протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення №41/17 від 14 листопада 2017 року по будинку №12 по вул. Кучеренка у м. Полтаві недійсними. Також просила суд зобовязати відповідача провести перерахунок нарахованих платежів за споживання газу з 14 листопада 2018 року відповідно до постанови КМУ №609 від 18 червня 2017 року для всіх споживачі будинку, яким змінено режим нарахування природного газу.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання акту та рішення недійсними, зобовязання провести перерахунок, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Скасовано рішення комісії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) обємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу), щодо ОСОБА_2, оформлене пунктом 3 протоколу №41/17 від 14 листопада 2017 року.

Зобовязано Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» провести перерахунок нарахованих ОСОБА_2 платежів за споживання газу за період з 14 листопада 2017 року відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» з врахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року №609.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» на користь держави судовий збір у розмірі 3524 грн. (три тисячі пятсот двадцять чотири гривні).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06 червня 2018 року виправлено описку, допущену в рішенні Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2018 року, вірно вказавши в тексті описової та мотивувальної частини рішення номер акту №523/л/в від 01 листопада 2017 року та прізвище позивача замість ОСОБА_3 ОСОБА_2

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодився відповідач ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним зясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що на час розгляду справи ПАТ «Полтавагаз» скасував акт про порушення №523/л/в від 01 листопада 2017 року щодо позивача ОСОБА_2 та провів перерахунок обємів природного газу, змінив режим нарахування позивачу у відповідності до норм діючого законодавства.

У звязку з цим відповідач подавав заяву про закриття провадження у справі по причині відсутності спору, у задоволенні якої судом відмовлено.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, але даний факт не перешкоджає подальшому провадження та перегляду рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є споживачем послуг, які надаються ПАТ «Полтавагаз» та які вона отримує за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачем прийнято рішення про встановлення у будинку, розташованому за адресою: м. Полтава, вул. Кучеренка, 12. загальнобудинкового приладу обліку споживання природного газу.

Не погоджуючись з цим, мешканці будинку по вул.Кучеренка, 12 у м.Полтаві, в тому числі і позивач ОСОБА_2, звернулись 03 жовтня 2017 року до голови правління ПАТ «Полтавагаз» з заявою, у якій зазначили, що вони категорично відмовляються від встановлення загальнобудинкового лічильника. Просять встановити квартирні лічильники газу окремо на квартиру (а.с.4).

Заявою від 16 листопада 2017 року мешканці будинку по вул.Кучеренка, 12 у м.Полтаві просили викреслити у їх заяві від 03 жовтня 2017 року слова «категорично відмовляємось від встановлення загальнобудинкового лічильника» (а.с.5).

01 листопада 2017 року працівниками ПАТ «Полтавагаз» складено акт про порушення №523/л/в відносно ОСОБА_2.

Згідно зданого акту встановлено порушення ОСОБА_2. Кодексу газорозподільних систем, а саме: відмова споживача, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим) від встановлення загальнобудинкового лічильника газу за рахунок та за ініціативою оператора ГРМ у будинку №12 по вул.Кучеренка у м.Полтаві.

Цим же актом споживач попереджений, що у разі його відмови від встановлення за рахунок і за ініціативою оператора ГРМ загальнобудинкового вузла обліку оператор ГРМ у відповідності до пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних мереж має право змінити режим нарахування обємів природного газу побутовим споживачам, що проживають у такому будинку і не забезпечені приладами обліку газу з визначенням фактичного обєму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по відповідному побутовому споживачу за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеним у додатку 15 до Кодексу ГРМ. Змінений режим нарахування обємів природного газу може діяти до моменту надання згоди для встановлення загальнобудинкового вузла обліку.

Даний акт було складено за відсутності ОСОБА_2, що підтверджується відсутністю її підпису у такому акті.

В витягу з протоколу №41/17 від 14 листопада 2017 року засідання комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) обємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу) ПАТ «Полтавагаз», вбачається, що акт про порушення від 01 листопада 2017 року побутових споживачів, що проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, в тому числі щодо ОСОБА_2В задоволено.

Службі обліку та розрахунків за газ споживачами м.Полтава та Полтавського району надано розпорядження у відповідності до вимог пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ вказаним побутовим споживачам з 14 листопада 2017 року змінити режим нарахування обємів природного газу та повідомити споживачів у встановленому порядку.

Наказом голови правління ПАТ «Полтавагаз» від 24 квітня 2018 року №135 «Про скасування актів про порушення» скасовані акти про порушення від 01 листопада 2017 року побутових споживачів згідно додатку №1.

Цим же наказом доручено заступнику голови правління з обліку та економіки, голові комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) обємів природного газу та зміни режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу) ОСОБА_4 привести відносини із побутовими споживачами зазначеними в додатку 1, у відповідність до норм діючого законодавства в термін до 18 травня 2018 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що права позивача були порушені внаслідок неправомірних від ПАТ «Полтавагаз».

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Апелянт оскаржує судове рішення в частині задоволених позовних вимог.

Спірні правовідносини врегульовуються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 року №259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладного) обліку природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року №620(далі - Тимчасове положення), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500.

Судом встановлено, що у акті про порушення №523/л/в від 01 листопада 2017 року, відсутній підпис споживача або іншої заінтересованої особи, акт не містить відмітки про відмову споживача від підпису, відсутня пропозиція надати згоду на встановлення лічильника, внаслідок чого акт складений відносно ОСОБА_2 з порушенням наступних правил.

Частина 3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року визначає, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» з врахуванням змін, внесених Постановою КМУ від 18 серпня 2017 року №609, встановлено норматив використання природного газу 3,3 куб. м на одну людину у місяць для домогосподарств, де газ використовується тільки для приготування їжі.

Тобто, населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, у разі відсутності приладів обліку природного газу до 1 січня 2018 року споживає природний газ за нормами 3,3 м3.

Згідно ч.1ст. 6 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством.

Наведеними спеціальними законами у сфері регулювання ринку газу обовязок із встановлення лічильників газу (незалежно від виду - квартирних чи загальнобудинкових) покладений на субєктів господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території. При цьому, Законом також чітко визначені джерела фінансування робіт з оснащення лічильниками газу (незалежно від виду - квартирних чи загальнобудинкових) населення: кошти субєктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, кошти відповідного бюджету, інші джерела, не заборонені законодавством.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Абзацом 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем передбачено: якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу.

Додаток 15 до Кодексу газорозподільних систем встановлює граничні норми споживання природного газу населенням: плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання 9,8 м3 на людину в місяць.

Таким чином, для застосування такої санкції як визначення фактичного об'єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням має бути встановлений факт правопорушення - відмова споживача, який не забезпечений лічильником природного газу, від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ.

Згідно підпункту 5 пункту 2 глави 2 розділу ХI Кодексу ГРС до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування обємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належать: відмова в доступі до об'єкта побутового споживача, який розраховується за нормами споживання, внаслідок чого Оператор ГРМ не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу побутовому споживачу.

Відповідно до п. 6 глави 3 Розділу ХІ Кодексу ГРС у разі відмови в доступі до об'єкта споживача, внаслідок чого Оператор ГРМ не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу споживачу, який не забезпечений лічильником газу (розраховується за нормами споживання), визначення об'єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об'ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв, починаючи з дати, наступної після дати недопуску, визначеної в акті про порушення.

Ознайомлення побутового споживача із запланованими датою та часом встановлення лічильника газу має бути підтверджено позначкою про вручення йому письмового попередження про встановлення лічильника газу, яке має бути надане побутовому споживачеві не пізніше ніж за десять робочих днів до запланованої дати встановлення лічильника газу.

При цьому представник Оператора ГРМ в акті про порушення має попередити споживача під особистий підпис про те, що розрахунки за спожитий газ за граничними об'ємами споживання природного газу населенням буде здійснено через 20 днів з дня складання акта про порушення, і про те, що до цього часу споживач має забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ для безкоштовного встановлення лічильника газу. У разі забезпечення споживачем протягом цього строку доступу представникам Оператора ГРМ для безкоштовного встановлення лічильника газу процедура нарахування за граничними об'ємами споживання природного газу населенням не застосовується..

Аналіз змісту положень Кодексу ГРС у їх системному звязку із Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» дає підстави обґрунтовано стверджувати, що законодавець під відмовою від встановлення лічильника розуміє відмову від встановлення будь-якого лічильника газу - квартирного чи загальнобудинкового, оскільки метою регулювання ринку газу є саме забезпечення обліку спожитого газу населенням.

Окрім того, як встановлено Кодексом ГРС правопорушення у виді відмови від встановлення лічильника має бути зафіксоване оператором ГРМ згідно визначеної процедури з оформленням відповідного документа певної форми і змісту.

Відповідно до глави 5 "Порядок оформлення акта про порушення" розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Як визначає п.2 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем акт про порушення після пред'явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача / несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об'єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами.

Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов'язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об'єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи.

Акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об'єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.

У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням.

При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

З матеріалів справи вбачається, що вказаний вище акт про порушення від 01 листопада 2017 року скасований наказом голови правління ПАТ «Полтавагаз» від 24 квітня 2018 року №135 «Про скасування актів про порушення».

Також встановлено, що ніяке рішення по рішенню комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) обємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу) ПАТ «Полтавагаз», оформленому протоколом №41/17 від 14 листопада 2017 року, відповідачем не приймалося.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки місцевого суду в тій частині, що належним способом захисту права позивача є скасування рішення комісії, викладеного в п.3 протоколу №41/17 від 14 листопада 2017 року, а також зобовязання провести перерахунок нарахованих ОСОБА_2 платежів за споживання газу з 14 листопада 2017 року.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004 , де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Апелянт вказує на те, що на час розгляду справи ним були усунені порушення та скасовано акт про порушення №523/л/в від 01 листопада 2017 року.

Поряд з цим, відновлення прав позивача у повному обсязі не було здійснено.

Окрім цього, процесуальний закон не містить норм, які б дозволяли припинення провадження, або його закриття у справі внаслідок добровільного відновлення прав позивача.

З огляду на встановлені судом обставини, відсутні підстави і для відмови у задоволенні позовних вимог.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Висновки місцевого суду, що позивач належним чином довела порушення належних їй прав, як споживачу послуг газопостачання, є законними та обґрунтованими.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

У відповідності з вимогами ст. 376 ЦПК України порушення норм матеріального та процесуального права може бути підставою для зміни судового рішення лише у випадку якщо це порушення призвело до неправильного вирішення спору.

Надаючи оцінку всім матеріалам справи та висновкам місцевого суду в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про невірний розподіл судом витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у справі є фізична особа, яка звільнена від сплати судового збору згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд, ухвалюючи рішення, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме двох позовних вимог немайнового характеру.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору, що підлягав сплаті позивачем фізичною особою, складає по 704 гривні 80 копійок за кожну позовну вимогу немайнового характеру.

В свою чергу, суд першої інстанції, обраховуючи судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави, взяв розмір ставок, встановлених для юридичної особи, що є помилковим, оскільки суд має виходити з розміру судового збору, який підлягав сплаті позивачем при подачі позову.

З урахуванням цього, з відповідача ПАТ «Полтавагаз» слід стягнути судовий збір в сумі 1409 гривень 60 копійок.

Питання про повернення надмірно сплаченого судового збору ПАТ «Полтавагаз» до суду апеляційної інстанції за подачу апеляційної скарги може бути вирішено відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі звернення особи з відповідним клопотанням.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2018 року в частині вирішення питання про судовий збір, зменшивши суму з 3524 гривень до 1409 гривень 60 копійок.

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені апелянтом судові витрати відшкодуванню не підлягають. Позивачем вимоги про відшкодування судових витрат на стадії апеляційного розгляду не заявлялись.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 травня 2018 року - змінити в частині вирішення питання про судовий збір, зменшивши суму з 3524 гривень до 1409 гривень 60 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 липня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5 /підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1