Житомирський апеляційний суд
Справа №285/310/18 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №285/310/18 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 липня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Мозгового В.Б. в м.Новограді-Волинському,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з уточненим згодом позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Зазаначало, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву №б/н від 21.12.2010, згідно якої отримав кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 27 грудня 2017 року виникла заборгованість в сумі 197 454 грн 62 коп., з яких 107 422 грн 86 коп. - тіло кредиту; 56 568 грн 36 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 23 584 грн 61 коп. заборгованості за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 9 378 грн 79 коп. Враховуючи вищевикладене просив, стягнути з відповідача 197 454 грн 62 коп. заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 липня 2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 187 575 грн 83 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 107422 грн 86 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 56568 грн 36 коп., нарахована пеня - 23584 грн 61 коп. У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині стягнення 9878 грн 79 коп. заборгованості по судових штрафах - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2813 грн 64 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду в частині задовлення позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, вказує, що заява-анкета від 21.12.2010 є неналежним та недопустимим доказом, вона не містить будь-яких відомостей про видачу та отримання грошових коштів, в ній стоїть підпис не відповідача та зазначена дата 05.01.2011 року. Доданий до уточнених позовних вимог новий розрахунок заборгованості на підставі заяви-анкети від 21.12.2010 суперечить доданій виписці по кредитним картам. Також позивач скрив факт про договір №891 від 30.09.2016 та не надав дійсної виписки по рахунку. З матеріалів справи не вбачається наявність доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів відповідача, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої встановлено, що 21.12.2010 між банком та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого, позичальник отримав кредит в сумі 5 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Кредитний договір укладено шляхом підписання анкети-заяви позичальника, в якій ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом позичальника у заяві.

За змістом ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно із ст. 1071 цього Кодексу банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Із анкети-заяви позичальника вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови).

Відповідно до п. 1.1.1.63. витягу з Умов овердрафт - короткостроковий кредит, який Банк надає клієнту у разі, якщо сума операції за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку, в розмірі ліміту кредитування. Використання клієнтом грошових коштів понад залишку на рахунку або встановлений Банком ліміт овердрафту є несанкціонованим овердрафтом.

Згідно п. 1.1.1.93 Умов «оплата частинами» - сервіс з організації обслуговування та проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжних карток, на які поширюється сервіс «Оплата частинами», з яких власник картки доручає Банку оплатити вартість товару підприємству в розмірі, зазначеному у квитанції, надрукованій на POS-терміналі під час авторизації сервіса «Оплата частинами».

У разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу, наданого по сервісу «Оплата частинами», Клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу (п. 2.1.1.14.7 Умов).

Звертаючись до суду із позовом представник Банку зазначив, що відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв'язку із чим станом на 21.12.2017 виникла заборгованість в сумі 197 454 грн 62 коп., яка складається з: 107 422 грн 86 коп. - заборгованість за кредитом, 56 568 грн 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 23 584 грн 61 коп. - пеня, 500 грн. штраф (фіксована складова), 9 378 грн 79 коп. штраф (процентна складова).

Під час розгляду справи на підтвердження отримання ОСОБА_1 тіла кредиту в сумі 107 422 грн 86 коп., представник Банку надав виписку по рахунку відповідача за період з 01.01.1999 по 29.09.2018 (а.с. 70-75). З даної виписки вбачається, що 30.09.2016 на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано суму 100 000 грн - призначення платежу «оплата частинами» (а.с. 71), яка була використана відповідачем. Дану послугу відповідач частково погашав. Також, згідно виписки вбачається, що боржнику був встановлений обов'язковий щомісячний платіж в сумі 11 162 грн 66 коп. на 12 місяців. У зв'язку із тим, що тіло кредиту було встановлено 5000 грн, решта коштів списувались Банком у санкціонований банком овердрафт відповідно до п. 1.1.1.63, п. 2.1.1.14.7 Умов.

Нормативне регулювання в Україні правовідносин із використанням спеціальних платіжних засобів - платіжних карт, регулюється, зокрема, наступними правовими актами: Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про електронний цифровий підпис», постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», іншими законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. Сучасний стан економіки та розвиток фінансової системи вимагає інших (не паперових) підтверджень видачі кредитних коштів. У постанові НБУ № 705, зокрема, вказано: «Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо». Таким чином, Банком були надані суду саме первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Таким чином, в справі є первинний документ - виписка по рахунку, який підтверджує операції відповідача за картковим рахунком.

Враховуючи фактичне отримання ОСОБА_1 вищевказаних кредитних коштів, користування ними та часткове погашення, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача 107 422 грн 86 коп. - заборгованості за кредитом.

Що стосується задоволення вимог про стягнення заборгованості по процентам в сумі 56 568 грн 36 коп. та пені - 23 584 грн 61 коп., то апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно розрахунку за договором б/н від 21.12. 2010 станом на 27.12.2017 заборгованість за відсотками становить 56 568 грн 36 коп.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №489/9289/14-ц, в разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Проте матеріали справи не містять жодних доказів про направлення та отримання відповідачем повідомлень про зміну відсоткової ставки, ОСОБА_1 не давав згоди на підвищення відсоткової ставки з 27,6 % до 42 % річних.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відтак, всупереч ст.81 ЦПК України Банк не надав доказів належного повідомлення відповідача про підвищення процентної ставки до 42% річних.

На заперечення доводів апеляційної скарги Банк надав розрахунок заборгованості по кредиту станом на 27.12.2017, в розмірі 133 175 грн 10 коп. з якого, заборгованість за кредитом - 122 745 грн 72 коп., заборгованість по процентам - 10 329 грн 38 коп., пеня - 100 грн.

За наведених обставин та з урахуванням меж заявлених позовних вимог рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з зменшенням розміру заборгованості з 187 575 грн. 83 коп. до 117 852 грн. 24 коп., з яких заборгованість за кредитом - 107 422 грн. 86 коп., заборгованість по процентам - 10 329 грн. 38 коп., пеня - 100 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 липня 2018 року змінити, зменшивши розмір заборгованості з 187 575 грн. 83 коп. до 117 852 грн 24 коп., з яких заборгованість за кредитом - 107 422 грн 86 коп., заборгованість по процентам - 10 329 грн 38 коп., пеня - 100 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 06 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді