Провадження № 2/317/119/2018
Справа № 317/3157/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі Ніколаєнко Г.О.

за участі:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в режимі відеоконференції з Крюківським районним судом м. Кременчука цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. З урахуванням уточнень від 16.02.2018 р. (а.с. 89-90) позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 83534,04 грн. та моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.09.2016 р. о 05 год. 20 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на трасі Харків - Сімферополь в Запорізькому районі Запорізької області перед зміною напрямку руху не переконався в безпеці та виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, чим порушив вимоги п.п. 11.3, 12.2 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 07.08.2017 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначене покарання півтора року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16.09.2016 р., є встановленим фактом та не підлягає доказуванню. Як наслідок, ОСОБА_2 зобовязаний відшкодувати заподіяну внаслідок ДТП шкоду.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в Страховій компанії «ПЗУ Україна», яка виплатила страхове відшкодування в розмірі 100000,00 грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди № 2975, вартість матеріальної шкоди, яку завдано власнику автомобіля НОМЕР_3, внаслідок пошкодження при ДТП, складає 170056,86 грн. Вартість проведення дослідження складає 750,00 грн. Також ним понесені витрати на послуги евакуатора в розмірі 3900,00 грн.

Згідно з медичними довідками позивач з 16.09.2016 р. до 05.10.2016 р. знаходився з приводу отримання тілесних ушкоджень на лікуванні в Комунальній установі «Запорізька міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» та вартість його лікування склала 8827,18 грн.

Автомобіль «Івеко Дейлі», реєстраційний номер НОМЕР_4, належить позивачу на праві власності, тому він має право на відшкодування збитків.

Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, протягом тривалого часу знаходився у лікарні, його автомобіль, який є джерелом доходу, було повністю знищено. У звязку з цим, щоб далі працювати він був вимушений позичати гроші на придбання іншого автомобіля, що також потягло додаткові витрати.

Крім того, сам факт дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16.09.2016 р., викликав у нього депресивний стан, порушив спокій та душевну рівновагу, погіршив самопочуття. Завдану ОСОБА_2 моральну шкоду він оцінює у 200000,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнений позов підтримав в повному обсязі, зазначив, що автомобіль наразі знаходиться на автостоянці. Сім місяців він лікувався та знаходився без роботи, півтора місяці лежав у лікарні. Все лікування обійшлося йому в 30000,00 грн. Вважає, що йому нанесено моральну воду. Також позивач зазначив, що бажає залишити залишки автомобіля у себе.

Представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, зазначив, що він готовий сплатити всі витрати по оригіналах чеків.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову, зазначив, що залишки автомобіля залишились у позивача, він його не відремонтував та не просить розпорядитись залишками. Серед чеків є такі, що датовані часом, коли позивач вже виписався з лікарні. Крім того, позивач не надав детального діагнозу, переліку препаратів, які були рекомендовані та які були використані. Проти задоволення вимог в частині моральної шкоди заперечував, оскільки позивач моральну шкоду обґрунтовує як упущену вигоду. Вважає, що у ДТП винні обидва водії. Відповідач готовий сплатити 5000,00 грн.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 07.08.2017 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286, ст.ст. 75-76 КК України та призначено покарання у вигляді одного року шести місяців обмеження волі з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведені законодавчі приписи у системному звязку з обставинами, що встановлені у вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 07.08.2017 р., дозволяють суду вважати встановленим факт того, що в результаті протиправних дій ОСОБА_2, настали певні правові наслідки, повязані із подією ДТП, зокрема ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а автомобіль механічні пошкодження.

Відповідно до довідки № 1815/01-8 від 03.10.2017 р., виданої Комунальною установою «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у відділенні грудної хірургії з 16.09.2016 р. по 05.10.2016 р. з діагнозом: поєднана травма; закритий перелом 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 ребер справа; забій правої нирки; забій серця; забої, садна голови, тулуба, кінцівок. Для лікування та реабілітації в умовах стаціонару він придбав за власні кошти медикаменти на загальну суму 4427,18 грн.

Факт придбання вказаних у довідці медикаментів у відповідний період та на вказану суму знайшов своє підтвердження у фіскальних чеках, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а оригінали оглянуті у судовому засіданні.

Щодо інших чеків, які на переконання позивача підтверджують понесення ним витрат на лікування, суд вважає, що вони не можуть бути прийняті як належні, допустимі, достовірні та достатні докази для здійснення відшкодування їх вартості відповідачем, оскільки відомостей про те, що позивач після 05.10.2017 р. знаходився на лікування і саме такі препарати призначались ОСОБА_1 лікарем у цей період, матеріали справи не містять.

Як видно з виписного епікризу до історії хвороби № 1243, у подальшому ОСОБА_1 заходився на лікуванні з 18.01.2017 р. до 02.02.2017 р., проте ніяких чеків на підтвердження понесення витрати на лікування за цей період позивач не надав.

Не підлягають відшкодуванню також витрати позивача, понесені на укладання договору добровільного медичного страхування від 19.01.2017 р. у сумі 4400,00 грн., оскільки підстав вважати, що ці витрати є вимушеними і виникли вони виключно у звязку з подією ДТП, наразі немає. Такі витрати позивача суд розцінює як витрати, які понесені ним на власний розсуд.

Таким чином, підлягають відшкодуванню лише витрати на лікування позивача в сумі 4427,18 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК617060, вантажний фургон Iveco Daily, державний номер НОМЕР_4, білого кольору, 2003 року випуску належить ОСОБА_1

Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди, завданої власнику КТС № 2975 від 15.09.2017 р., матеріальні збитки спричинені володільцю автомобіля Iveco Daily, державний номер НОМЕР_4, у результаті ДТП 16.09.2016 р. дорівнюють дійсній ринковій вартості автомобіля і складають 170056,86 грн.

Матеріали справи містять аналогічний висновок експертного товарознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди, завданої власнику КТС № 2975 від 11.04.2018 р., яким також визначено, що матеріальні збитки спричинені володільцю автомобіля Iveco Daily, державний номер НОМЕР_4, у результаті ДТП 16.09.2016 р. дорівнюють дійсній ринковій вартості автомобіля і складають 170056,86 грн.

Крім того, цим висновком визначено, що ринкова вартість технічно несправного КТС Iveco Daily, державний номер НОМЕР_4, пошкодженого внаслідок ДТП, дорівнює вартості утилізації і може складати 3325,00 грн.

Не є спірним з огляду на те, що дана обставина визнається сторонами, що Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 100000,00 грн.

Заперечуючи проти позову в цій частині, відповідач та його представник не погодились із визначеною експертом вартість залишків пошкодженого автомобіля.

Судом було розяснено відповідачу та його представнику право заявити клопотання про проведення судової товарознавчої експертизи з метою спростування визначеної позивачем вартості залишків пошкодженого автомобіля, проте таким правом відповідач та його представник свідомо не виявили бажання скористатись.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки отримана відповідачем страхова виплата у розмірі 100000,00 грн. не є достатньою для повного відшкодування завданої шкоди, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, тобто ОСОБА_2, зобовязаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Жодна зі сторін не заперечує, що автомобіль Iveco Daily, державний номер НОМЕР_4, внаслідок ДТП є фізично знищеним.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на час ДТП, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Вартість автомобіля до ДТП складає 170056,86 грн., а вартість автомобіля після ДТП складає 3325,00 грн.

Таким чином, стягнення з відповідача підлягає сума у розмірі: 170056,86 грн. 3325,00 грн. = 66731,86 грн.

ОСОБА_1 було надано послуги евакуатора з перевезення автомобіля НОМЕР_5, вартістю 1600,00 грн. та 2300,00 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів № 276 від 15.09.2017 р. та № 237 від 16.09.2016 р.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1, спочатку його автомобіль було доставлено до відділення поліції, а у подальшому за місцем його нинішнього зберігання.

Дані доводи позивача заслуговують на увагу, оскільки як видно з вироку Запорізького районного суду Запорізької області, подія ДТП мала місце 16.09.2016 р. Саме 16.09.2016 р. позивач скористався послугами евакуатора.

Вирок суду першої інстанції набрав законної сили 07.09.2017 р. У резолютивній частині вироку суд розпорядився повернути власнику переданий на зберігання до Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області автомобіль НОМЕР_5. За таких обставин, доводи позивача щодо використання послуг евакуатора 15.09.2017 р. з метою транспортування пошкодженого автомобіля НОМЕР_5, із Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області узгоджуються із матеріалами справи, зокрема, квитанцією до прибутково касового ордера № 276, яка підтверджує використання послуг евакуатора 15.09.2017 р.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 3900,00 грн.

Також підлягають стягненню з відповідача документально понесені витрати зі складання автотоварознавчого дослідження у сумі 750,00 грн. (а.с. 32, 33).

Відповідно до частин 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною другою цієї статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обовязковому зясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до розяснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності , виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяння заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Ураховуючи, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а його автомобіль значні механічні пошкодження, що спричинило моральні страждання позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування йому моральної шкоди.

Виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням злочину в розмірі 30000,00 грн.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 1058,09 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_6) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, паспорт серії КО 608127, виданий Глобинським РВ УМВС України в Полтавській області 19.05.2005 р.) про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 75809 грн. 04 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн., а разом 105809 грн. 04 коп. (сто пять тисяч вісімсот девять грн. 04 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1058 грн. 09 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 09.07.2018 р.

Суддя Д.І. Сакоян