Справа № 640/2901/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання умов мирової угоди та стягнення заборгованості, -
В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі, відповідач проти задоволення позову не заперечував.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 345166 ОСОБА_6, 17.03.1970р. народження, після реєстрації шлюбу 22.12.2017р. з ОСОБА_7, змінив прізвище на «Берестов».
На імя ОСОБА_2, 17.03.1970р.народження, видано 02.02.2018р. НОМЕР_1.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 та 5 ст. 175 ЦПК України, у редакції, чинній на момент прийняття ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2012 року у цивільній справі № 2029/3534/2012 про визнання мирової угоди, мирова угода укладена сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.
У відповідності до п. 5 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 21 квітня 1999 року) передбачалося, що мирові угоди, затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року (який набрав чинності 01 січня 2004 року), положення п. 5 ст. З Закону України «Про виконавче провадження» виключено, у зв'язку з чим на момент постановлення ухвали про визнання мирової угоди (24 квітня 2012 року) мирова угода не відносилася до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, що узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року (справа № 6-274цс15) та від 11 листопада 2015 року (справа № 6-342цс15).
Таким чином, у разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.
Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно наданого позивачкою розрахунку непогашений відповідачем на користь позивачки борг на виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2012 року у цивільній справі № 2029/3534/2012 щодо виплати грошової компенсації становить 7000 доларів США, що еквівалентно 201216,73 грн.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідач в судовому засіданні не заперечував, що залишок грошової компенсації за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2012 року, який він повинен сплатити позивачці складає 7000 доларів США.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 2178,87 грн. та сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви у розмірі 352,40 грн., а всього 2531,27 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 625 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання умов мирової угоди, визнаної ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2012 р., задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати у розмірі 2531 грн. 27 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.07.2018 року.

СУДДЯ