Справа №: 398/4037/17
провадження №: 2/398/738/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" липня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.,

з участю секретаря - Шаповал І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, відповідно до якого просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:2006, площею 2,0553 га ріллі, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Свої вимоги мотивує тим, що 2 жовтня 2011 року помер його рідний дядько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі вказану земельну ділянку.

Спадкоємцями за законом після смерті дядька є він та його рідна сестра ОСОБА_2, яка на спадщину не претендує, заяву про прийняття спадщини в установлений строк до нотаріальної контори не подавала. Інших спадкоємців, які б заявляли свої вимоги відносно спадкового майна, немає.

Про наявність спадкового майна він дізнався випадково від орендаря ОСОБА_4, після чого одразу звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову в звязку з пропуском шестимісячного строку.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 12.04.2017 року йому було визначено додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3І

Однак, коли він звернувся до нотаріальної контори у визначений судом строк, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на зазначене майно, а саме, Державного акту на право власності на земельну ділянку серія КР №046844.

В газеті «Сільський вісник» від 19.08.2017 року №33 було надруковано оголошення про недійсність загубленого Державного акта на право власності на земельну ділянку серія КР №046844, виданого на імя ОСОБА_3.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду, тому просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:2006, площею 2,0553 га ріллі, яка розташована на території Костянтинівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Сторони в судове засідання не зявились. До розгляду справи по суті позовних вимог від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач на позовних вимогах наполягає, а відповідач проти вимог позивача не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищезгаданих учасників судового процесу на підставі наявних доказів.

Дослідивши докази в справі, ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Згідно положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 2 жовтня 2011 року помер ОСОБА_3, що підтверджується актовим записом про смерть №1037 від 05.10.2011 року та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №6 від 07.05.2014 року та №0 від 20.07.2017 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно та майнові права.

Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру №4944897 від 12.10.2017 року ОСОБА_3 за життя заповіту чи спадкового договору складено не було.

Відповідно дост. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п.23постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

У відповідності дост. 1262 ЦК Україниу другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, та і з боку матері.

Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1(серії ЯУ № 645349), та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,(серії ІІ-АВ № 469231) є ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Відповідно до свідоцтва серії І-ОЛ № 402493 про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком останнього є ОСОБА_5, який помер 22.09.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОЛ № 094671.

Крім того, факт, що позивач є рідним племінником померлого ОСОБА_3 також підтверджується рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 12.04.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_1 було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, як спадкоємцю другої черги за законом.

При цьому, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже позивач, в силу положень ч. 1 ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем ОСОБА_3 за правом представлення свого батька ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_2, яка також є рідною племінницею спадкодавця, звернулась до суду з заявою про те, що не заперечує проти вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 З заявою про прийняття спадщини ні відповідач, ні інші особи до нотаріальної контори не звертались, про що свідчить спадкова справа №313-2017 майна померлого 02.10.2017 року ОСОБА_3 (індекс справи 02-14, заведена 24.07.2017 року).

24.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 з заявою про прийняття спадщини (заява №692, запис в СР №60976324), яка відкрилась після смерті ОСОБА_3

Однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.10.2017 року №2220-0231, державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 ОСОБА_8 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0553 га, кадастровий номер :02:000:2006, в звязку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельну ділянку.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

В судовому засіданні встановлено, що для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно витягу з земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 27.09.2017 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,0553 га, кадастровий номер :02:000:2006, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Костянтинівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. Державну реєстрацію земельної ділянки було зроблено 27.08.2007 року відділом в Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №100192016 від 12.10.2017 року земельна ділянка площею 2,06 га, кадастровий номер :02:000:2006 на підставі договору оренди серія та номер 02 передана в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ФГ «Дужонков» на строк до 03.07.2019 року. При цьому орендодавцем за даним договором оренди був ОСОБА_3.

Як свідчить інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна № від 10.10.2017 року земельна ділянка площею 2,06 га, кадастровий номер :02:000:2006, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Костянтинівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, належала на праві приватної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер КР №046844, виданого 27.08.2007 року Олександрійським районним відділом земельних ресурсів, ОСОБА_3.

Позивач зазначає, що розбираючи документи які належали його покійному дядькові, він знайшов лише копію Державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, відшукати оригінал не вдалося. При цьому, належність земельної ділянки площею 2,0553 га, кадастровий номер :02:000:2006, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Костянтинівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_9 саме на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку підтверджується також рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.04.2017 року, яке набрало законної сили 16.05.2017 року.

Отже, враховуючи те, що позивач звернувся із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті свого дядька, тобто прийняв спадщину, ним підтверджено право померлого спадкодавця на земельну ділянку, відповідач визнала позовні вимоги, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно після смерті дядька ОСОБА_3, який помер 02.10.2011 року.

Судові витрати, відповідно вимог ст.141 ЦПК України, суд залишає по фактично понесеним.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 61, 62, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,0553 га, кадастровий номер :02:000:2006, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Костянтинівської сільської ради Олександрійського району в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 02.10.2011 року.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: 28008, АДРЕСА_1;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП - НОМЕР_2, місце реєстрації: м.Дніпро, вул Обоянська,2, кв.62.

Суддя