Справа № 336/5864/17
Пр. № 2/336/309/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1,

представника третьої особи - Онищенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позові зазначила, що доводиться ОСОБА_5 бабкою, оскільки є матір'ю його біологічного батька - ОСОБА_6, реєстрація відомостей про якого в актовому запису про народження хлопчика не відбулася, так як відомості про батька дитини в запис про народження внесені зі слів матері в порядку ст. 135 СК України. Відповідач, яка є матір'ю ОСОБА_5, залишила хлопця у вересні 2011 року, видалившись з місця проживання позивача, де вона мешкала разом з ОСОБА_6 і сином. З зазначеного часу зв'язок з нею припинився, будь-якими відомостями про місце проживання (перебування) ОСОБА_4 позивач не володіє. Андрій проживає з позивачем і її чоловіком з дня свого народження, вони з чоловіком повністю утримують онука, піклується про його фізичний і духовний розвиток, створюють необхідні для його гідної життєдіяльності умови. Мати повністю усунулася від виховання сина, не відвідує його, не бере участь в утриманні, з вказаного часу взагалі не цікавиться життєвими обставинами сина.

На підставі викладеного просить про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову, пояснивши, що мати дитини веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртним і наркотичними засобами, не має постійного місця проживання, за умови її спільного проживання з дитиною вселяла б в хлопчика, який є підлітком, почуття сорому за мати.

У зв'язку з безтурботним ставленням відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків і цілковитою байдужістю до життя хлопчика просить позбавити її батьківських прав.

Представник позивача просить про ухвалення рішення на користь своєї довірительки.

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з'явилась з невідомих причин.

Заперечень проти позову та клопотання про вирішення справи у її відсутність не надала.

Зазначені обставини в силу ст. 280 ЦПК України є підставою для вирішення справи при заочному розгляді на підставі згоди позивача

Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району - надав суду заяву про вирішення справи без його участі, що в силу ст. 211 ЦПК України зумовило проведення судового розгляду у відсутність представника третьої особи.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району - на підставі даних проведеного третьої особою дослідження умов проживання і виховання дитини вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не суперечитиме інтересам гармонійного виховання та розвитку хлопчика.

Вислухавши пояснення учасників справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вислухавши думку дитини ОСОБА_5, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань

В силу ст. ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Наведені положення сімейного законодавства, а також законодавства про охорону дитинства свідчать про беззаперечну важливість виховання дитини у формуванні її особистості, значення якого є не меншим, ніж значення утримання дитини, а закон не містить лише рекомендації щодо участі батьків у вихованні дітей, а покладає на них обов'язок вчинення цих дій.

Навмисне невиконання цього обов'язку, про що свідчить ухилення від виховання дитини, тягне за собою наслідки, передбачені статтею 164 СК України.

Як випливає з роз'яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Надані суд фактичні дані, а саме: висновок органу опіки та піклування, наявність якого в силу ст. 19 СК України є обов'язковою при розгляді справ цієї категорії (а. с. 69 ) і який містить посилання на повну відсутність проявів батьківського піклування щодо сина з боку відповідача, а також висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, позитивні характеристики позивача і дітей, довідки з місця помешкання про постійне проживання дитини з позивачем (а. с. 9, 16); інформація шкільного закладу про виключну участь позивача в заходах виховного та організаційного змісту за місцем навчання дитини (а. с. 10); подяки позивачу від адміністрації шкільного закладу за активну участь в навчанні, вихованні та позанавчальних заходах за місцем навчання дитини (а. с. 11-12); акт обстеження умов проживання хлопчика (а. с. 13); довідка про стан здоров'я дитини і міру участі бабки у піклування та догляді за ним (а. с. 14-15); довідка про доходи позивача (а. с. 17); довідки про задовільний стан здоров'я позивача (а. с. 18-20); позитивні характеристики з місця проживання, інформація про постійне джерело доходів, задовільний стан здоров'я чоловіка позивача, який проживає разом з нею однією сім'єю і бере участь у вихованні дитини (а. с. 22-26); наданий суду представником третьої особи акт обстеження умов проживання, який містить висновок про комфортні умови проживання та розвитку дитини, якій виділено окрему кімнату, що оснащена необхідними для цього речами (а. с. 80), - підкріплюють міркування суду щодо можливості вирішення спору на користь позивних вимог, оскільки свідчать про свідоме невиконання матір'ю своїх обов'язків з виховання сина.

Встановлені судом фактичні обставини також свідчать про те, що відповідач не вчиняє жодних дій з захисту своїх батьківських прав шляхом звернення до органу опіки та піклування або до суду з вимогами про визначення способу участі у вихованні дітей, що не дає підстав для ухвалення рішення на її користь.

Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства має бути стягнутим на її користь з відповідача.

Керуючись ст. ст. 19, 150, 164, 166 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1, до ОСОБА_4, чий персональний ідентифікаційний номер не вдалося встановити, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 640 судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.В. Щаслива