Справа № 211/4176/18
Провадження № 2/211/1943/18
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

за участі: позивачів: ОСОБА_1

ОСОБА_2

за відсутності відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яку уточнювала, вказавши, що вони після смерті ОСОБА_4, який помер 07.09.1998 року прийняли спадщину, у вигляді по 1 / 2 частині житлового будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Поповича, 23.

У даному житловому будинку є зареєстрованим відповідач ОСОБА_3, який більше року проживає в іншому місці та відносин з ними не підтримує, участі у сплаті комунальних платежів не приймає, тому просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Поповича, буд. 23.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі покладаючись на обставини викладені у позовній заяві та просили визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування вказаним житловим будинком.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада України».

Вислухавши позивачів, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданнівстановлено, що позивачам на праві власності належить житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Поповича, будинок під номером 23 (а.с. 10 -13). З копії домової книги за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Поповича, 23, вбачається, що за даною адресою є зареєстрованим відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_3О.( син позивача ОСОБА_2 та онук позивача ОСОБА_1І.) в житловому будинку позивачів за вказаною вище адресою, не проживає більше року, де він мешкає їм не відомо, не спілкуються та стосунки не підтримують. Ніхто не перешкоджає відповідачеві в проживанні у будинку, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, комунальні платежі не сплачує.

В матеріалах справи міститься Акт складений сусідами - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ( а.с. 14), із змісту якого випливає, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 більше одного року.

Також допитана позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні в якості свідка, підтвердила факт не проживання відповідача ОСОБА_3 у будинку № 23 по вул. Поповича в м. Кривому Розі більше одного року.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України).

Наявність реєстрації ОСОБА_3 у вказаному житловому будинку позбавляє можливості позивачів здійснювати право власності у повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 більше одного року без поважних причин, доказів стосовно поважних причин непроживання відповідача в даному житлі в судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачами та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним в судовому засіданні не встановлена.

За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання ОСОБА_3, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме спірним житловим будинком, розташованим за вказаною адресою, у зв'язку з відсутністю у ньому без поважних причин понад одного року.

Позивач ОСОБА_1 не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 137, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 15-16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1 виданий Довгинцівським РВ КМУ УМВС України у Дніпропетровській області, 18.02.2008 року, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Поповича, 23.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: ОСОБА_8

Повний текст рішення складено 07 12 2018 р.