Справа № 343/2278/17
Провадження № 22-ц/779/847/2018
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Долинського районного суду від 26 квітня 2018 року, у складі судді Лицура І.М. по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Чуловський В.А. та Долинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Чуловський В.А. та Долинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що про існування вказаного виконавчого напису дізнався 18 жовтня 2017 року, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження ВП № 54635943. Відповідно до даного виконавчого напису пропонується за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання чи неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 21.08.2015 року по 21.07.2016 року.

Зазначив, що про уступлення прав вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» за його кредитним договором йому нічого не було відомо, а також про договір про передачу прав за іпотечними договорами посвідчений 21.07.2014 року Немм О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №3308, так як про існування цього договору він дізнався з виконавчого напису, а з його змістом не знайомий взагалі. ТОВ «Кредитні ініціативи» не допущені як стягувачі до виконавчого провадження про стягнення кредитної заборгованості, що ставить під сумнів, чи можуть вони бути стягувачами за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_1 вважає, що на даний час не існує безспірної суми боргу, а також пропущені строки позовної давності і це вказує про наявність підстав для визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Долинського районного суду від 26 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., вчинений 12.10.2016 року та зареєстрований за реєстровим № 18644, про задоволення вимог стягувача за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу у якій посилається на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Представник апелянта вказав, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які вичерпно викладені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат», ЦК України та іншим законодавством. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд при ухваленні рішення повинен був встановити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, розмір заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Суд першої інстанції зазначених фактів не встановив, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що сума боргу є спірною.

Позивач не надав жодних розрахунків чи переконливих доказів на підтвердження того, що на час вчинення виконавчого напису його заборгованість за кредитним договором була відсутня або була у іншому розмірі ніж зазначено у листах відповідача чи виконавчому написі.

Суд, ухвалюючи рішення, не дослідив документи на підставі яких нотаріус перевіряв обсяг прав заявника при його зверненні для вчинення нотаріального напису, адже матеріали нотаріальної справи судом не витребовувались.

Позивач ОСОБА_1 правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративної-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта - ТОВ «Кредитні ініціативи» - Матвійчук М.З. підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній підстав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису не встановив чи боржник ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру, не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем ОСОБА_1 письмової вимоги про усунення порушень .

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та АБ «АвтоЗАЗбанк» було укладено кредитний договір № ID437 від 13.10.2008 року, згідно якого банк надав позивачу кредит на поточні потреби в сумі 1 500 000,00 грн., строком з 13.10.2008 року по 12.10.2018 року зі сплатою 21,00 % річних.

На забезпечення виконання вимог даного кредитного договору, 13.10.2008 року між АБ «АвтоЗАЗбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Бораковською О.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 1701 (а.с. 21-23), предметом якого є нежитлові приміщення ресторану, загальною площею 830,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

З метою дострокового виконання зобов»язань ОСОБА_1, представником ПАТ «Банк Кіпру» ( правонаступником АБ «АвтоЗАЗбанк») надіслано ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень вих.№16-9/06/11 від 16.06.2011 року про дострокове повернення суми кредиту за вищевказаним кредитним договором протягом 30-ти днів з моментну пред»явлення цієї вимоги.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.12.2013 року в справі № 343/2370/13-ц (а.с. 9-13), частково задоволено позов ПАТ «Банк Кіпру», як правонаступника АБ «АвтоЗАЗбанк», та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ІD437 від 13.10.2008 року в сумі 2 350 735,50 грн., 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

12 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 18644 (а.с. 7), згідно якого запропоновано звернути стягнення на нежитлові приміщення ресторану, загальною площею 830,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, власником яких є ОСОБА_1 За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задоволити вимоги стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/ неналежного виконання боржником умов кредитного договору за період з 21.08.2015 року по 21.07.2016 року, а саме: 1 487 500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2 492 645,67 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Загальна сума заборгованості становить 3 980 145,67 грн. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Пунктом 3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Так, пунктом 2.3 глави 16 Порядку передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що рішенням Долинського районного суду від 23 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кіпру» заборгованість за кредитним договором №ІD 437 від 13 жовтня 2008 року. Зверненню з даним позовом передувало направлення представником ПАТ «Банк Кіпру» (правонаступником АБ «АвтоЗАЗбанк») ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень вих.№16-9/06/11 від 16.06.2011 року про дострокове повернення суми кредиту за вищевказаним кредитним договором яка станом на 02.06.2011 року становила 1 112 500 грн. протягом 30-ти днів з моментну пред»явлення цієї вимоги.

Отже, пред»явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені кредитор відповідно до ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов»язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов.

Судом встановлено що з дня виникнення у кредитора права вимоги (за спливом 30 днів після пред»явлення вимоги про дострокове повернення кредиту від 16.06.2011 року) минуло більше трьох років, а тому у нотаріуса не було підстав для видачі виконавчого напису.

Суд першої інстанції також обґрунтовано зазначив про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь якого вчинено виконавчий напис не є стороною у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором відповідно до рішення Долинського районного суду від 21.12.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кіпру» заборгованості за кредитним договором в сумі 2 350 735,50 грн., 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, оскільки ухвалою Долинського районного суду від 06.10.2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №343/2370/13, виданого 15.04.2014 року Долинським районним судом на виконання вищезазначеного рішення суду.

З огляду на встановлені обставини по справі, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача про визнання виконавчого напису вчиненого 12.10.2016 року про задоволення вимог стягувача за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки таким що не підлягає виконанню.

Посилання апелянта на те, що позивач не надав жодних розрахунків чи переконливих доказів на підтвердження того, що на час вчинення виконавчого напису його заборгованість за кредитним договором була відсутня або була у іншому розмірі ніж зазначено у листах відповідача чи виконавчому написі не заслуговують на увагу, оскільки встановлено, що виконавчий напис вчинено поза межами трьохрічного строку з дня виникнення у стягувача права примусового стягнення боргу, а тому недотримання зазначеної вимоги нотаріусом при вчиненні виконавчого напису є підставою для визнання даного виконавчого напису таким що не підлягає виконанню. Крім того, представник апелянта заперечуючи позовні вимоги позивача щодо спору про розмір заборгованості за кредитним договором не представив суду доказів - документів, поданих ТОВ «Кредитні ініціативи» приватному нотаріусу на підтвердження безспірності такої заборгованості.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалене з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 26 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 липня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

В.Д. Фединяк