Справа № 345/4376/17
Провадження № 22-ц/779/330/2018
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство Домінанта», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені за прострочення та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Калуського міськрайонного суду, постановлену головуючим суддею Юрчаком Л.Б., 27 грудня 2017 року в м. Калуші Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

22 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся в Калуський міський суд Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство Домінанта» та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені за прострочення та моральної шкоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24.12.2014 року у м.Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «OPEL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_1, належного йому та під його управлінням та автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта». Відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ДТП відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 13.12.2016р. Просив стягнути з ТзДВ «Страхове товариство «Домінанта» суму страхового відшкодування з врахуванням курсу долара США на час подачі позову в розмірі 28 589,04 грн., вартість доставки пошкодженого автомобіля з м. Львова - 2500 грн., пеню в розмірі 2584,20 грн., витрати від інфляції в розмірі 998,89 грн., 3% річних - 298,19 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., а всього 38 970,30 грн, стягнути з ОСОБА_3 3000 грн. моральної шкоди, 1400 грн. витрат за надання правової допомоги, а всього 4400 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 27 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.(а.с.52-54)

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, вважає, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали порушив правила підсудності, встановлені ст.27, п.п. 6,15 ст.28 Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції, яка чинна з 15.12.2017 року), оскільки відсутні підстави для застосування підсудності за вибором позивача і суду слід було застосувати загальні правила підсудності подання позову за місцезнаходженням одного з відповідачів.

Апелянт зазначає, що жодним доказом не встановлений факт отримання позивачем тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 грудня 2014 року. Тому можна зробити висновок, що позивач у даній справі не отримав внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, оскільки з медичної довідки №30 від 29.12.2014 року, на яку посилається позивач, не вбачається причинно-наслідкового зв'язку між ДТП та тілесними ушкодженнями ОСОБА_4

Просив, ухвалу суду скасувати та скерувати справу для її розгляду до відповідного суду. (а.с.71-73)

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги за її безпідставністю. Зазначає, що звертаючись до Калуського міськрайонного суду він виходив з того, що має право подати позов за місцем свого проживання, так як ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я (забій грудної клітки, невралгія та знаходження на стаціонарному лікуванні), що підтверджується відповідною медичною довідкою, поданою до позовної заяви, та узгоджується з нормами закону.

Вислухавши пояснення представника позивача, доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України (в реакції Закону, яка набрала чинності з 15.12.2017 року), спір підсудний Калуському міськрайонному суду. Підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі не вбачається (а.с. 52)

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Встановлено, що 24 грудня 2014 року о 20.30 год. у м.Львові по вул. Любінська-Окружна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «OPEL VIVARO», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 13 грудня 2016 року. (а.с.15)

17 січня 2014 року між ОСОБА_3 та ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/9357430, яким застрахована цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «ВАЗ 2107», державний номер НОМЕР_2. (а.с.58)

З копії паспорта громадянина України встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3. (а.с.12)

Місцезнаходження Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» - вул. Саксаганського,119, м. Київ,01032, про що свідчить витяг з реєстру юридичних осіб.

Відповідно до відомостей, наявних у паспорті громадянина України ОСОБА_3 місцем його реєстрації є с.Опаки Золочівського району Львівської області. (а.с.77-79).

Фактичне місце проживання відповідача ОСОБА_3 зазначено позивачем у позовній заяві АДРЕСА_1 79039 (а.с.3).

Така ж адреса вказана і у постанові Шевченківського районного суду м.Львова від 13 грудня 2016 року (справа №466/3869/16-ц), згідно якої адміністративне провадження відносно ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. (а.с.15)

У постанові Апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2015 року зазначена адреса місця проживання ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 79039 (а.с.80).

Таку ж адресу ОСОБА_3 вказує у апеляційній скарзі та заявах, направлених до Апеляційного суду Івано-Франківської області. А також за цією адресою отримує поштову кореспонденцію.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред»являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ч.15 ст.28 ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року) передбачено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до п.6 ст.28 ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року) позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Отже, у разі заподіяння шкоди майну, особа може звернутися до суду за зареєстрованим місцем проживання особи, яка заподіяла шкоду, або за місцем заподіяння шкоди.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності (роз'яснення, що викладені в пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 №3).

Процесуальне законодавство передбачає альтернативну підсудність, яка надає позивачеві можливість на свій вибір звернутись за вирішенням спору до одного із декількох судів, зазначених у ЦПК України. Зокрема, ч.6 ст.28 цього Кодексу передбачає, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем заподіяння шкоди, а частина 15 зазначеної статті визначає, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Виходячи з характеру заявлених позовних вимог, які стосуються відшкодування матеріальної шкоди у зв»язку із пошкодженням транспортного засобу і моральної шкоди у зв»язку з порушенням прав позивача, яка є похідною від факту дорожньо-транспортної пригоди, відсутністю вимог про відшкодування шкоди здоров»ю, якими можуть бути витрати на лікування та реабілітацію після ДТП тощо, суд вважає, що альтернативна підсудність полягає у виборі позивачем суду, до якого може бути поданий цей позов, між судом за місцем заподіяння шкоди, тобто судом, юрисдикція якого поширюється на територію, де сталася дорожньо-транспортна пригода (відповідний районний суд у місті Львові) або судом за місцем знаходження одного з відповідачів - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», юрисдикція якого поширюється на територію, де знаходиться ТДВ СТ «Домінанта» (відповідний районний суд у м.Києві, до якого відноситься вул.Сксаганського,119), або судом за місцем фактичного проживання чи реєстрації відповідача ОСОБА_3 - Золочівський районний суд Львівської області або Шевченківський районний суд м.Львова.

Посилання позивача у позовній заяві на те, що на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки діяльність страховика підпадає під визначення послуги та виконавця, відповідно до ч.1 ст.1 цього Закону, тому він має право на звернення за місцем свого проживання саме до Калуського міськрайонного суду, також не заслуговують на увагу і під час визначення підсудності не можуть бути застосовані положення ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Враховуючи , що в силу положень п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, а ОСОБА_2 у даному випадку не є споживачем послуг, які надає ТДВ «СТ «Домінанта», так як з цим відповідачем такого договору він не укладав. Згідно договору страхування №АС/9357430 у ТДВ «СТ «Домінанта» застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, тому послуги страхування надаються другому відповідачу, а позивачу може бути цим страховиком відшкодована шкода замість страхувальника ОСОБА_3

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, не врахував вимог процесуального закону та прийняв ухвалу про відкриття провадження з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ст. 380 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності.

Таким чином, ухвала Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області про відкриття провадження постановлена з порушенням вимог процесуального права, тому підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги те, що місцем проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_2 79039, на цю територію поширюється юрисдикція Шевченківського районного суду міста Львова, справа про адміністративне правопорушення за ст. 124 КпАП України відносно ОСОБА_3 також розглядалася цим судом, з урахуванням зручності транспортного сполучення, Апеляційний суд дійшов висновку, що справу слід направити для розгляду за підсудністю Шевченківському районному суду міста Львова.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області про відкриття провадження у справі від 27 грудня 2017 року.

Направити справу для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Львова (вул.Січових Стрільців, 12, м. Львів, 79000).

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2018 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський