Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1789/17

26 березня 2018 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Шпитко М.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

її представника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - Надвірнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

08.09.2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., ПАТ КБ "Приват Банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2018 року до розгляду даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів залучено Надвірнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

Свої вимоги мотивує тим, що 09.02.2017 року в м. Чернігів, приватний нотаріус Завалієв А.А. вчинив виконавчий напис за №1156 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк грошових коштів в сумі 45079,52 грн. Стягнення здійснюється за період з 26.07.2006 року по 31.10.2016 року.

На підставі даного виконавчого напису, головний державний виконавець Надвірнянського ВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Жолобчук П.І. відкрив виконавче провадження.

Вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.

Оригінал кредитного договору SAMDN0535 від 26.07.2006 року відсутній в стягувача, з 2006 року банк неодноразово односторонньо змінював розмір процентів за кредитним договором, з чим вона не погоджувалась. Крім того, спір по даному кредитному договору розглядався Надвірнянським районним судом, який 05.11.2012 року виніс судове рішення, яке вступило в законну силу та підлягає примусовому виконанню.

Також підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є нарахування штрафу та пені після спливу позовної давності, розрахунок банком суми заборгованості без врахування сплачених коштів боржником, надання банком довідки про розрахунок заборгованості, складеної у довільній формі, без підтвердження первинними документами.

Даний виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача.

Також зазначає, що основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

У відповідача виникло право достроково стягнути заборгованість за кредитними договором з серпня місяця 2006 року. Із заявою про вчинення виконавчого напису по кредитному договору відповідач звернувся 09.02.2017 року, тобто через 13 років. Трирічний строк звернення з вимогою минув.

На її думку виконавчий напис вчинено з грубим порушенням, просить суд визнати виконавчий напис від 09.02.2017 року №1156, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з неї грошових коштів в сумі 45079,52 грн., таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» в її користь сплачений судовий збір.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач - приватний нотаріус Завалієв А.А. в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить розгляд даної справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в останнє судове засідання також не прибув, про день та час слухання справи повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчать поштові розписки, про причини неявки чи слухання справи в його відсутність заяви суду не подавав.

Не з'явився в судове засідання і представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів - Надвірнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській, однак від начальника Надвірнянського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області надійшла заява в якій просять дану справу розглянути без їхньої участі.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що 11.07.2017 року головним державним виконавцем Надвірнянського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Жолобчуком П.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54268176 на підставі виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 45079,52 грн.

Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1156 від 09.02.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., згідно якого останній пропонує стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 45079,52 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6997,37 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 35697, 41 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 250 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2134,74 грн. Стягнення здійснюється за період з 26.07.2006 року по 31.10.2016 року.

Судом також з'ясовано, що рішенням Надвірнянського районного суду від 05.11.2012 року позовов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 21273,84 грн. заборгованості по кредитному договору №б/н від 26.07.2006 року.

Дане рішення набрало законної сили 16.11.2012 року.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Як вже зазначалося, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно з п. 4 даного переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог діючого законодавства.

Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 640 грн. судових витрат по справі.

На підставі наведеного, ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172, керуючись ст. 258, ч.6 ст. 259, ст. 263, ст. 265, ч.1 ст. 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати виконавчий напис від 09.02.2017 року №1156, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 45079,52 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в користь ОСОБА_1 640 грн. сплаченого судового збору по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено 03.04.2018 року.