Справа № 482/338/17
Провадження № 2/482/316/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2018 року м.Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївськлї області в складі:

головуючого - судді Баранкевич В.О.,

секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

за участю позивача - ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 ЦРЛ - ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6 охорони здоровя України - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 ЦРЛ, ОСОБА_6 охорони здоровя України, Управління Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої закладом лікування та органом державної влади, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 01.03.2017 року ОСОБА_2 звернулася до Новоодеського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_4 ЦРЛ, ОСОБА_6 охорони здоровя України, Управління Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої закладом лікування та органом державної влади.

В позові позивач зазначила, що 5 листопада 2012 року стався нещасний випадок із її сестрою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, психічно хворою (діагноз олігофренія), інвалідом дитинства 2-ї групи. ОСОБА_8 вжила в їжу отруйні гриби. Позивач відреагувала миттєво: дала сестрі активоване вугілля та викликала швидку допомогу. І приблизно через 20 хвилин швидка вже доставила сестру до інфекційного відділення ОСОБА_4 ЦРЛ ще без жодних симптомів отруєння, тобто в абсолютно задовільному стані, що підтверджує те, що реакція позивача на ситуацію була вчасною і вірною. Позивач також зазначає, що вона по необачності, будучи в шоковому стані, з метою самостійно на смак з'ясувати, які гриби з'їла сестра, сама особисто вжила в невеликій кількості ці самі гриби, про що повідомила лікарів, і таким чином, мала змогу на власному ж досвіді впевнитися на стільки недбалими та непрофесійними були дії медиків в даній ситуації, настільки непідготованою виявилася лікарня до ситуацій з отруєннями. Лише після багатьох нагадувань позивачу надали певну, незначну допомогу, взяли аналізи (які виконували 10 годин) поклали до палати, і саме це дало змогу позивачу перебувати біля сестри у лікарні. 06.11.2012 року сестра позивача померла. Позивач вважає, що дії лікарів та медичного персоналу були непрофесійними, що стало причиною того, що сестра позивача померла. Позивач вважає, що діями лікарів їй завдано матеріальну та моральну шкоду у звязку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_4 ЦРЛ та ОСОБА_6 охорони здоровя України матеріальну шкоду у розмірі 10 680 грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 ЦРЛ, ОСОБА_6 охорони здоровя України надали до суду заперечення та їх представники в судовому засіданні пояснили, що проти позову вони заперечують. Допомога ОСОБА_8 надавалася в повному обсязі та у відповідності до медичних протоколів, а тому просять суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник відповідача управління Державної Казначейської служби України в судове засідання не зявився. До суду надійшли заперечення від імені відповідача. Але судом вказані заперечення не приймаються у звязку з тим, що заперечення ніким не підписані.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.11.2012 року в ОСОБА_4 районній лікарні померла ОСОБА_8, причиною смерті якої стало поліорганна недостатність, отруєння грибами. Що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 2043 від 07.11.2012 року, виданого Миколаївським обласним бюро СМЕ.

Позивач вважає, що відповідачами у звязку із неналежним наданням медичної допомоги його сестрі 05.11.2012 було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яку просить стягнути з останніх.

Отже, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відшкодування компенсації моральної та матеріальної шкоди у зв'язку з неналежним наданням медичної допомоги медичним закладом та працівниками медичної установи, які у даному випадку регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України та відповідними постановами Пленуму Верховного Суду України, що регулюють питання відшкодування шкоди.

Згідно з ч.1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи у заподіянні шкоди.

При відсутності хоча б однієї з вказаних умов на відповідача не може бути покладено зобовязання по відшкодуванню шкоди.

На це звернуто увагу у п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно якого до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди ще не породжує обов'язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб'єкта такої відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи за заявою позивача було проведено перевірки щодо якості та обставин надання медичної допомоги її сестрі ОСОБА_8, також було відкрите кримінальне провадження та внесено до ЄРДР за № 0000003 від 26.11.2012 року.

Так, клініко-експертною комісією за фахом «Терапія» управління охорони здоровя Миколаївської облдержадміністрації 14.02.2013 року складено акт № 15, згідно якого зроблено висновок про те, що надання медичної допомоги ОСОБА_8 в умовах ОСОБА_4 ЦРЛ проводилось відповідно до протоколів надання медичної допомоги при гострих отруєннях. Короткотривале знаходження пацієнтки та стрімкий розвиток захворювання вказує на вкрай важке отруєння, при якому летальність досягає 80 90 % незалежно від проведених лікувальних заходів.

Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування неодноразово призначалися судово-медичні експертизи щодо встановлення причинного звязку між діями лікарів та медичних працівників та смертю ОСОБА_8 Остання експертиза була проведена 10.10.2017 року Державною установою Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України висновок експертів за № 266/17. Вказана експертиза була проведена комісійно. Згідно висновків вказаної експертизи порушень з боку медичних працівників комісією виявлено не було. Такі ж самі висновки були викладені і в інших висновках експертів.

Відповідно дост.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши викладені обставини, приймаючи до уваги недоведеність неправомірності дій медичних працівників щодо настання смерті сестри позивача ОСОБА_8, відсутність встановленого причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та настанням смерті, суд не знаходить передбачених законом підстав для задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Крім того судом не може бути взято до уваги твердження позивача про те, що судово-медична експертиза була проведена на підставі медичних документів, в які були внесені недостовірні дані, так як у суду немає про це жодних даних, а є тільки твердження позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 ЦРЛ, ОСОБА_6 охорони здоровя України, Управління Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої закладом лікування та органом державної влади відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий