ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/608/17 Номер провадження 22-ц/814/302/18Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий-суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

з участю прокурора Марченко О.А., представника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області - Гонжак К.І., представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавськоїобласті

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2018 року, постановлене суддею Левицькою Т.В., (повний текст виготовлено 29 серпня 2018 року),

у справі за позовом заступника керівника Кобеляцької місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, визнання недійсним договору,

в с т а н о в и в:

15.03.2017 прокурор звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_3, в якому просив:

- визнати незаконними та скасувати накази ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 11.11.2015 № 2395/0/75-15-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою»; від 04.02.2016 № 1000-CU «Про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки в оренду»;

- визнати недійсним договір оренди землі від 01.03.2016, укладений між ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_3 щодо оренди земельної ділянки загальною площею 55,0000 га, у тому числі пасовищ - 55,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Куп'єватівської сільської ради Глобинського району;

- скасувати державну реєстрацію зазначеного договору оренди землі від 01.03.2016, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.03.2016 номер запису 13616094.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3, будучи в числі засновників (учасників) юридичної особи ФГ «Арсенал-2010», звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із необґрунтованою заявою про отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, без проведення земельних торгів, чим порушив вимоги ЗК України та Закону України «Про фермерське господарство», що є підставою для визнання недійсними та скасування оскаржуваних наказів та укладеного договору, скасувавши його державну реєстрацію.

При прийнятті оскаржуваних наказів ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не пересвідчилось у наявності волевиявлення ОСОБА_3 на створення фермерського господарства та спроможності його вести.

Вважає, що договір оренди земельної ділянки, укладений на підставі незаконних наказів ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, суперечить вимогам чинного законодавства, чим порушує інтереси держави та суспільства, а тому наявні передбачені ст.ст.203, 215 ЦК України підстави для визнання його недійсним та скасування державної реєстрації.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_3 при зверненні з клопотанням надано всі документи, передбачені ст.123 ЗК України та ст.7 Закону України «Про фермерське господарство».

Після розроблення проекту землеустрою ОСОБА_3 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про його затвердження та надання земельної ділянки в оренду строком на 15 років для ведення фермерського господарства. У зв'язку з відсутністю підстав для відмови наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 04.02.2016 № 1000-СГ проект землеустрою затверджено.

ОСОБА_3 звернувся до ГУ Держгеокадстру у Полтавській області, як громадянин, а не як голова ФГ «Арсенал-2010», що також не є перешкодою для створення нового фермерського господарства, кількість створення яких не обмежена законом.

Позивачем не надано суду обґрунтованих підстав для визнання недійсним договору оренди та скасування наказів, не мотивовано чим при їх прийнятті були порушені інтереси держави і суспільства, його моральні засади. Натомість, посилання позивача на подальшу зміну виду використання земельної ділянки з пасовища на ріллю не свідчить про незаконність оспорюваних наказів та договору оренди.

Прокурор оскаржив рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вважає, що районний суд при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував, що ОСОБА_3 на момент звернення із заявою до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області вже був засновником та головою ФГ «Арсенал-2010», чим свідомо замовчав інформацію щодо свого статусу. Орендна плата сплачувалася ним від імені ФГ «Арсенал-2010» і лише у травні 2017 року було створено нове фермерське господарства у формі ФОП. Отримання ОСОБА_3 указаної земельної ділянки для іншої юридичної особи створило переваги в одержанні додаткової площі, що також є порушенням ЗК України.

Наголошує на формальному підході ГУ Держгеокадастру у Полтавській області під час розгляду заяви ОСОБА_3, частковій відсутності документів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2015 № 584, зокрема: до заяви не додано документ, що підтверджує досвід роботи у сільському господарстві, не викладено обґрунтування перспектив діяльності фермерського господарства, відсутня інформація про наявність у членів фермерського господарства права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність.

Посилаючись на правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 03.02.2016 по справі №6-2902цс15, від 11.05.2016 по справі № 6-2903цс15, від 18.05.2016 по справі №6-248цс16, вважає необхідним дотримання процедури, визначеної ч.ч. 1,7 ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», у тому числі, щодо проведення земельних торгів. Звернення прокуратури до суду за захистом порушеного права обумовлено відновленням рівня довіри суб'єктів господарювання та населення до органів державної влади.

07.11.2018 представником ГУ Держгеокадастру у Полтавській області Гонжак К.І. надано відзив, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що ОСОБА_3 виконав всі вимоги, покладені на нього законодавством стосовно порядку отримання земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, а управління в межах своєї компетенції з дотриманням вимог законодавства передала вказану земельну ділянку в оренду відповідачу.

19.11.2018 представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 надала відзив, у якому також просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що прокурор не є належним позивачем та не має права представляти інтереси держави в цивільному процесі.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, вважає, що дії позивача свідчать про втручання держави, в особі прокуратури, в право на мирне володіння майном, що є порушенням ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та підтверджується постановою Верховного Суду України від 17.10.2018 по справі № 676/1668/16-ц

Спірні правовідносини мають бути врегульовані Законом України «Про фермерське господарство», у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, а тому не підлягає врахуванню вказана позивачем практика Верховного Суду України за 2015 та 2016 року.

Наголошує, що громадянин ОСОБА_3 звернувся до Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області з повним пакетом документів на підставі яких були прийняті законні та правомірні накази. Враховуючи правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду У від 15.08.2018 по справі №390/596/16-ц, фермерське господарство має право вільного вибору способу укладення договірних відносин.

У суді апеляційної інстанції прокурор підтримав доводи апеляційної скарги наполягаючи на її задоволенні. Представники відповідачів заперечували проти апеляційної скарги з підстав, викладених у своїх відзивах.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення. При цьому враховує наступне.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що 05.11.2015 ОСОБА_3 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 55 га з метою отримання в оренду для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту на території Куп'єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

До клопотання додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки; документи, що підтверджують досвід роботи в сфері сільського господарства: копії свідоцтва про державну реєстрацію фермерського господарства «Арсенал-2010», статуту останнього; копію паспорту та ідентифікаційного коду;обґрунтуваннярозмірів земельної ділянки./т.1 а.с.16 -24/

Наказом начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 11.11.2015 №2395/0/075-15-СГ ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 55 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, розташованої на території Куп'єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населених пунктів./т.1 а.с.25/

Наказом начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 04.02.2016 №1000-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 загальною площею 55,0000 га пасовищ земель запасу, для ведення фермерського господарства в довгострокову оренду терміном на 7 років на території Куп'єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населених пунктів./т.1 а.с. 26/

01.03.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та громадянином ОСОБА_3 укладено договір оренди землі (кадастровий номер НОМЕР_1) загальною площею 55,0000 га, у тому числі пасовища - 55,0000 га, для ведення фермерського господарства, яка знаходиться за межами населених пунктів на території Куп'єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Договір укладено на термін 7 років./т.1 а.с.35-37/

Указаний договір зареєстрований Реєстраційною службою Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 03.03.2016, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 31.01.2017./а.с.33-34/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог прокурора, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_5, звертаючись до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із клопотання про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, надав документи, передбачені ст.123 ЗК України та ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», а тому ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не мав підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та в послідуючому - у затвердженні цього проекту землеустрою. Підстави для проведення земельних торгів відсутні, оскільки не підлягають продажу на конкурентних засадах громадянам земельні ділянки для ведення фермерського господарства. Договір оренди земельної ділянки укладений відповідачами у відповідності з вимогами чинного законодавства та не порушує інтереси держави і суспільства, його моральні засади.

Апеляційний суд не погоджується з висновками районного суду та визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається із клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч.2 ст.123 ЗК України).

Відповідно до приписів ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їхніми повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Частинами другою та третьою статті 134 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться в разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах цей Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 цього Закону).

Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом України «Про фермерське господарство».

Так, згідно з абзацами 1, 2 частини першої статті 7 цього Закону для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

Закон України «Про фермерське господарство» визначає обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства потрібно зазначити не лише бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтувати розміри земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

З огляду на зазначене, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у справі у справі № 6-248цс16 від 18.05.2016, при вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягає порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, визначений статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» як спеціального по відношенню до статті 123 ЗК України.

Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити сукупність передбачених частиною першою статті 7 цього Закону відомостей і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на судовий розгляд спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і відомостям, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого типу - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. Натомість відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням засновника ФГ № 1 від 20.04.2010 ОСОБА_3 затверджено статут Фермерського господарства «Арсенал-2010» та визначено метою його створення отримання прибутку на земельних ділянках, наданих, або, які знаходяться у приватній власності громадян для ведення фермерського господарства, а також від тваринництва, птахівництва та переробки сільськогосподарської продукції.

Головою фермерського господарства є його засновник - ОСОБА_3 При цьому, голова фермерського господарства представляє його інтереси перед органами державної влади, підприємствами, установами, організаціями та окремими громадянами чи їх об'єднаннями відповідно до закону, укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України (п.п. 3.1, 3.2.Статуту)./т.1 а.с.20-23/

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.05.2017 ОСОБА_3 зареєстрував себе, як фізичну особу-підприємця, із визначенням видів діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний), допоміжна діяльність у рослинництві./т.1 а.с.93/.

З урахуванням вимог статей 7,12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на отримання земельної ділянки державної власності громадянинможе використати один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах.

Оскільки ОСОБА_3 на час отримання спірної земельної ділянки був засновником Фермерського господарства «Агрсенал-2010», тобто до його створення він вже скористався своїм правом на отримання земельної ділянки державної власності для ведення фермерського господарства, тому його звернення 05.11.2015 із заявою до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з метою отримання ще однієї земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, без належного обґрунтування, поза межами процедури земельних торгів суперечить зазначеним правовим нормам.

Відповідач ГУ Держгеокадстру у Полтавській області формально підійшов до розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки додані до клопотання документи підтверджували обставини щодо використаного ОСОБА_3 права на отримання у користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що вказувало на необхідноість дотримання процедури земельних торгів. Крім того, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області залишив поза увагою той факт, що обґрунтування ОСОБА_3 бажаного розміру земельної ділянки носить загальне формулювання намірів заявника та не містить конкретних розрахунків щодо кількості худоби, про намір розведення якої зазначено,матеріальних та трудових ресурсів, перспектив діяльності фермерського господарства./а.с.18/

Також апеляційний суд звертає увагу, що відповідачами не надано суду проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_3 із земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 55 г, який затверджений наказом від 04.02.2016 №1000-СГ, тоді як проект землеустрою, на який посилався районний суд, розроблений ТОВ «Регіон Експертпроект» згідно договору №0404/0038-свз від 04.04.2016 та стосується еколого-економічного обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь з метою трансформації сільськогосподарських угідь сіножатей в орні землі./а.с.39-41/.

Враховуючи викладене, накази ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 11.11.2015 №2395/0/075/-15-СГ, 04.02.2016 №1000-СГ, яким надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 55,0000 га та 04.02.2016 №1000-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 55,0000 га, суперечать законодавству та порушують інтереси держави, у зв'язку з чим підлягають визнанню незаконними і скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення сторонами загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст.203 ЦК України.

Оскільки договір оренди земельної ділянки загальною площею 55,0000 га, що укладений 01.03.2016 між ГУ Держгеокадастру у Полтавській області та громадянином ОСОБА_3, укладено на підставі незаконних наказів ГУ Держгеокадстру у Полтавській області, тому він підлягає визнанню недійсним.

Доводи представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 щодо заперечення права прокурора на звернення до суду з позовом - неспроможні, оскільки згідно ч.2 ст.45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивач.

Враховуючи, що апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 отримав у користування землю державної власності у спосіб, який законом заборонено, цей факт вказує на порушення інтересу держави, оскільки право держави на вказану земельну ділянку обмежено у неправомірний спосіб.

Відповідач ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, як контролюючий орган, уповноважений здійснювати контроль та розпорядження земельними ділянками, що належать до земель державної власності, у правовідносинах з ОСОБА_3 не дотримався вказаних вимог закону при здійсненні своїх повноважень, а тому прокурор обгрунтовано та правомірно заявив позов, діючи в інтересах держави.

Також не приймаються до уваги доводи представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 щодо застосування до спірних правовідносин норм законів, діючих на момент прийняття оскаржуваного рішення, враховуючи що рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України вказано, що до події, факту, застосовуються той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Доводи представника відповідача, що дії позивача свідчать про втручання держави, в особі прокуратури, в право на мирне володіння майном, що є порушенням ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку таке втручання є правомірним: грунтується на законі, переслідує суспільний інтерес та є пропорційним визначеним цілям.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області - задовольнити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2018 року-скасувати та прийняти нове.

Визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 2395/0/75-15-СГ від 11.11.2015 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 04.02.2016 № 1000-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі земельної ділянки в оренду».

Визнати недійсним договір оренди землі від 01.03.2016, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_3 щодо оренди земельної ділянки загальною площею 55,0000 га, у тому числі пасовищ - 55,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Куп'єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 01.03.2016 укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_3 щодо оренди земельної ділянки загальною площею 55,0000 га, у тому числі пасовищ - 55,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Куп'єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.03.2016 р. №13616094.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та ОСОБА_3 у рівних частках на користь прокуратури Полтавської області витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 9600,00 грн., тобто по 4800,00 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.12.2018.

Головуючий - суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак