АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Харків

справа № 2-3256/2008

провадження № 22ц/790/1839/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імена (найменування сторін):

позивач Публічне акціонерне товариство «Мегабанк»,

відповідач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2008 року в складі судді Зінченко Ю.Є.,

у с т а н о в и в:

В 2008 році Відкрите акціонерне товариство «Мегабанк» (далі ВАТ «Мегабанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі ПАТ «Мегабанк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 26 жовтня 2007 року укладено Кредитний договір № 16-283П/2007, відповідно до умов якого ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», надало ОСОБА_1 кредит в сумі 20 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків у розмір 38% річних на строк до 25 жовтня 2009 року.

В цей же день з метою забезпечення зобовязань за вказаним кредитним договором укладено окремі Договори поруки № 70-18-П та 70-19-П, згідно з якими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поручилися перед ВАТ «МегаБанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», за виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за Кредитним договором № 16-283П/2007 від 26 жовтня 2007 року.

Однак умови кредитного договору виконані не були, у звязку з чим станом на 01 серпня 2008 року утворилась заборгованість в розмірі 24 928 грн. 45 коп. (19 166 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; 333 грн. 60 коп. штраф за несвоєчасну сплату кредиту; 247 грн. 00 коп. штраф за несвоєчасну сплату процентів; 2 000 грн. 00 коп. штраф за порушення умов договору; 84 грн. 78 коп. пеня за порушення графіку погашення кредиту).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив достроково розірвати Кредитний договір № 16-283П/2007 від 26 жовтня 2007 року, стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», заборгованість в загальному розмірі 24 928 грн. 45 коп. та судові витрати.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2008 року позов задоволено. Достроково розірвано Кредитний договір від 26 жовтня 2007 року № 16-283П/2007. З ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», стягнута заборгованість в загальному розмірі 24 928 грн. 45 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі взятих на себе зобовязань за Кредитним договором від 26 жовтня 2007 року № 16-283П/2007 належним чином не виконали, у звязку з чим сума заборгованості в загальному розмірі 24 928 грн. 45 коп. підлягає солідарному стягненню з боржника та поручителів з підстав, передбачених статтями 526, 530, 554, 1054 ЦК України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2017 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2008 року залишена без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про день і час розгляду справи через оголошення у пресі, а доказів, які мають істотне значення для справи, відповідачем не подано.

15 лютого 2018 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що повідомлення його через пресу про день і час розгляду справи суперечить вимогам статей 74, 76 ЦПК України, оскільки він має зареєстроване місце проживання; стягуючи штраф та пеню, суд першої інстанції не звернув уваги на правову позицію, що міститься в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15; крім того зазначав, що з поручителями укладено окремі договори поруки, що виключає солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителів.

29 березня 2018 року ОСОБА_4 представник ПАТ «Мегабанк» подав відзив на апеляційну скаргу. Заперечення мотивовані тим, що судом першої інстанції ухвалено законне і обгрунтоване рішення на підстав доказів, яким надана належна оцінка.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Частинами 1-2 статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржника.

Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобовязання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобовязальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобовязання боржника та кредитором боржника.

Таким чином, обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Матеріали справи свідчать, що 26 жовтня 2007 року укладено Кредитний договір № 16-283П/2007, відповідно до умов якого ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», надало ОСОБА_1 кредит в сумі 20 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків у розмір 38% річних на строк до 25 жовтня 2009 року.

В цей же день з метою забезпечення зобовязань за вказаним кредитним договором укладено окремі Договори поруки № 70-18-П та 70-19-П, згідно з якими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поручилися перед ВАТ «МегаБанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», за виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за Кредитним договором № 16-283П/2007 від 26 жовтня 2007 року.

Однак умови кредитного договору виконані не були, у звязку з чим станом на 01 серпня 2008 року утворилась заборгованість в розмірі 24 928 грн. 45 коп. (19 166 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; 333 грн. 60 коп. штраф за несвоєчасну сплату кредиту; 247 грн. 00 коп. штраф за несвоєчасну сплату процентів; 2 000 грн. 00 коп. штраф за порушення умов договору; 84 грн. 78 коп. пеня за порушення графіку погашення кредиту).

Відповідно до пунктів 1.1. Договорів поруки, укладених 26 жовтня 2007 року - з ОСОБА_2 (№ 70-18-П) та ОСОБА_3 (№ 70-19-П) відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Згідно з положеннями статті 541 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання.

У разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (частина 1 статті 543 ЦК України).

Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, передбачені статтею 554 ЦК України.

За статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що зміст вказаної норми передбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобовязання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (частина 3 статті 554 ЦК України) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобовязання, проте, в цьому випадку частина 3 статті 554 ЦК України не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю. За таких обставин, кредитор має право предявити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобовязання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Стягуючи з поручителів в солідарному порядку суму заборгованості за Кредитним договором від 26 жовтня 2007 року № 16-283П/2007, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в даному випадку частина 3 статті 554 ЦК України застосована бути не може і поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки. Відповідно до норм законодавства у такому випадку кредитор має право предявити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, а кожен з поручителів відповідає перед кредитором разом з боржником як солідарні боржники.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позову ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 26 жовтня 2007 року № 16-283П/2007, проте не врахував, що відносно поручителів солідарна відповідальність має місце за кожним договором поруки окремо.

Отже сума заборгованості, яка є предметом даного позову, підлягає солідарному стягненню разом з боржником ОСОБА_1 та з кожним із поручителів окремо.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів та пені судова колегія керується таким.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 8.6. передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань за цим договором більш ніж на 120 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми позову.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значен6ня для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

З огляду на це, позов в частині стягнення з відповідачів на користь ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», штрафів в загальному розмірі 2 580 грн. 60 коп. задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення ОСОБА_3 про день і час розгляду справи не можуть бути прийняті до уваги. Згідно з довідкою Московського районного суду м. Харкова цивільна справа № 2-3256/2008 за позовом ВАТ «Мегабанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості була знищена зі спливом строків її зберігання у 2014 році відповідно до переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду. Крім того, в суді апеляційної інстанції апелянтом не надано доказів, які він мав можливість подати до суду першої інстанції, та які могли вплинути на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині солідарного стягнення заборгованості та скасуванню в частині стягнення з відповідачів на користь ВАТ «Мегабанк», правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк», штрафів в загальному розмірі 2 580 грн. 60 коп., підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2008 року змінити в частині солідарного стягнення заборгованості.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за Кредитним договором від 26 жовтня 2007 року № 16-283П/2007 в розмірі 19 250 грн. 78 коп. (девятнадцять тисяч двісті пятдесят грн. 78 коп.).

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за Кредитним договором від 26 жовтня 2007 року № 16-283П/2007 в розмірі 19 250 грн. 00 коп. (девятнадцять тисяч двісті пятдесят грн. 00 коп.).

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2008 року в частин стягнення штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

В задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства «Мегабанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Мегабанк», до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення штрафів відмовити.

В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 11 липня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

ОСОБА_5