Справа № 694/208/18
провадження 2/694/176/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

28.03.2018 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Сакун Д. І.

за участю секретаря судового засідання Матвієнко А. А..,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася 27.02.2018 р. до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, 06.11.1999р.н., який продовжує навчання до закінчення навчання.

Обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.06.1999р. по 10.06.2003р. Від даного шлюбу народився син ОСОБА_3 06.11.1999р.н..

Відповідач сплачував аліменти на його утримання до досягнення сином повноліття, оскільки син проживав з матірю та перебував на її утриманні.

Зараз син навчається в ДНЗ «Звенигородський навчальний центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів» на третьому курсі денної форми навчання та отримує стипендію. Син потребує матеріальної допомоги на проїзд, одяг, харчування, підручники. Доходи позивачки складаються лише з допомоги на одну дитину, як одинокій матері, а тому вона потребує допомоги зі сторони відповідача.

Відповідач після досягнення сином повноліття аліменти не сплачує.

Просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня набранням рішенням суду законної сили і на весь період його навчання, до 01.03.2019р.

У відзиві на позову заяву відповідач позов визнав частково. Вказав, що на даний час ніде не працює і доходів не має. Разом з тим не відмовляється від обовязку по утриманню сина, проте просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500грн.

Ухвалою суду від 28.03.2018р. в якості третьої особи без самостійних вимог до участі у справі було залучено ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання зявилася, позов підтримала, надала пояснення аналогічні до змісту позову. Вказала, що влаштувалася на роботу місяць тому і отримує заробітну плату в залежності від виробітку, інших доходів не має. Проте цих коштів недостатньо для утримання сина. Відомості про роботу чи наявність іншого доходу у відповідача у неї відсутні.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Вказав, що з липня 2017 року він не працює, оскільки в селі немає роботи. Має тимчасові приробітки. Разом з тим не відмовляється від обовязку утримувати сина та вважає за можливе сплачувати на його утримання 500грн. щомісячно. Зазначив, що обовязок по утриманню дитини мають нести двоє батьків, а позивачка тривалий час ніде не працювала.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав. Вказав, що навчається на безоплатній основі, отримує стипендію, проте цих коштів недостатньо, оскільки він вимушений купувати продукти, які використовуються в процесі навчання та сплачувати за складання іспитів та заліків кошти у вигляді благодійної допомоги навчальному закладу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно довідки відділу РАЦС Звенигородського РУЮ ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 12.06.1999р. по 10.06.2003р. (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про народження серія І-СР №062845, виданого 02.12.1999р. відповідач є батьком ОСОБА_3, 06.11.1999р.н. (а.с. 5).

Відповідно до Довідки №90 від 24.01.2018р. ДНЗ «Звенигородський навчальний центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів» ОСОБА_3 дійсно навчається в даному навчальному закладі з 01.09.2015р. по 15.02.2019р. на денній формі навчання за професією «Кухар. Кондитер.» (а.с. 9).

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Звенигородської РДА від 26.01.2018р. ОСОБА_1 отримувала допомогу на одну дитину одиноким матерям по грудень 2017р. (а.с. 10)

Відповідно до довідки Княжицької сільської ради Звенигородського району від 24.01.2018р. ОСОБА_3 проживає разом з матірю і знаходиться на її утриманні.(а.с. 11).

Відповідно до довідки про доходи №30 від 24.01.2018р. ОСОБА_3 отримує стипендію розмір якої за період з липня по грудень 2017р. склав 2716,80грн. (а.с. 13).

Як вбачається з довідки № 29297 ДФС ОСОБА_2 не перебуває на обліку в ДПІ як субєкт підприємницької діяльності.(а.с.27).

Відповідно до довідки Звенигородського районного центру зайнятості від 14.03.2018р. ОСОБА_2 на обліку як безробітний не зареєстрований.

Відповідно до довідки Княжицької сільської ради від 14.03.2018р. та копії трудової книжки ОСОБА_2 на даний час офіційно не працює (а.с. 29-30).

Вирішуючи даний спір суд керується наступним.

Положеннями ст. ст. 199, 200 СК України передбачено обовязок батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. С уд визначає розмір аліментів на повнолітнього сина… у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а також суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України судом при визначенні розміру мають бути враховані наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення…

В п.20 ПП ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина, на утримання якої позивачка просить стягнути аліменти - ОСОБА_3, 06.11.1999р.н., дійсно навчається в ДНЗ «Звенигородський навчальний центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів» з 01.09.2015р. по 15.02.2019р. на денній формі навчання. Разом з тим навчання, як підтверджено і позивачкою і третьою особою є безкоштовним. Крім того ОСОБА_3 отримує стипендію. Проте навчальний заклад знаходиться поза населеним пунктом де проживає ОСОБА_3, відтак він вимушений нести витрати на проїзд, також несе витрати на харчування, одяг, крім того він не може працевлаштуватися оскільки форма навчання денна, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, а тому в його батьків виник обовязок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Зясовуючи можливість надавати матеріальну допомогу відповідачем суд враховує, що ОСОБА_2 не працює офіційно, має тимчасові мінливі заробітки, що не спростовано позивачем. Разом з тим, він є працездатною особою, інших утриманців не має, за станом здоровя щодо працевлаштування не обмежений.

Крім того, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 500грн.

Зясовуючи стан здоров'я та матеріальне становище позивача, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є особою працездатного віку, зі слів останньої влаштувалася на роботу і тому ці обставини враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів і несе такий самий обовязок по утриманню дитини як і відповідач.

Відповідно до ст.81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. (ч.1 ст. 82 ЦК УКраїни)

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду …., може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

На підставі викладених фактичних обставин з урахуванням ст.ст. 182, 192, 200 ЦПК України, часткового визнання ОСОБА_2 позовних вимог, суд вважає доцільним присудити аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, з 27.11.2017 р., та з урахуванням вимоги ч.2 ст. 199 ЦПК України до закінчення сином навчання до 15.02.2019 р..

Відповідно ч. 1 п.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання.

При подачі даного позову позивач звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі наведеного, ст.ст. 7, 182, 191-192, 199-201 СК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 28, 81, 82, 134, 137, 141, 206, 258, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, 11.12.1975р.н. зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про роботу відсутні, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 13.09.1980р.н., зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3,06.11.1999р.н. в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 27.02.2018 року до закінчення ним навчання, а саме до 15.02.2019 року.

Стягнути із ОСОБА_2, 11.12.1975р.н. зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) на користь держави (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код22030106).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання, в іншій частині рішення підлягає виконанню після набрання ним законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складене 02.04.2018.

Суддя Д.І. Сакун