Справа № 766/2662/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Найдишак В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1, старший державний виконавець Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

встановив:

ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_1, старший державний виконавець Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

В судове засідання представник заявника не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, вимоги підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася у встановлений законом порядку.

Старший державний виконавець Суворовського РВ ДВС м.Херсона ГТУЮ у Херсонській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд скарги без її участі.

Суд, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступних висновків.

Скарга подана в порядку ЦПК України.

Зі змісту скарги вбачається, що виконавче провадження відкрито Суворовським районним відділом державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на виконання виконавчого напису нотаріуса.

При розгляді справ із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, КАС України, ЦПК України, Законами України «Про державну виконавчу службу», «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час виконання виконавчих написів нотаріуса (частина п'ята статті 82 Закону України «Про виконавче

провадження»).

Так, за ст.82 Закону України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Зазначені вимоги закону узгоджуються із процесуальними законами, а саме КАС України та ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи та інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльність таких осіб.

Так, до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Такий порядок визначений ЦПК України.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у раз звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їх представників.

Справи за позовами про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) належать до справ адміністративної юрисдикції незалежно від субєкта звернення до суду.

У звязку з цим до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання таких виконавчих документів за позовами учасників виконавчого провадження (крім сторін та їхніх представників) чи осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час виконання виконавчих написів нотаріуса (ч.5 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зазначеного висновку дійшов і Пленуму ВАСУ в своїй постанові «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010 №3.

Так, при вирішенні справ про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час виконання виконавчих написів нотаріуса, слід керуватися статтями 19, 447 ЦПК України, частиною пятою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», а також враховувати пункт 5 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби». На спори про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час виконання виконавчих написів нотаріуса, поширюється юрисдикція адміністративних судів.

У разі помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне закрити провадження по даній скарзі, оскільки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1, старший державний виконавець Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м.Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя С.І.Майдан