22-ц/775/120/2018(м)
Головуючий у 1 інстанції Міхєєва І.М. Єдиний унікальний номер 265/6052/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/120/2018(м)
Категорія 27 Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Зайцевої С.А.,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2017 року ухвалене в м. Маріуполі Донецької області у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява вмотивована тим, що 17 вересня 2012 року між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, на підставі якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобов'язалася повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 31 липня 2016 року у відповідачки виникла заборгованість в розмірі 49 251 грн. 72 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9 819 грн. 88 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 34 758 грн. 75 коп.; 1 851 грн. 58 коп. заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом, штрафів відповідно до договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 321 грн. 51 коп. - штраф (процентна складова). Просив стягнути зазначену заборгованість за кредитним договором з відповідачки ОСОБА_2 та судовий збір у розмірі 1 600 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 17 вересня 2012 року в розмірі 44 578 грн. 63 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами був укладений кредитний договір і оскільки відповідачка свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним не виконує, заборгованість за кредитом підлягає стягненню.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу на підставі наданих позивачем копій окремих документів кредитної справи, які не є належними доказами по справі. Крім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги її заперечення щодо підвищення позивачем процентної ставки, яке відбулось без її згоди. Також зазначає, що суд необґрунтовано не застосував до позовних вимог позовну давність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які просили скаргу задовольнити, пояснення представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4, яка просила рішення суду залишити без змін, дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог була надана суду першої інстанції копія заяви анкети від 17 вересня 2012 року підписаної ОСОБА_2, з тексту якої вбачається, що їй був виданий кредит у розмірі 10 000 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та одночасно видана платіжна картка.

Підписавши анкету-заяву від 17 вересня 2012 року відповідачка ОСОБА_2 погодилася з тим, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідачка зобов'язалася виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку (а.с. 10).

Враховуючи наведене, 17 вересня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір шляхом приєднання, а відтак доводи апеляційної скарги щодо не ознайомлення з умовами укладеного договору є безпідставними.

ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду не заперечувала, що користувалася платіжними картками і отримувала їх в банку.

Так, відповідачка після отримання 17 вересня 2012 року картки з терміном дії по серпень 2014 року отримала нову карту з терміном дії по червень 2016 року після чого отримала картку з терміном дії по травень 2018 року (а.с. 93).

Посилання представника відповідачки на те, що закінчення строку дії першої картки є закінченням строку дії кредитного договору є безпідставними з огляду на те, що ця картка була неодноразова перевипущена, картковий рахунок, який був відкритий для її обслуговування не закривався і є єдиним для всіх перевипущених карток (п.п. 2, 3.1, 9.5, 9.6 розділу І, п.п. 3.1.3 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг), а кредитними коштами відповідачка користувалася з жовтня 2012 року по день звернення позивача до суду періодично знімаючи кошти у межах кредитного ліміту та частково повертаючи їх банку.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі за № 6-2462цс16 у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідачка у вересні 2014 року частково погасила заборгованість за кредитом в розмірі 50 грн. (а.с. 6-8) про що ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду не заперечувала та підтвердила факт часткового погашення кредиту.

Частинами першою та третьою статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, оскільки відповідачка вчинила дії, які свідчать про визнання свого боргу, перебіг позовної давності перервався 01 вересня 2014 року і оскільки позивач звернувся до суду із позовом в жовтні 2016 року, строк позовної давності ним не пропущено по жодному з щомісячних платежів, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

В своїй апеляційній скарзі відповідачка посилалася також на незаконне підвищення банком процентної ставки в односторонньому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час внесення змін до Умов та правил надання банківських послуг щодо права банку в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.п. 1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, банк має право в односторонньому порядку здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно з п. 1.3.1.9. цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що відповідачку було повідомлено про збільшення процентної ставки у відповідності до п. 1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг шляхом використання функції SMS-повідомлень про що відповідачка не заперечувала.

З огляду на вищенаведене у разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Таким чином, оскільки процентна ставка за кредитом підвищувалася банком в односторонньому порядку відповідно до умов укладеного договору, з цими доводами апеляційної скарги також погодитися не можна.

З урахуванням зазначеного, доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення.

З інших підстав рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2018 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

С.А. Зайцева