Справа № 372/307/18
Провадження № 2-633/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Абашідзе Т.П.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, треті особи ПАТ «Страхова компанія «Нова»», ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому він просить стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду кошти у розмірі 30 261 грн. 98 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп., що завдані останнім внаслідок механічних пошкоджень автомобіля, що перебуває у його володінні під час ДТП; вартість витрат за послуги експерта-оцінювача, сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.

Свої вимоги, позивач мотивував тим, що 02 березня 2016 року близько 10 години 15 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіляНОМЕР_1, яким керував позивач та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_4 Постановою Обухівського районного суду Київської області від 05.04.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю НОМЕР_1, що пребуває у володінні позивача завдано матеріальних збитків, розмір яких згідно звіту про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу становить 30 261 грн. 98 коп. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав моральних страждань, оскільки неможливість користуватись автомобілем зумовлювала душевні переживання, він був змушений користуватись громадським транспортом та послугами служби таксі, що створювало йому незручності . Також позивач обґрунтовує моральну шкоду тим, що відсутність можливості користуватись транспортним засобом впливала на планування його робочого графіку, автомобіль втратив свій товарний вигляд та позивач змушений був витрачати свій час на збирання документів та встановлення вартості завданих йому збитків, що також порушило його звичний спосіб життя та завдало побутових незручностей.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, а також подав письмову відповідь на відзив, в якій зазначив, що позивач є законним володільцем автомобіля НОМЕР_1 та вільно на власний розсуд обирає спосіб здійснення захисту свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що позивачем визначено неналежного відповідача, який підлягає заміні на належного, яким має бути Моторне (транспортне) страхове бюро України, до якого позивач і повинен був звернутись за відшкодуванням матеріальної шкоди, а в підтвердження завдання моральної шкоди позивачем не надано розміру її розрахунку та не надано належних доказів, що підтверджують ї завдання.

Треті особи в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, заяв та пояснень не подали, хоч про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Суд вислухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Судом встановлено, що 02 березня 2016 року близько 10 години 15 хвилин в місті Обухів Київської області по вулиці Каштановій, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю належного ОСОБА_5 автомобіля НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 у володінні якого транспортний засіб перебуває на підставі довіреності від 04.08.2008 року та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_4

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 05 квітня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно вимог ч.4 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, сам факт ДТП та вина в ньому ОСОБА_4 підтверджуються постановою, яка набрала законної сили та є обов'язковою для суду.

Відповідно до вимог ст.ст. 33.1., 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності , повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до п. 16 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Згідно п. 6 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до звіту про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу № 5/10-ТЗ від 05.10. 2016 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю НОМЕР_1 результаті ДТП становить 30 261 грн.98 коп.

Як вбачається з матеріалів справи між ПрАТ «СК «Нова» та ОСОБА_3 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до листа № 3/1-04 адресованого ОСОБА_3, ПрАТ «Страхова компанія «Нова» припинила членство в МТСБУ та зобовязана відповідно до ст. 52 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконати свої зобовэязання за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 16 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 р., передбачено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки володілець автомобіля НОМЕР_1 не звертався в страхову компанію.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то дана вимога також не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті.

Згідно до пунктів 4 та 5 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи "бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так як позивач не довів в судовому засіданні вину відповідача у заподіянні йому моральної шкоди, не надав жодних доказів на її підтвердження позов в цій частині також не підлягає до задоволення.

З огляду на вищевикладені обставини позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають понесені позивачем судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору, витрат на послуги експерта- оцінювача та витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16,979,989,1194, ЦК України, ст.ст. 16,20,26 Закону України «Про страхування», ст.ст. 4, 10, 76, 81,82,89, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, треті особи ПАТ «Страхова компанія «Нова»», ОСОБА_5, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зінченко О.М.