АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/1101/18
Провадження № 22-ц/792/1243/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну способу стягнення аліментів на повнолітнього сина за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 травня 2018 року,

встановив:

В січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зміну способу стягнення аліментів на повнолітнього сина.

ОСОБА_4 зазначив, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2017 року стягнуто з нього на користь відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 травня 2017 року та до закінчення останнім навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. З того часу майновий стан позивача суттєво погіршився, зокрема він не працює, не має власного житла, хворіє, сплачує аліменти на двох дітей, а ОСОБА_5, у свою чергу, отримує від держави соціальну допомогу як інвалід І групи, навчається в учбовому закладі за місцем проживання та має можливість одержувати утримання від своєї матері.

У зв'язку з цим ОСОБА_4 просив суд змінити спосіб стягнення та розмір аліментів на повнолітнього сина, встановивши їх у твердій грошовій сумі - 250 грн на місяць.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 травня 2018 року позов задоволено частково. Змінено спосіб стягнення аліментів на повнолітнього сина та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі 500 грн щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 640 грн судового збору.

Суд виходив з того, що ОСОБА_4 має нерегулярний, мінливий дохід, до того ж, погіршився його матеріальний стан, у зв'язку з чим розмір і спосіб стягуваних з позивача аліментів підлягає зміні. В порядку розподілу судових витрат між сторонами сплачений ОСОБА_4 судовий збір слід покласти на відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підстави для зміни розміру стягуваних з ОСОБА_4 аліментів відсутні, а ОСОБА_5 як інвалід І групи звільнений від сплати судового збору, натомість, суд поклав на нього ці судові витрати.

ОСОБА_4 не подав відзив на апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Суд першої інстанції не застосував закон (ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI), який підлягав застосуванню, та не дотримався положень ст. 141 ЦПК України.

У зв'язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом І групи та навчається у Хмельницькому інституті соціальних технологій університету «Україна» на денній формі навчання.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на повнолітнього сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 травня 2017 року та до закінчення стягувачем навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Зазначені обставини визнані сторонами, встановлені судовими рішеннями та підтверджуються письмовими доказами у справі.

Статтею 198 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

В силу ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Аналіз положень статті 192 СК України вказує на те, що підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є зміна (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, яка виникла після ухвалення судом цього рішення.

Із положень ст. 200 СК України слідує, що суд може визначити розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі за наявності певних обставин, які мають істотне значення. Однією з таких обставин є те, що платник аліментів одержує нерегулярний, мінливий дохід.

Право стягувача або платника аліментів вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у статтях 182, 200 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки).

Докази у справі вказують на те, що після ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на повнолітнього сина матеріальний стан останнього погіршився, зокрема, він втратив роботу, а заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2017 року з нього на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на двох дітей у твердій грошовій сумі - 1 601 грн 50 коп. на місяць.

За таких обставин, встановивши нерегулярність і мінливість доходів ОСОБА_4, суд першої інстанції обґрунтовано керувався тим, що розмір і спосіб стягуваних з нього аліментів підлягає зміні.

Новий розмір аліментів суд визначив правильно, при цьому судом враховано стан здоров'я та матеріальне становище стягувача та платника аліментів, наявність у останнього двох малолітніх дітей, можливість надання утримання стягувачу його матір'ю.

Апеляційна скарга ОСОБА_5 не містить доводів щодо неправильності цього розміру аліментів.

Посилання ОСОБА_5 на відсутність підстав для зміни розміру стягуваних з ОСОБА_4 аліментів не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та нормах чинного законодавства.

В цій частині рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та не може бути скасоване.

Разом із тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд припустився помилки.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ групи, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентується ст. 141 ЦПК України, зокрема, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є інвалідом І групи (а.с. 44).

Неврахувавши, що відповідно до Закону № 3674-VI ОСОБА_5 користується пільгами щодо сплати судового збору, суд безпідставно присудив з нього на користь позивача судовий збір. В цій частині рішення суду підлягає скасуванню, при цьому судові витрати мають бути відшкодовані ОСОБА_4 за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 травня 2018 року в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 (місце проживання - АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) 640 гривень судового збору, сплаченого ним за подання до суду позову.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 липня 2018 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ Л.М. Грох

/підпис/ А.М. Костенко

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Стефанишин С.Л.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 50