Справа № 428/6487/18
Провадження №2/428/1114/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим , що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2, являючись колишнім власником квартири, не знялася з реєстраційного обліку і наразі значаться зареєстрованою у ній, чим порушує права позивача ОСОБА_1, як власника квартири. Тому, Оковітов ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №58 у будинку №23 по вул. Маяковського в м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала.

У звязку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири НАТ №100517, посвідченого 29.12.2015р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3, реєстр №1347, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 передала у власність, а ОСОБА_1 прийняв квартиру №58, розташовану у будинку №23 по вул. Маяковського в м. Сєвєродонецьк Луганської області, і сплатив за неї обговорену грошову суму. Зазначене право власності зареєстровано за ОСОБА_1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №51175137 від 29.12.2015р.. Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання №11052 від 14.06.2018р., виданої Відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради Луганської області, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2, 18.10.1963р.н..

Таким чином , у судовому засіданні було встановлено , що позивач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу квартири набув у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. За даною адресою залишилася зареєстрованою колишній власник квартири відповідач ОСОБА_2, яка за зазначеної адресою не мешкає. Оскільки у відповідності до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла має похідним втрату права користування зазначеним житловим приміщенням колишнього власника житла та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що обставини, викладені ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України , ст.401, 406 ЦК України , ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (18.10.1963р.н., зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія ЕК №295856, виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській області 21.10.1996р.), такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя