РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"17" липня 2018 р. 145/527/18

2/145/479/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Крикливої М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 24 серпня 1983 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. Шлюб був зареєстрований міським відділом РАЦС міста Вінниця. Актовий запис № 2004.

Неповнолітніх дітей, народжених в даному шлюбі, немає. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Спільне майно вони поділять добровільно.

Фактично шлюб розпався, вони з відповідачем на протязі останніх чотирьох років не підтримують шлюбних відносин. Вони втратили взаємні почуття один до одного, втрачено взаємоповагу, тому, на її думку, немає ніякого сенсу в продовжені та збереженні даного шлюбу. Причиною розірвання їхніх відносин стало те, що вони не могли знайти взаєморозуміння стосовно багатьох важливих питань, щодо їхнього спільного проживання. Взагалі, у них різні характери та погляди на життя і різні плани, щодо майбутнього. Тому в даний час між ними склались неприязні відносини, примирення уже неможливе. Вважає, що за таких обставин збереження даного шлюбу немає сенсу і не відповідає її інтересам.

Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Просить розірвати шлюб.

Після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище "Бабенко".

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, надала суду заяву в якій вказує, що позов підтримує повністю, просить його розглянути у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання (25.04., 29.05., 17.07.2018р.) не зявився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується розписками про отримання судових повісток.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного.

24 серпня 1983 року між сторонами міським відділом ЗАГС м. Вінниця, зареєстровано шлюб, актовий запис № 2004 (а.с. 3).

Неповнолітніх дітей, народжених в даному шлюбі, немає.

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити прізвище після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 258- 259- 263-265, 273, 280 ЦПК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 24 серпня 1983 року міським відділом РАЦС міста Вінниця між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 2004, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище "Бабенко".

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява протягом 20 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня складання в повного судового рішення, тобто з 17 липня 2018 року.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочного рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної чинності, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.О. Кіосак