ПОСТАНОВА

Іменем України

05 грудня 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/5890/17

провадження № 22-ц/4809/402/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Дуковського О. Л., Суровицької Л. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, представник за довіреністю - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3, представники - адвокат ОСОБА_4, за довіреністю ОСОБА_5

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2018 року у складі судді Бершадської О. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Зазначав, що рішенням суду стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 квітня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року. По сплаті аліментів виникла заборгованість. 04 грудня 2013 року ОСОБА_6 змінила прізвище на «Огнєва». З липня 2014 року по липень 2015 року дочка перебувала на повному матеріальному утриманні держави США.

Враховуючи тяжкий майновий стан просив звільнити його від стягнення заборгованості по аліментам за період з липня 2014 року по липень 2015 року в сумі 9132 грн. 50 коп.

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулась в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Зазначала, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 червня 2012 року з ОСОБА_1 на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 квітня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року. За цей період позивач сплатив аліменти в сумі 4249 грн. 08 коп., тоді як нараховано було 27571 грн. 48 коп. Борг по аліментам складає 23322 грн. 40 коп.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2012 року по жовтень 2015 року в розмірі 7050 грн. 93 коп. (а.с.38-40).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів об?єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від стягнення заборгованості по аліментам (а.с.70).

В ході судового розгляду ОСОБА_3 зменшила свої позовні вимоги. Зазначала, що 17 квітня 2018 року отримала поштою від позивача довідку про заборгованість по аліментам від 18 лютого 2018 року, з якої вбачається, що протягом 2013-2014 років позивачем були здійснені проплати по аліментам, які не відображені в довідці, наданій їй державним виконавцем при поданні зустрічного позову. Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 5208 грн. 25 коп. (а.с.105,106).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пеню в сумі 5208 грн. 25 коп. за прострочення сплати аліментів. Суд дійшов висновку, що оскільки відсутні докази повного матеріального утримання дитини іншою державою, відомості про отримання ОСОБА_6 розміру стипендії на навчання та тяжкого матеріального становища позивача, вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментам є безпідставними та необґрунтованими.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі. Зазначає, що суд не взяв до уваги надані ним докази, а саме довідку від 19 травня 2014 року та програму обміну майбутніх лідерів FLEX. В матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_3 подала зустрічний позов. Також суд не застосував наслідки пропуску строку позовної давності при подачі зустрічного позову про що він зазначав в своїй заяві.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що позивач в апеляційній скарзі не зазначив, в чому саме полягає незаконність та необґрунтованість рішення суду. Суд встановив всі фактичні обставини справи, надав їм оцінку та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати аліментів за період навчання дочки за кордоном, яке потребувало певних матеріальних затрат і які несла виклбчно мати дитини, що підтверджується квитанціями. Суд при вирішенні справи не вийшов за межі позовних вимог. Судом не було застосовано позовну давність до її вимог про стягнення пені, оскільки в ст.20 СК України зазначено вичерпний перелік вимог, що випливають з сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність (а.с.168-170).

Апеляційне провадження відкрито 09 листопада 2018 року, зазначено, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи (а.с.158). Ухвалою від 26 листопада 2018 року призначено розгляд справи на 05 грудня 2018 року (а.с.177).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін відповідно до ст.375 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 червня 2012 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 квітня 2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 року. На виконання рішення суду виданий виконавчий лист №1109/4571/2012, 2/1109/2360/2012, який звернуто до виконання.

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 року, тобто на день повноліття доньки, заборгованість ОСОБА_1 за аліментами з квітня 2012 року становить 16 996 грн. 93 коп. ( а.с. 99). Після досягнення 16-ти років ОСОБА_6 змінила своє прізвище з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6» (а.с.58).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2014 року, яке набрало законної сили 13 серпня 2014 року, ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 52-54). Рішення ухвалено за позовом самої доньки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 197 СК України передбачено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Аналіз статті 197 СК України надає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами у справі докази та надавши їм належу правову оцінку за правилами ст.89 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами за період навчання доньки в США за програмою обміну майбутніх лідерів з липня 2014 по липень 2015 року в сумі 9132 грн.50 коп. необґрунтовані належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, є працездатним за віком та станом здоров'я, у власності має ? частку квартири, автомобіль (а.с.56,65), аліменти стягнено на дитину до досягнення її повноліття. Надання ним на підтвердження свого матеріального стану довідки про надання йому статусу безробітного з 02 березня 2017 року по 31 жовтня 2017 року не є поважною причиною невиконання ним батьківського обов'язку щодо утримання дитини з 2012 року до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с.30).

Також відсутні докази, що навчання дитини в США було повністю безкоштовним і не потребувало матеріальної допомоги батьків, а мати дитини надала докази, що вона перераховувала доньці кошти в цей період, купувала необхідні для поїздки товари (а.с.92-95).

Суд правомірно врахував, що по програмі обміну школярів дитина поїхала не в липні 2014 року, а лише 26 серпня 2014 року, що підтверджено датою вступу в законну силу рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, так як дитина не могла виїхати за кордон , оскільки батько не надав дозвіл на виїзд, а перебувала на навчанні в США по червень 2015 року та наказом директора школи від 10 червня 2015 року була зарахована на навчання в українській школі ( а.с. 52,57).

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом і при їх дослідженні, встановленні та оцінці дотримані норми матеріального і процесуального права. Підстави для переоцінки доказів апеляційним судом відсутні.

Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Судом правильно на підставі ст.196 СК України вирішиено спір про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, оскільки встановлено, що прострочення виникло з вини платника аліментів. Матеріали справи не містять доказів відсутності вини ОСОБА_1 в простроченні аліментів.

Суд розрахував неустойку (пеню) за період з квітня 2012 року по жовтень 2015 року на підставі довідки державного виконавця про щомісячний розмір заборгованості за алміентами, на яку посилалися сторони (а.с.99), за формулою, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18. Розмір пені визначено в сумі 5208 грн.25 коп.

Правильність визначення судом розміру пені, а також безпосередньо розмір пені не оскаржується. Доводи апеляційної скарги щодо застосування позовної давності за вимогами про сплату неустойки є безпідставними, оскільки за правилами ст.20 СК України до цих вимог позовна давність не застосовується.

Суд надав належну оцінку доказам, правильно здійснив тлумачення закону з урахуванням установлених обставин справи

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду не встановлено.

Судове рішення ґрунтується на засадах верховенства права, його зміст відповідає завданням цивільного судочинства та ефективному захисту порушених прав неповнолітньої дитини, яка проживала окремо від батька, як меті вирішення цивільних справ (ч. 1 стаття 2 ЦПК України).

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішенняКіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 05.12. 2018 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: О. Л. Дуковський

Л. В. Суровицька