З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
04 грудня 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді - Сидоренко І.О.,
при секретарі судового засідання - Лісняк К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, належить будинок АДРЕСА_1.
В даному житловому будинку зареєстрований син позивача - відповідач ОСОБА_3, однак з 15 квітня 2017 року він в даному будинку не проживає, особистих речей в будинку не має.
Реєстрація відповідача у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку перешкоджає здійснювати право власності по відношенню даного житлового приміщення. Позивач несе витрати по оплаті комунальних послуг за відповідача та не може в майбутньому здійснити відчуження майна.
Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити.
Представник позивача, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує, просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 листопада 2004 року, виданого державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепою В.Р. та зареєстрованого за № 1-3460, ОСОБА_1 належить будинок АДРЕСА_1.
Право власності на вищезазначений будинок зареєстровано в КП «БТІ» м. Слов'янська, що підтверджується Витягом КП «БТІ» м. Слов'янська № 5706429 від 05.12.2004 року та інформацією з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 144144633 від 06.11.2018 року.
Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачу на праві власності належить будинок, права користування яким вона просить позбавити відповідача.
Відповідно до Акту обстеження проживання Комітету громадського територіального самоврядування громадян мікрорайону «Центр» № 543 від 21.09.2018 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, але не мешкає за даною адресою з 15 квітня 2017 року по теперішній час.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.
Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є ОСОБА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2, але фактично він за цією адресою не проживає з 15 квітня 2017 року.
При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 не наполягала на відшкодуванні судових витрат за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, ст.ст. 71, 72, 150, 167 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
Повний текст рішення виготовлений 04 грудня 2018 року.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду І.О. Сидоренко