Провадження №2/263/262/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 березня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та зобовязання зняти з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та зобовязання зняти з реєстраційного обліку.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 жовтня 1995 року квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Позивач придбала вказану квартиру на підставі біржевого контракту від 02 грудня 2002 року. 25 грудня 2002 року помер ОСОБА_3, а ОСОБА_2 умови контракту не виконав, не знявся з реєстрації у вказаній квартирі, місце його знаходження позивачу на теперішній час не відоме. Реєстрація у квартирі відповідача перешкоджає ОСОБА_1 у користуванні, розпорядженні власністю, а також в оплаті комунальних послуг. У звязку з чим, керуючись положеннями ст. 391 ЦК України, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1, зобовязавши Маріупольський центр надання адміністративних послуг зняти з реєстраційного обліку в указаній квартирі ОСОБА_2

Згідно з протоколом розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 28 вересня 2017 року, вказана цивільна справа визначена до розгляду судді Мельник І.О.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 жовтня 2017 року вказану позовну заяву залишено без руху, оскільки до такої не доданий документ на підтвердження сплати судового збору у належному розмірі.

Указана ухвала отримана позивачем 22 листопада 2017 року.

24 листопада 2017 року на виконання вказаної ухвали позивачем надана квитанція про сплату судового збору у розмірі 640 грн.

Розпорядженням від 28 грудня 2017 року № 273 призначений повторний автоматичний розподіл справи у звязку із перебуванням судді Мельник І.О. тривалий час на лікарняному на невизначений строк, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 28 грудня 2017 року, вказана цивільна справа визначена до розгляду судді Музиці О.М.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, провадження в цивільних справах здійснюються відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У звязку з цим, указана цивільна справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 січня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 31 січня 2018 року на 10:00 год. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті вказану цивільну справу на 22 березня 2018 року о 17:00 год., 30 березня 2018 року о 16:00 год.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 30 березня 2018 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Позивач у судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, виходить з такого.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 лютого 2017 року № 79817808, розмір частки 1/1, підстава виникнення права власності: біржовий контракт Александрійської товарної біржі від 02 грудня 2002 року серія АШ № 37, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала указану квартиру у ОСОБА_3, який діяв у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4 (а. с. 10).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна Маріупольської міської ради 10 жовтня 1995 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2, належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а. с. 9).

З особового рахунку № 2680, виданого ЖКП «Житло-Центр», вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а. с. 18).

Відповідно до акта від 02 жовтня 2011 року № 125, складеного ЖКП «Житло Центр», та акта від 04 лютого 2017 року № 71, складеного КСН «Надія», у квартирі за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2 з 2002 року по теперішній час (а. с. 11, 12).

07 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Центру надання адміністративних послуг Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою про зняття з реєстрації ОСОБА_2, але 07 лютого 2018 року їй було відмовлено з посиланням на п. 26 Постанови КМУ від 02 березня 2016 року № 207 та ч. 2 ст. 5 Цивільного кодексу України (а. с. 40).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

ОСОБА_1 у позові заявлені вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1, та зобовязання Маріупольського центру надання адміністративних послуг зняти з реєстраційного обліку в указаній квартирі ОСОБА_2О

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням, що відповідає змісту позову та буде належним способом захисту порушених прав позивача.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є попереднім власником квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Чинним законодавством України не передбачено збереження права користування житлом за попереднім власником у випадку зміни власника.

Право відповідача на користування спірним житлом є похідними від його права власності на вказану квартиру, а з припиненням його права власності, припинилося й право на користування житлом.

З огляду на вказані норми матеріального права, враховуючи, що власник житла змінився, відповідач не є власником указаної квартири, а також судом не встановлено домовленості між власником та відповідачем, які б указували на право останнього на користування житлом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном підлягають задоволенню, шляхом саме визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Щодо вимоги про зобовязання Маріупольського центру надання адміністративних послуг зняти з реєстраційного обліку в указаній квартирі ОСОБА_2, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Підстави для зняття з реєстрації місця проживання особи визначені ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», до яких, зокрема, відноситься судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, крім того Маріупольський центр надання адміністративних послуг не є відповідачем у вказаній справі, до якого заявлені такі вимоги, а тому необхідно дійти висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобовязання зняти відповідача з реєстрації.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом сплачений судовий збір у розмірі 1280 грн., а суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 16, 319, 321 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 5. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та зобовязання зняти з реєстраційного обліку, задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до апеляційного суду Донецької області або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії ВА № 034603, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суддя О.М. Музика