Справа № 286/4115/17
У Х В А Л А

02 квітня 2018 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

з участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Овручі заяву ОСОБА_1 про відвід судді , -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач надав заяву про відвід судді та просить відвести суддю Кулініча Я.В. від участі в розгляді справи №286/4115/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні двором загального користування, мотивуючи тим, що суддя виніс завідома незаконну ухвалу, якою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні двором загального користування.

Суддя Кулініч Я.В., виносячи ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, діяв всупереч вимогам п.п.2 п.3; п. 5, п.6 ст. 175; п.5 ст. 177 ЦПК України. При цьому, в ухвалі не вірно встановлено місце проживання (перебування) відповідача; не встановлено чи є будинок АДРЕСА_1 багатоквартирним будинком, чи будинком з правом власності на частки, не встановлено чи є позивач та відповідач власниками майна в будинку АДРЕСА_1, та чи є власниками або користувачами земельної ділянки. В ухвалі зазначено, що позивач та відповідач проживають за однією і тією ж адресою: АДРЕСА_1.

Його місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, про що 21.03.2018 він отримав довідку з сектору реєстрації місця проживання виконкому Овруцької міської ради.

Окрім того, позивачем порушено порядок досудового врегулювання спору.

Відповідно, не перевіривши дотримання позивачем вимог при поданні позову, суддя Кулініч Я.В. порушив п.п.2 п.3; п. 5, п.6 ст. 175; п.5 ст. 177 ЦПК України, що вказує на його неупередженість та необ'єктивність, а також на пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи.

В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.8 ст. 40 ЦПК України неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Вислухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтями 36, 37 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді у цивільному провадженні.

Так, у відповідності до ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the UnitedKingdom),рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Оцінюючи стосунки, що розглядаються, з врахуванням пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, який посилався на порушення суддею Кулінічем Я.В. норм ЦПК України при прийнятті позову до розгляду; на недійсність жодного документу, який долучений до матеріалів справи; на недоведеність того факту, що спірний двір є двором загального користування; на не проведення досудового врегулювання спору; невірне зазначення адреси його місця проживання, суд відмічає, що дані обставини не мають таку природу та ступінь, яка б свідчила про те, що суд не є безстороннім і упередженим, оскільки суд встановлює особи тих, хто бере участь у судовому засіданні, з'ясовує обставини, на які учасники посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та досліджує докази, якими вони обгрунтовуються, під час розгляду справи по суті, що визначено гл. 6 роз.3 ЦПК України.

Причому, законодавець в імперативній нормі, яка міститься в ч.4 ст.36 ЦПК України чітко визначив, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, суд враховуючи Практику Європейського суду з прав людини у здійсненні правосуддя, відмічає: Європейський суд з прав людини стосовно питання доступу до суду зазначає, зокрема в ухвалі щодо прийнятності Заяви № 6778/05 «МПП "Голуб" проти України» від 18.10.2005, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (див. справу «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 р., серія А № 18, п. 28-36).

Таким чином, аналізуючи обставини справи та норми права, що їх регулюють, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для відводу судді в розумінні положень ст.ст. 36,37 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді у справі №286/4115/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні двором загального користування відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Л. Гришковець