Справа № 484/2651/17
Провадження № 2/484/86/18
Рішення

іменем України

26.03.2018 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Максютенко О.А.

із секретарем судового засідання Завірюха В.Ю.

за участю сторін:позивача - ОСОБА_1 її представника за дорученням ОСОБА_2

представника відповідачів: ОСОБА_3

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: перша Первомайська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права на 1/2 частину будинку та виключення цієї частини із спадкового майна

встановив:

в серпні 2017 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Перша Первомайська державна нотаріальна контора про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на ? частину будинку та виключення цієї частини із спадкового майна мотивуючи наступним.

Позивачка зазначила, що з 2001 року вона і ОСОБА_9 почали разом проживати однією сім»єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, почали вести спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов'язки. Шлюбні стосунки не реєстрували, так як на той час позивачка перебувала у іншому зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду від 30.07.2003 року було розірвано справа 2-1179 2003 року, свідоцтво про розірвання шлюбу вона отримала 31.08.2004 року.

За час проживання однією сім»єю у них народилась долнька ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1

27.10.2006 року вони придбали за спільні кошти в інтересах сім»ї житловий будинок з господарськими - побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, для сумісного проживання. За спільною домовленість будинок був оформлений за договором купівлі-продажу на ім.»я ОСОБА_9

В даному будинку вони проживали однією сім»єю разом з ОСОБА_9 та їх спільною донькою ОСОБА_23 до дня смерті ОСОБА_9, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_4.

За період сумісного проживання вони облаштували придбаний будинок, за спільні кошти купували необхідні матеріали, меблі та предмети домашнього вжитку, проводили ремонти.

За життя ОСОБА_11 заповіту не склав. Спадкоємцями за законом першої черги є відповідачі по справі: його діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та його батьки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 липня 2017 року справа №484/2052/17 встановлено факт батьківства ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні суду позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 до суду надала заяву про слухання справи у її відсутність позовні вимоги визнає.

Представник відповідачів: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на відсутність достатніх та належних доказів, що можуть встановити факт сумісного проживая позивачки та спадкодавця ОСОБА_12 однією сім»єю як чоловіка та дружини з 2004 року.

В попереднії судових засіданнях відповідачі батько та мати спадкодавця ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що їх син ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ніколи не проживав разом однією сім»єю з позивачкою ОСОБА_1 ніколи не вів разом з нею спільного бюджету. На купівлію житлового будинку по АДРЕСА_1 їх син брав кредит в банку, який вони всі разом виплачували. Ремонт в житловому будинку також робили разом. З 2014 року ОСОБА_1 періодично приходила до їх сина, однак разом вони не проживали.

Суд заслухавши сторони, свідків: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, позивача в якості свідка ОСОБА_21, ОСОБА_22, дослідивши письмові матеріали справи та переглянувши відеозаписи дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Так судом встановлено, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, про що видано свідоцтво про смерть актовий запис № 46 від ІНФОРМАЦІЯ_3 Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 13).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_9 відкрилась спадщина на належний йому на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2006 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 В електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно даний житловий будинок зареєстровано 31.10.2006 року. (а.с.14-16).

24 липня 2017 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області встановлено факт батьківства ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Василівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Миколаєві, відносно ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилась в м. Первомайську Миколаївської області (а.с.19).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_9 Перша Первомайська державна нотаріальна контора Миколаївської області завела спадкову справу №88/2017 за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_23 та ОСОБА_7 (а.с. 122-129).

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_9 однією сім»єю без реєстрації шлюбу понад п'ять років з 31.08.2004 року до смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суд обґрунтовує свої висновки наявністю в період з 31.08.2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 взаємних прав та обов'язків, притаманних подружжю, веденням ними спільного господарства, наявності в них спільного бюджету, що підтверджено матеріалами справи: довідкою голови квартального комітету №47 ОСОБА_22, де зазначено, що ОСОБА_21 проживала разом з ОСОБА_9 15 років по АДРЕСА_1, вела з ним спільне господарство, виховували разом спільну доньку ОСОБА_23 (а.с. 74); фотокартками спільних святкувань (а.с.114-117, 161-171), відеозаписами зустрічі нових років та хрестин переглянутих в судовому засіданні та долучених до матеріалів справи; фотокопією заяви від 17.03.2017 року відповідача ОСОБА_4 про прийняття спадщини надану до Першої Первомайської державної нотаріальної контори, де він нотаріусу повідомив, що на момент смерті разом з померлим ОСОБА_9 проживала однією сім»єю, але не перебувала в шлюбі ОСОБА_1 (а.с. 123); довідкою квартального комітету від 09.11.2017 року ОСОБА_22, яка видана на підставі протоколу складеного головою квартального комітету його замісником та секретарем, де зазначено, що ОСОБА_1 проживала однією сім»єю з ОСОБА_9 з 2006 року (з моменту придбання житлового будинку) по день смерті ОСОБА_9 в житловому будинку АДРЕСА_1 Спільно виховували доньку ОСОБА_23, вели господарство, проводили ремонти (а.с.151,152), голова квартального комітету ОСОБА_24 була допитана в судовому засіданні в якості свідка та підтвердила відомості викладені в довідках; показами свідків: ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_1, які підтвердили факт проживання як чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_9, та які є близькими друзями яким добре відомі обставини їх сімейного життя.

Відповідно до ст..89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає безпідставними твердження представника відповідачів, що зазначені свідки та докази не підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_9 онією сім'єю без реєстрації шлюбу з 30.08.2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи представника відповідачів про те, що в період з 31.08.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 не проживав однією сім'єю з ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження у суді.

Дане також не підтверджує надані стороною відповідача виписки з ПАТ «ПриватБанку» на ім.»я ОСОБА_6 за період з 01.01.2013 року по 25.09.2017 року по операціям кредитної картки.

Покази свідків зі стронони відповідачів: ОСОБА_25, ОСОБА_15, ОСОБА_16 суд не приймає до уваги, оскільки по переше свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні повідомила, що спадкодавець проживав з ОСОБА_1, однак де саме проживав їй не відомо, крім того, зазначила, що перебуває у неприязних стосунках з позивачкою.

А свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 яким спадкодавець є племінником суду показали, що дуже часто спілкувались з ОСОБА_9 з 2006 по 2014 рік, однак ОСОБА_1 ніколи не бачили в житловому будинку АДРЕСА_1 та не знали, що вони разом проживають однією сім»єю. Покази даних свідків не узгоджуються з вище зазначеними доказами та є суперечливими.

Оригінали квитанцій сплати спадкодавцем ОСОБА_9 грошових коштів згідно договору від 01.11.2006 року надані позивачкою в судове засідання не є доказами на підставі яких можна встановити обставини справи.

Відповідно до положень ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положення ст..77, 78, 79 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а докази які одержані з порушенням порядку, встановленого законом суд не бере до уваги, а достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Враховуючи наведені обставини справи, положення закону, суд приходить до висновку про встановлення у відповідності до статті 74 СК України факту проживання ОСОБА_21 та ОСОБА_9 однією сім'єю без шлюбу в період з 30.08.2004 року з моменту реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_26 відповідно до паспорту (а.с.10-11) до смерті ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно з ч. 2. ст. 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

З урахуванням матеріалів справи та досліджених вище доказів, суд приходить до висновку про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_27 та ОСОБА_9 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, оскільки це майно було набуте ОСОБА_9 під час його проживання однією сім'єю з ОСОБА_1

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи, що позивачем доведено факт її проживання з ОСОБА_9 однією сім'єю без шлюбу з 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 то житловий будинок з господарськими спорудми та будівлями АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_9, частка ОСОБА_1 в цьому спільному сумісному майні подружжя становить 1/2 його частини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За інформацією Першої Первомайської Державної нотаріальної контори миколаївської області спадкодавець ОСОБА_9, померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 заповіту не залишав (а.с.122).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На протязі шестимісячного строку після смерті ОСОБА_9 його дружина ОСОБА_1, його діти ОСОБА_4, ОСОБА_5, мати ОСОБА_6 та батько ОСОБА_7 які є спадкоємицями першої черги, звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Враховуючи, що частка ОСОБА_1 в спільному сумісному майні подружжя становить 1/2 частин від житлового будину, що є спадковим майном.

Згідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Частка відповідачів у справі в спадковому майні ОСОБА_9 складає 1/2 частину від житлового бужинку.

Згідно з ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ст..1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм в натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині.

За такого, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими - побутовими будівлями та спорудами №48 та виключити цю частину із складу спадкового майна (спадщини), залишеного після смерті ОСОБА_9.

Керуючись, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_9 однією сім»єю без реєстрації шлюбу понад п'ять років з 31.08.2004 року до смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати житловий будинок з господарськими -побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими - побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1

Виключити належну ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку з господарськими - побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 із складу спадкового майна (спадщини), залишеного після смерті ОСОБА_9, померлого, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: