АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/3216/17 22-ц/774/312/К/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 215/3216/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справа:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2017 року, яке постановлено суддею Демиденко Ю.Ю. у місті Кривому Розі, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ ««Криворізький залізорудний комбінат»і просив стягнути на свою користь, у зв'язку з ушкодженням здоров'я,921600 грн. з ПАТ ««Криворізький залізорудний комбінат» в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що в період його роботи в шкідливих умовах праці тривалий час підземним слюсарем черговим та з ремонту устаткування, підземним машиністом електровоза, підземним гірником очисного забою на Державному виробничому об'єднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» , на ДП «Криворізький державний залізорудний комбінат» та на підприємстві відповідача, ним отримані хронічні професійні захворювання - радикулопатія попереково-крижова L5. S1 і шийна С6,С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язово-тонічними синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецедивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу в поєднання з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступня), які відповідно до акту розслідування від 02.03.2017 р. виникли з вини роботодавця.

07.03.2007 року висновком МСЕК позивачу первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 5 % по трудовому каліцтву з наступним переоглядом 01.03.2008 р

25.04.2017 р. висновком МСЕК позивачу первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 50 % по радикулопатії, повторно-5% по трудовому каліцтву, та позивача визнано інвалідом 3 групи з наступним переоглядом 01.04.2018 р.

Позивач не може вести звичайний спосіб життя, йому важко виконувати будь-яку роботу, він відчуває постійний біль та обмеження рухів ніг, постійний біль в кистях рук, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв'язки. На підставі вищенаведеного позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ПАТ ««Криворізький залізорудний комбінат» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. без стягнення податків та обов'язкових платежів, та на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на недоведеність позивачем обставин справи, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема відсутні докази в підтвердження наявності факту заподіяння йому моральної шкоди у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача. Крім того, вирішуючи спір, суд не врахував того факту, що позивач працював на шахті ім. Орджонікідзе, яка була передана в платне користування ВАТ «ЦГЗК» з включенням умов про переведення працівників шахти до складу ВАТ «ЦГЗК» відповідно до ст. 36 КЗпП України, тому в даному випадку підприємство відповідача не може нести відповідальність за шкоду, яка могла бути заподіяна позивачу іншими підприємствами.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ ««Криворізький залізорудний комбінат» - Ніколенко К.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача - ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ ««Криворізький залізорудний комбінат» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02.03.2017 року позивачу встановлені хронічні професійні захворювання, а саме: радикулопатія попереково-крижова L5. S1 і шийна С6,С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язово-тонічними синдромами, периферичним нейросудинним синдромом, часто рецедивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу в поєднання з пері артрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ другого ступня).

07.03.2007 року висновком МСЕК позивачу первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 5 % по трудовому каліцтву з наступним переоглядом 01.03.2008 р.

25.04.2017 р. висновком МСЕК позивачу первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 50 % по радикулопатії, повторно-5% по трудовому каліцтву, та позивача визнано інвалідом 3 групи з наступним переоглядом 01.04.2018 р.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Як убачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 02 березня 2017 року (а.с.17-20), причиною професійного захворювання позивача є робота впродовж тривалого часу в умовах перевищення на робочому місці гранично допустимих показників. Також актом встановлено, що підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» в період з 28.10.1991 року по 01.01.1999 року та, де позивач виконував роботу в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища.

Таким чином, роботодавець ПАТ «Кривбасзалізрудком» за період роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло не тільки з вини ПрАТ «Центральний ГЗК», де також працював позивач, але й з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Спростовуються доводи відповідача щодо не доведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Отже, судом вірно встановлено порушення ПАТ «Кривбасзалізрудком» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, а тому саме на роботодавця покладається обов'язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

При цьому, посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, будучи попередженим під підпис про наявність таких умов, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

Доводи апеляційної скарги, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є неналежним відповідачем по справі, оскільки правонаступником ш. Ім. Орджонікідзе є ПАТ «Центральний ГЗК», спростовуються матеріалами справи.

Оскільки, ОСОБА_1 отримав професійне захворювання під час роботи, зокрема, на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком», колегія суддів вважає, що на його користь з відповідача має бути стягнено моральну шкоду, що спричинена ушкодженням здоров'я при виконання трудових обов'язків.

Посилання представника відповідача на практику розгляду аналогічних справ є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, наявність вини підприємства відповідача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежена в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню вини відповідача та тривалості праці позивача на підприємстві.

У зв'язку з чим доводи апеляційного скарги про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: