Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2018 Справа №607/11284/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря О.І.Бігун

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до ОСОБА_4 міської ради про визнання права на спадкове майно кладову кімнату, розташовану в сараї по вул.Танцорова, 9 в м.Тернополі, що зазначена під літерою «Б» в Генеральному плані, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, котра померла 02.02.2017року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_5, йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого він набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, однак у спадкове майно не включено господарське приміщення - кладову у сараї, що знаходиться по вул.Танцорова,9, якою з моменту заселення у зазначену квартиру користувалася його матір. У вказаному сараї мали і мають аналогічні кладовки усі жителі будинку, в одних вони були приватизовані при приватизації житла, з внесенням відомостей у технічні паспорта та договори. В іншої частини, як у його матері, дане питання було випущено з уваги. Вважає, що відсутність відомостей про кладову у свідоцтві про право на спадщину від 15.08.2017р. серії НМЕ 963904 порушує його майнові права на володіння кладовою у сараї по вул.Танцорова, 9, а іншого способу крім судового усунути вказане порушення не виявляється можливим, тому просить позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила, вважає позов безпідставним, оскільки кладова кімната, розташована в сараї по вул.Танцорова, 9 в м.Тернополі, що зазначена під літерою «Б» в Генеральному плані не входить до складу спадкового майна, що успадкував позивач після смерті матері.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

02.02.2017року померла ОСОБА_5, мати позивача.

ОСОБА_5 за життя склала заповіт, відповідно до якого позивачу ОСОБА_1 видано свідоцтво про спадщину за заповітом від 15.08.2017року, спадщина на яку видано свідоцтво складається з: квартири №6 в будинку №9 що на вул.Танцорова в м.Тернополі.

Квартира належала померлій на підставі договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений державним нотаріусом Першої ОСОБА_4 нотаріальної контори ОСОБА_6 10.12.1991року, зареєстрований в реєстрі за №4-6818, з якого вбачається, що покупець ОСОБА_5 купила займану нею однокімнатну квартиру №6 в будинку №9 що на вул.Танцорова в м.Тернополі, яка складається із коридору 6-1 пл.5,1кв.м., кухні 6-2 пл.7,4кв.м., кладовки 6-3 пл.1,1кв.м., ванни 6-4 пл.2,9кв.м., кімнати 6-5 пл.19,4 кв.м.

Право власності на квартиру зареєстроване ОСОБА_4 міським бюро технічної інвентаризації 13.05.1992року та записано в реєстрову книгу за №570.

13.05.1992року ОСОБА_4 міським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на квартиру №6 в будинку №9 що на вул.Танцорова в м.Тернополі, в експлікації до плану будинку зазначено: коридор пл.5,1кв.м., кухні пл.7,4кв.м., кладовка пл.1,1кв.м., ванна пл.2,9кв.м., кімната пл.19,4 кв.м.

Таким чином судом встановлено, що жодних відомостей про кладову кімнату, розташовану в сараї по вул.Танцорова, 9 в м.Тернополі, у вище зазначених документах, не зазначено.

Як вбачається з Генерального плану будинку №9 по вул.Танцорова, сарай з кладовками відображені на схемі позначено літерою «Б», в оціночному акті по домоволодінню №9 по вул.Танцорова також зазначено наявність сараю.

Відповідно до довідки Житлово-експлуатуючої організації ДП«Комунальник-2» №32 від 06.08.2008року, ОСОБА_5 користується кладовою, розміщеною в сараї котрий знаходиться в дворі будинку по вул.Танцорова, 9 в м.Тернополі.

Відповідно до інформації ОСББ «Затишне+» від 17.10.2017року, згідно генплану будинку №9 по вул.Танцорова в м.Тернополі, під літерою «А» знаходиться житловий будинок, під літерою «Б» розміщено 9 зблокованих сараїв для обслуговування 9 квартир цього будинку. Згідно даного плану, починаючи з 1992року мешканцям вказаного будинку при приватизації квартир видавалися реєстраційні посвідчення, в яких вказувалися під літерою «А» квартира та її площа, під літерою «Б» сарай або господарське приміщення, так як в будинку відсутній підвал. При приватизації квартири №6, в реєстраційному посвідченні БТІ помилково не вказало сарай площею 11,6 кв.м. під літерою «Б», який є невідємною складовою квартири.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, що померла, до інших осіб.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.(ст.1218 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст.1268 ЦК України).

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем спадкового майна, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 видано свідоцтво про спадщину за заповітом від 15.08.2017року, спадщина на яку видано свідоцтво складається з: квартири №6 в будинку №9 що на вул.Танцорова в м.Тернополі.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п.23 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_5, котра померла 02.02.2017року - кладову кімнату, розташовану в сараї по вул.Танцорова, 9 в м.Тернополі, що зазначена під літерою «Б» в Генеральному плані, тобто наведене свідчить про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Тобто, за загальним правилом, визначеним в Главах 87, 89 ЦК України, здійснення права на спадкування та оформлення спадкоємців в спадкових правах здійснюється через нотаріуса і лише у тих випадках, коли обєктивно неможливо спадкоємцеві оформитись в спадкових правах через нотаріуса суд вправі визнати за таким спадкоємцем право власності на майно в порядку спадкування.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.

Фактично з наведених вище обставин справи вбачається, що звернення до суду обумовлене бажанням у такий спосіб оформити спадщину, що суперечить засадам цивільного судочинства, яке покликане розв'язувати (вирішувати) спір.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно кладову кімнату, розташовану в сараї по вул.Танцорова, 9 в м.Тернополі, що зазначена під літерою «Б» в Генеральному плані, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, котра померла 02.02.2017року, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, щодо належності кладової кімнати розташованої в сараї по вул.Танцорова, 9 в м.Тернополі спадкодавцю ОСОБА_5 на праві приватної власності, правовстановлюючі документи у спадкодавця відсутні, не здобуто доказів, що вказане майно входить до складу спадщини і в судовому засіданні. Крім того в спосіб захисту обраний позивачем, останній в обхід встановлених законом процедур фактично намагається оформити право власності на нерухоме майно, яким спадкодавець користувалася, однак воно не належало їй на праві власності.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 392, 1216, 1218, 1261,1268,1269 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (м.Тернопіль вул.Руська,23) до ОСОБА_4 міської ради (м.Тернопіль вул..Листопадова,5) про визнання права на спадкове майно кладову кімнату, розташовану в сараї по вул.Танцорова, 9 в м.Тернополі, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, котра померла 02.02.2017року відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_7