Справа № 212/5722/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

04 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Пустовіта О.Г., за участі секретаря судового засідання - Борух Ю.К., без участі сторін, без фіксування судового процесу технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа - Виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян, в якому просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку у вищевказаному будинку.

В обґрунтовування позовних вимог вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-929 від 14 лютого 2001 року, яке було посвідчене державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 їй належить житловий будинок АДРЕСА_1. Право власності на домоволодіння було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 24.07.2013 року за № 10. У вищевказаному будинку крім неї зареєстрованим значаться її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, із його теперішньою дружиною та двома малолітніми дітьми., а також колишня дружина сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 Відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації у вищевказаному будинку не проживає з 2012 року, після припинення сімейно-шлюбних відносин з сином позивача. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає, хоча не проживає в будинку протягом шести років. Всі комунальні послуги сплачує позивач, у зв'язку із чим несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою від 23 серпня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в спрощеному проваджені на 11 жовтня 2018 року.

Ухвалою від 11 жовтня 2018 року розгляд справи відкладено, у зв'язку з клопотанням позивача, на 04 грудня 2018 року.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву , в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляд справи суду не надала, в зв'язку з чим за згодою позивача судом розглянуто справу в заочному порядку.

Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд).

Суд, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 лютого 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 1-929.

Відповідно до копії заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 серпня 2016 року шлюб між ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_2 розірвано.

Згідно акту про не проживання, в будинку АДРЕСА_1, який посвідчений квартальним комітетом, відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинку АДРЕСА_1 з 2012 року.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи факт належності будинку позивачеві на праві особистої приватної власності, не проживання відповідача більше одного року у житловому приміщенні, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 346, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Покровської районної у місті Ради в особі відділу реєстрації місця проживання громадян про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 04 грудня 2018 року та підписано без його проголошення.

Суддя: О. Г. Пустовіт