25 червня 2018 року м. Волноваха
Волноваський районний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Чальцевої Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Сєрих І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 221/1812/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
29.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому та його матері третій особі ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі зареєстрована відповідач його колишня дружина ОСОБА_2 З березня 2016 року між позивачем та відповідачем припинені шлюбні відносини, а 04 вересня 2016 року відповідач забрала свої речі, частину рухомого майна та стала проживати з іншим чоловіком. Добровільно знятись з реєстрації відповідач відмовляється, а вказаний факт змушує позивача сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб. У звязку з цим, позивач просив визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Представник позивача адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заяви наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи також не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.
Третя особа, ОСОБА_3, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло позивачу ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_3 в рівних долях належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7-8).
З довідки про склад сімї №8597 від 05.12.2017 року вбачається, що за вищевказаною адресою зареєстрована відповідач ОСОБА_2, їх син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
З розписки відповідача вбачається, що 04.09.2016 року вона забрала з квартири частину речей в результаті поділу майна подружжя (а.с.10).
Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідач ОСОБА_2 не мешкає за місцем реєстрації з вересня 2016 року, останній раз відповідач за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_3 зявлялась 04.09.2016 року, коли забрала свої речі з квартири.
Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сімї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.
Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.
Враховуючи вищевикладене, пояснення свідків, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин, своїх особистих речей в квартирі вона не має, тому позов слід задовольнити.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривень 80 копійок.
На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.19, 81, 89, 141, 263-265, 281-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою №47 в будинку №173 по вулиці Центральній у місті Волноваха Донецької області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовими заявами відповідачів, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Чальцева