Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/506/18 Головуючий у суді І-ї інстанції Павелко І. Л.
Доповідач Дьомич Л. М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.03.2018 Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Єгорової С.М.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

учасники справи:

заявник- ОСОБА_2

заінтересована особа - Фортечний відділ ДВС м. Кропивницький

ГТУЮ у Кіровоградській області

боржник - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2017 року у складі судді Павелко І.Л. у справі за поданням державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Житньої Валерії Андріївни про примусове проникнення до житла,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року державний виконавець Фортечного відділу Державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Житня В.А. звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житла, а саме квартиру АДРЕСА_1., власник ОСОБА_3 за адресою:

В обґрунтування зазначила, що на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 54094161 про стягнення з ОСОБА_3 коштів на користь банківських установ та держави. Один з виконавчих листів стосується звернення стягнення на майно, а саме за № 2-11664/10 від 15.02.2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19.09.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,67 кв.м (з урахуванням знижувального коефіцієнту балкону), житловою площею 43,22 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новицькою І.О., 27.12.2005 року, за реєстром № 5315.

04 жовтня 2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження та направлено копію постанови боржнику, яка повернулася до відділу у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Державним виконавцем неодноразово направлялись попередження про заплановані виконавчі дії з вимогою надати квартиру для проведення опису та перевірки майнового стану, але стороною вимоги не виконані, про що складено акти. Всі поштові відправлення адресовані боржнику повертаються у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно актів державних виконавців від 01.12.2016 року та від 27.08.2017 року, ОСОБА_3 за поясненнями сусідів за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2017 року задоволено подання державного виконавця. Надано дозвіл на примусове проникнення в квартиру АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_3.

Не погодившись з постановленою ухвалою з підставі її незаконності та необґрунтованості, ОСОБА_2, який не є стороною виконавчого провадження подав апеляційну скаргу. Просить про скасування ухвали суду та відмову у задоволенні подання державного виконавця. Зокрема зазначив, що він на підставі договору купівлі-продажу від 10.11.2017 року придбав квартиру по АДРЕСА_1. Судом та державним виконавцем належним чином не встановлено адресу, за якою необхідно здійснити примусове проникнення, оскільки акти складено за адресою АДРЕСА_1, а примусове проникнення відбувається в його квартиру АДРЕСА_1. На момент постановлення оскаржуваної ухвали власником вищевказаної квартири був ОСОБА_7, а не ОСОБА_3, що викликає сумнів у достовірності складених державним виконавцем актів та встановлення дійсної адреси за якою він повинен проводити виконавчі дії. Вирішене питання про примусове проникнення до житла порушує його права, так як фактично проникнення відбувається в його житло.

ОСОБА_3 викликалась до суду через оголошення на офіційному сайті судової влади України, в засідання не з'явилась (а.с 214).

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, державних виконавців Житньої В.А. та Дворовенка М.П. (відділу примусового виконання рішень), а також пояснення представника стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» Кузнєцова О.В., дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за наступного.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIІІ внесено зміни до ЦПК України від 18.03.2004 року, які набирали законної сили з 15.12.2017 року.

Відповідно до вимог частини 3 статті 3 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Процесуальне питання щодо примусового проникнення до житла вирішувалося на підставі цивільно-процесуального законодавства, що діяло до 15 грудня 2017 року. Тому суд апеляційної інстанції до даних правовідносин застосовує норми ЦПК України в редакції цивільно-процесуального законодавства, що діяли на час подачі подання та вирішення судом даного питання.

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

До суду мають бути надані докази, які б свідчили, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла чи іншого володіння особи гарантується ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, ухвала суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи повинна ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння, наявності доказів знаходження майна боржника у іншої особи, належність житла чи іншого володіння саме цій особі.

Задовольняючи подання державного виконавця про примусове проникнення до житла суд дійшов правильного висновку, що боржником ОСОБА_3 в добровільному порядку не виконано судове рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, будь-яких пояснень з цього приводу не надано, при неодноразових виходах за вказаною у виконавчому документі адресою в призначений день та час боржника вдома не було, що унеможливлює здійснення опису та оцінки її майна для примусового виконання рішення суду в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Вказаний висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам закону. Оскільки визначальним при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області знаходиться зведене виконавче провадження № 54094161 про стягнення з ОСОБА_3 коштів на користь банківських установ та держави. Один із виконавчих документів стосується звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 (а.с.120).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.12.2005 р. приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новицькою І.О., за реєстром № 5315 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.121).

Вищевказана квартира є предметом іпотечного договору, укладеного 19 вересня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3, в забезпечення вимог іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору № 05-101261608-Ф від 19 вересня 2008 року, укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_9 (а.с.18-27).

19.01.2016 року, 01.12.2016 року, 16.02.2017 року та 27.08.2017 року державними виконавцями Фортечного ВДВС Кропивницького ГТУЮ Кіровоградської області за наслідками проведення виконавчих дій складено акти за адресою проживання боржника, згідно яких ОСОБА_3 зі слів сусідів за адресою: АДРЕСА_1 не проживає близько чотирьох років. Двері державному виконавцю ніхто не відчиняє (а.с.125;127;129-130).

За відповіддю ДМС України Управління ДМС України в Кіровоградській області та відділу реєстрації місця проживання особи Кіровоградської міської ради , станом на 05 вересня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані особи відсутні. ОСОБА_3 станом на 06 вересня 2017 року документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон (а.с.131-132).

Державним виконавцем неодноразово на адресу боржника направлялись попередження про заплановані виконавчі дії з вимогою надати квартиру для проведення опису та перевірки майнового стану, але боржником вимоги не виконані, направленні поштові відправлення поверталися на адресу відділу ДВС у зв'язку із закінченням термінів зберігання (а.с.124;126).

Таким чином проведення виконавчих дій щодо перевірки майнового стану боржника, опису та арешту майна, з метою забезпечення виконання судового рішення, не видалось можливим, так як під час виходу державного виконавця для проведення виконавчих дій за вказаною адресою боржника не було вдома.

Відсутність доступу до будинку робить неможливим виконання рішення суду, оскільки в даному випадку єдиним можливим засобом виконання є примусове проникнення до житла боржника. Державні виконавці здійснюють всі передбачені законом дії щодо продажу предмета іпотеки.

Враховуючи, що рішення суду є обов'язковим до виконання на всій території України, колегія суддів встановила, що ухвала суду узгоджується з вимогами закону та матеріалами справи.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом належним чином не встановлено адресу квартири боржника, в яку необхідно здійснити примусове проникнення, оскільки акти державними виконавцями складено за адресою: АДРЕСА_1, а фактично примусове проникнення відбувається за адресою: АДРЕСА_1, не знайшли свого підтвердження.

З матеріалів справи беззаперечно виходить, що за боржником ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Дозвіл на примусове проникнення до житла боржника судом надано за вказаною адресою. Проведення виконавчих дій щодо перевірки майнового стану боржника державними виконавцями також здійснювалось за цією адресою, про що складено акти. Доказів того, що виконавчі дії здійснювали не за адресою де розташована власність боржника, відсутні.

Крім того, згідно наданих представником ПАТ АБ «Укргазбанк» суду апеляційної інстанції листів з ОКП «ООБТІ» та Кіровоградської міської ради, відповідно до планувальних матеріалів та даних, які знаходяться в управлінні житловий будинок має адресу: АДРЕСА_1, по архіву ОКП КООБТІ значиться інвентаризаційна справа за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.225-226).

Доводи скаржника, що він проживає зовсім за іншої адресою за якою проводяться виконавчі дії, адреси власності ОСОБА_3 і його різні, так як він проживає в будинку без корпусу, не знайшли свого підтвердження.

Державний виконавець, а також представник ПАТ АБ «Укргазбанк» повідомили про кримінальні провадження з цього приводу, за наслідком шахрайських дій порушено кримінальну справу, адреса розташування іпотечного майна змінена, з метою відчуження квартири. А фактично, як повідомляє представник Банку і державний виконавець, це одна і та ж квартира. Відсутні одночасно квартири номер АДРЕСА_1 в будинку під номером НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Таким чином, виконавчі заходи передбачені законодавством, здійснюються щодо майна боржника ОСОБА_3, зокрема квартири, яка є предметом іпотеки за адресою АДРЕСА_1, теперішня адреса за наслідком розпорядження Кіровоградського міського голови від 19.02.2016 р. за №24 «Про перейменування вулиць, провулків, та інших об'єктів топоніміки міста» іменується вулиця Соборна НОМЕР_2 (а.с.225).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Правові підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Примусове проникнення державного виконавця до житла боржника є необхідним засобом виконання судового рішення, і суд вірно вирішив це процесуальне питання.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін, оскільки постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 03.04.2018

Головуючий

Судді