Справа №225/1209/18
Провадження №2/225/524/2018
06 липня 2018 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Качаленка Є.В.,
за участю секретаря судового засідання Савченко О.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостйних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Торецька, про позбавлення батьківських прав,-
20 березня 2018 року представник позивача ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову зазначила наступне.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною бабусею малолітньої ОСОБА_4 Відповідач по справі ОСОБА_3 є матір'ю дитини, відомості про батька дитини відсутні. ОСОБА_3 з самого народження доньки батьківських обов'язків не виконує. Дитина в даний час проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 Відповідач веде асоціальний спосіб життя, перебуває на обліку в поліції як особа, яка вживає наркотичні засоби. Позивач увесь свій час приділяє дитині, виховує її, утримує, піклується про неї. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється та не бажає виконувати свої батьківські обов'язки, не цікавиться життям та здоров'ям доньки, не турбується про її майбутнє, матеріальної та моральної підтримки не надає, позивач просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4
Позивач та її представник надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області надав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно ч.2 ст.258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних онуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.
Так, будучі бабусею ОСОБА_4, ОСОБА_2 вправі в її інтересах звертатися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав матері відносно дитини.
У ч.1 ст.164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.
Відповідно до пункту 2 ст.164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини.
Так у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалася на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Суд зазначає, що ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечення медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних цінностей та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8). Як вбачається з Витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст.135 СК України (а.с.14).
Судом встановлено, що всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. ОСОБА_3 з моменту народження дитини і до теперішнього часу ухиляється від виконання юридичного обов'язку по вихованню доньки, ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти
Дані обставини підтверджені встановленими по справі обставинами та дослідженими доказами, зокрема:
- характеристикою на відповідача від 22.01.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 за місцем свого проживання характеризується негативно, не працює, веде асоціальний спосіб життя (а.с.12);
- актом обстеження матеріально-побутових умов від 16.01.2018 року, відповідного до якого ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_3. Квартира знаходиться у вкрай занедбаному стані. Проживання дитини у даній квартирі неможливо (а.с.11);
- заява ОСОБА_5, в якій вона дає згоду на позбавлення її батьківських прав щодо дочки ОСОБА_4, дає згоду, щоб ОСОБА_2 прийняла на себе відповідальність за виховання, життя та здовов'я її доньки (а.с.13);
- поясненнями ОСОБА_6, ОСОБА_7, в яких зазначено, що вихованням дитини займається бабуся ОСОБА_2, мати участі у житті дитини не приймає (а.с.15,16).
Крім цього, з характеристики на ОСОБА_4 вбачається, що оформлювала дитину у дитячий садочок її бабуся ОСОБА_2 Вона також цікавиться у вихователів про дитину, приймає участь у життєдіяльності дошкільного навчального закладу. Мати дитини у період з березня 2016 року по теперішній час у закладі не з'являлася, батьківські збори, консультації, свята, не відвідує (а.с.10).
Частина 5 ст.19 СК України покладає на орган опіки та піклування обов'язок подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору.
З висновку №84-02/15 від 19.02.2018 року ВЦА м.Торецька Донецької області вбачається, що ОСОБА_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, має малолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте дитина з матір'ю не проживає; за інформацією громадської характеристики ОСОБА_3. за місцем мешкання характеризується негативно, не виконує батьківські обов'язки відносно дитини, не спілкується з нею, не займається вихованням доньки, не цікавиться її здоров'ям, не приділяє їй уваги, не проводить з дитиною вільний час, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, матеріально її не утримує; 15.05.2017 року ОСОБА_3 написала нотаріальну заяву, в якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
ВЦА м.Торецька Донецької області вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання дитини, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків.
Таким чином, проаналізувавши всі обставини справи, суд доходить висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, їх підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.
Доказів, які б свідчили про те, що відповідач в силу певних поважних причин або інших обставин не може здійснювати свої батьківські обов'язки щодо своєї дитини, судом не встановлено.
У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідача вплине на інтереси дитини, яка не отримує від своєї матері необхідної уваги та догляду.
Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно з ст.169 СК України, відповідач не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.
За таких обставин суд вважає можливим позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_4
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704, 80 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку м.Торецька Донецької області, зареєстрована АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_1, батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована АДРЕСА_5, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотрири) грн. 80 коп.
Роз'яснити ОСОБА_3 право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: