АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про ухвалення додаткового рішення

20 червня 2018 року м. Київ

Справа № 06.115/796/242/2018 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Литвинова І.В.

Унікальний № 757/27533/15-ц Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Соколової В.В., Борисової О.В.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по розподілу судових витрат у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &q?рв;Про судоустрій і статус суддів&quсу; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &quдн;Голос України&quга; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII &q?ов;Прикінцеві та перехідні положення&q?ев; Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &q?вн;Про судоустрій і статус суддів&q? с; апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII &q?нк;Перехідні положення&qu &; ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 542 750 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 901 113 грн. та судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 542 750 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 901 113 грн., та судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 31 грудня 2015 р. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволені позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, у якій просив рішення Апеляційного суду міста Києва скасувати, та залишити в силі рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року.

Постановою Верховного Суду від 21 березня 2018 року в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 було відмовлено, рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року залишено без змін.

14 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду міста Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення по розподілу судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що під час звернення з апеляційною скаргою він просив скасувати рішення суду першої інстанції та стягнути понесені ним судові витрати з позивача.

Під час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції його скаргу було задоволено в повному обсязі, проте питання щодо розподілу судових витрат залишилось невирішеним.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про час, дату та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України (в редакції 2017 року) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 21 березня 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідно до п.1.6. ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент розгляду справи) ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків від ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до п.1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент подачі позову) ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата з 01 січня 2015 року становить - 1 218,00 грн.

Позивач ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовом 05 серпня 2015 р. (а.с.3) сплатив судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. (а.с. 2).

Під час звернення з апеляційною скаргою апелянт ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 4 019,41 грн., що підтверджується квитанцією №1232/з2 від 30 грудня 2015 р. (а.с.69).

З відповідного розрахунку сума судового збору, яка підлягала сплаті за подачу апеляційної скарги становить: 3 654 грн. / 100 * 110 = 4 019,40 грн.

Згідно з зазначеним вище розрахунком сума, яка підлягала оплаті за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 становила 4 019,40 коп.

Фактична сплачена сума становить 4 019,41 грн.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України (в редакції чинній на момент розгляду справи) судовий збір є частиною судових витрат, розмір якого, порядок сплати та повернення встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України (в редакції чинній на момент розгляду справи) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст.141 ЦПК України (в редакції 2017 року), судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів встановила, що в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 р. не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Оскільки рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 жовтня 2016 року, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 21 березня 2018 року, про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 набрало законної сили, то судові витрати присуджуються відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено.

Колегія суддів вважає подану заяву про ухвалення додаткового рішення обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в частині відшкодування суми судового збору який підлягав оплаті за подачу апеляційної скарги в розмірі 4 019,40 грн. відповідно до Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на момент розгляду справи)

Керуючись ст. 270 ЦПК України (в редакції 2017 року), колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по розподілу судових витрат - задовольнити.

Ухвалити у справі додаткове рішення яким стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 02156, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: 03028, АДРЕСА_2) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 4 019 (чотири тисячі дев'ятнадцять) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 20 червня 2018 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.В.Соколова

О.В.Борисова