МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр.№2/521/4398/18
04 грудня 2018 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Романюк О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомПриватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
У вересні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (далі ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») звернулось до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що останній 12 вересня 2015 року о 18 годині 00 хвилин в Одеській області, Овідіопольському районі по автодорозі Південь-Північ, керуючи автомобілем «BMW 525», державний номер НОМЕР_1, при розвороті поза перехрестям не надав дорогу автомобілю «ОСОБА_1 Купер», державний номер НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив п. 13.1. ПДД України, внаслідок ДТП автомобіль «ОСОБА_1 Купер», державний номер НОМЕР_2, застрахований ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» отримав механічні пошкодження.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2015 року відповідачаОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Позивач вказував, що дану дорожньо-транспортну пригоду визнано страховою подією, з настанням якої виник обовязок страховика виплатити страхове відшкодування.
Оскільки позивач повністю виконав покладенні на нього обовязки щодо виплати страхового відшкодування, посилаючись на положення Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» просило суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховою сумою у розмірі 9361,38 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 1762,00 грн.
Представник позивача, діюча за довіреністю від 01 січня 2018 року в судове засідання не зявилась, надала суду клопотання, згідно якого підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, а також просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 5, 93).
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 95, 96).
Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року було ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 85-86).
У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги пятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються.
Судом встановлено, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» є юридичною особою та діє на підставі статуту (а.с. 6-42).
Встановлено, що 12 вересня 2015 року о 18 годині 00 хвилин в Одеській області, Овідіопольському районі по автодорозі Південь-Північ, відповідач, керуючи автомобілем «BMW 525», державний номер НОМЕР_1, при розвороті поза перехрестям не надав дорогу автомобілю «ОСОБА_1 Купер», державний номер НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив п. 13.1. ПДД України, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «ОСОБА_1 Купер», державний номер НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 80).
Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2015 року, на підставі якої відповідач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притгнутий до адміністративної відповідальності (а.с. 55).
Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Тому суд при винесенні рішення не зясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю марки «ОСОБА_1 Купер», державний номер НОМЕР_2.
Встановлено, що на момент ДТП автомобіль «ОСОБА_1 Купер», державний номер НОМЕР_2. був застрахований ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», відповідно до договору страхування №670509315.15 від 25 травня 2015 року (а.с. 43-49).
З матеріалів справи вбачається, що власник автомобілю «ОСОБА_1 Купер», державний номер НОМЕР_2, звертався до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 76).
Вказаний звіт та розрахунок сторонами не оскаржувалися.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобовязаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.
Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач також розпорядився на власний розсуд.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь різниці міжфактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності у розмірі 9361,38 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір у справі складає 1762,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1).
Керуючись ст. ст. 16, 993, 1166, 1188, 1191, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 12,13, 81, 259, 223, 263-265, 280, 284, 288, 289, 354 ЦПК України суд
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 04 грудня 2018 року.
Суддя: О.М. Сегеда