УХВАЛА

12.07.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Чередніченко Н.П.,

з участю секретаря Конельської А.С.

за участю секретаря Конельській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позовних вимог у цивільній справі за позовом Гаражно-будівельного кооперативу «Енергетик-2» до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової Ольги Іванівни, про визнання незаконним набуття права власності, визнання незаконним рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

В провадження Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ГБК «Енергетик-2», в якій позивач просить суд:

- визнати незаконним набуття ОСОБА_1 право власності на гараж № АДРЕСА_1 гараж № АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 00, оскільки у ОСОБА_1 відсутні законні підстави для набуття такого права власності;

- визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41426716 від 04.06.2018 року;

- скасувати запис про проведену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. , як державним реєстратором, реєстрацію права власності ОСОБА_1 на гараж № АДРЕСА_1 гараж № АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 00;

- скасувати реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 00 - гараж, об'єкт житлової площі: ні; площа: загальною площею (кв.м.) 158,9; адреса: АДРЕСА_3

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року відкрито провадження у справі.

Разом з позовною заявою, позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позовних вимог, в якій просив постановити ухвалу, якою заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження, відчуження та передачі в користування гаражу АДРЕСА_4, гараж № АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 00, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41426716 від 04.06.2018 року.

Мотивуючи вимоги, викладені у заяві, вказує на те, що оскільки у червні 2018 року на спірний об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 проведено державну реєстру права власності, остання може вчинити дії щодо відчуження гаражу АДРЕСА_4, гараж № АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 00, який є предметом спору у даному судовому провадженні, що перешкодить виконанню судового рішення, у разі задоволення позовних вимог позивача.

Дослідивши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позовних вимог, матеріали цивільної справи, суд надходить до насптуного.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Вид заходів забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а саме - заборона вчиняти певні дії, а у даному конкретному випадку - заборона відчуження спірного майна до вирішення спору по суті, не призведе до суттєвого обмеження прав відповідача на володіння та користування його майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет даного позову - спір про право власності на об'єкт нерухомого майна - гараж АДРЕСА_4, гараж № АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 00, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, як обґрунтована, а вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позовних вимог у цивільній справі за позовом Гаражно-будівельного кооперативу «Енергетик-2» до ОСОБА_1, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової Ольги Іванівни, про визнання незаконним набуття права власності, визнання незаконним рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно - задовольнити.

Заборонити відповідачу ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження, відчуження та передачі в користування гаражу АДРЕСА_4, гараж № АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна № 00, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41426716 від 04.06.2018 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копії ухвали для виконання направити до Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а також учасникам справи для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя