АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1044/18Головуючий у 1-й інстанції
Категорія: на ухвалу Прилуцький В.О. Доповідач в апеляційній інстанції Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

головуючого Василенко Л.І.

суддів Гончар Н.І., Нерушак Л.В.

секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_3,

заінтересована особа - Соснівський відділ ДВС м.Черкаси ГТУЮ в Черкаській області

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 травня 2018 року (дата складання повного тексту не зазначено, суддя в суді першої інстанції - Прилуцький В.О.) у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії працівників Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області, :

в с т а н о в и в :

27 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в якій просив скасувати постанови Смілянського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області за № 6982/15.2.31 від 20.02.2018 року, № 6965/15.2.31 від 20.02.2018 року, № 6980/15.2.31 від 20.02.2018 року, № 6969/15.2.31 від 20.02.2018 року.

Скарга мотивована тим, що на виконанні в Соснівському ВДВС перебуває виконавчий лист № 2-600/10, виданий 6 квітня 2010 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина в розмірі ? частини заробітку.

З 2017 року, після призначення пенсії, ОСОБА_3 регулярно сплачує аліменти і по мірі можливості сплачує заборгованість за минулий період.

20 лютого 2018 року у цьому виконавчому провадженні було винесено постанови про тимчасове обмеження позивача у праві виїзду за межі України, у праві користування зброєю, полювання та керування транспортними засобами.

Скаржник зазначає, що він не ухилявся від виконання рішення суду про стягнення аліментів, а заборгованість утворилася у зв'язку з тим, що він був тривалий час безробітній, утримував важко хвору матір, а з 2014 року проходив службу в зоні АТО, де отримав поранення.

Також ОСОБА_3 в своїй скарзі зазначає, що заборгованість за аліментами у нього виникла до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів». Оскільки Закон зворотної дії у часі не має, винесення наведених постанов є неправомірним.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 травня 2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії працівників Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що скарга є необґрунтованою, посилання ОСОБА_3 на ч. 1 ст. 58 Конституції України безпідставними, а інтереси дитини в даному випадку є пріоритетними.

У апеляційній скарзі, поданій 21 травня 2018 року, ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не являється боржником, який ухиляється від сплати аліментів, як це зазначено в постановах від 20.02.2018 року. Заборгованість за аліментами утворилася до набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», а оскільки закон зворотної сили немає, то постанови державного виконавця від 20.02.2018 року є неправомірними.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що на виконанні Соснівського ВДВС м. Черкаси перебуває виконавчий лист № 2-600 від 6 квітня 2010 року по виконанню рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах головного державного виконавця Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, яка не оскаржується боржником, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 1 січня 2018 року становить 52 140 грн. 90 коп. (а. с. 9)

20 лютого 2018 року головним державним виконавцем Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, у виконавчому провадженні № 18922402 за виконавчим листом № 2-600 виданим 06.04.2010 р., у зв'язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів у розмірі 52 140,90 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, винесено постанови, якими встановлено: тимчасове обмеження у праві полювання, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, ОСОБА_3 (а. с. 5 - 8)

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 року, який набрав чинності 06.02.2018 року, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування, з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Зокрема, відповідно до частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній з 06.02.2018 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, закон зобов'язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження зазначених прав боржника.

Доводи боржника про порушення закріпленого у статті 58 Конституції України принципу неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів, не ґрунтуються на вимогах Закону. Врахування заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла у боржника за період до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни в ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», не можна розцінювати як надання цій нормі зворотної сили. Приймаючи рішення про винесення постанов, передбачених частиною дев'ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має враховувати, що відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування до боржника тимчасових обмежень обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

За статтею 195 СК України, яка регламентує визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

При розрахунку заборгованості, з яким погодився боржник, державний виконавець виходив з того, що ОСОБА_3 зобов'язаний сплачувати аліменти в судовому порядку з 01.03.2010 року. Згідно матеріалів виконавчого провадження станом на 01.06.2017 року було встановлено заборгованість ОСОБА_3 в сумі 61 119,95 грн. Згідно наданих квитанцій по сплаті аліментів боржник сплатив 2 592 грн., заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_3 станом на 01.08.2017 року встановлена в сумі 58 527,95 грн. За період з 01.08.2017 року по 31.12.2017 року боржником повинно було бути сплачено 5 425,70 грн., сплачено - 11 812, 75 грн. Таким чином заборгованість по аліментам ОСОБА_3 станом на 01.01.2008 року становила 52 140, 90 грн. (а. с. 9)

Тому доводи апеляційної скарги, про те, що заборгованість могла бути обчислена лише після набуття чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 7 грудня 2017 року № 2234-VIII, яким внесені зміни до Закону № 1404-VIII, є безпідставними, оскільки обмеження за несплату аліментів згідно положень частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» застосовуються державним виконавцем після набрання цим законом чинності (06 лютого 2018 року), а визначення заборгованості по аліментам за шість місяців, за наявності якої до боржника застосовуються відповідні обмеження, є порядком визначення заборгованості, а не встановленням відповідальності особи.

Щодо доводів ОСОБА_3 проте, що він не являється боржником, який ухиляється від сплати аліментів, як це зазначено в постановах державного виконавця від 20.02.2018 року, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання боржника на відсутність роботи та умислу у невиконані рішення суду, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Проведення відрахувань з пенсії з 01.08.2017 року по даний час, як поточних у розмірі 1/4 так і 1/4 в рахунок погашення заборгованості, за викладеного, не свідчить про те, що ОСОБА_3, на час винесення оскаржуваних постанов, не являється боржником, так як підставою винесення постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев'ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» є саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Доводи ОСОБА_3, приведені в апеляційній скарзі, про те, що заборгованість по аліментам ним систематично погашається починаючи з серпня 2017 року, тому державний виконавець посилив його вже існуючу цивільно-правову відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини та порушив його конституційні права також не заслуговують на увагу, оскільки суд правомірно зазначив про те, що вказані заходи не посилюють відповідальність, а вдосконалюють порядок примусового стягнення, спрямовані на забезпечення належного виконання рішень щодо стягнення аліментів з метою зменшення розміру їх заборгованості, забезпечення захисту інтересів та належного утримання осіб, які їх отримують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 травня 2018 року у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повний текст постанови виготовлено 20 червня 2018 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді Н.І. Гончар

Л.В. Нерушак