Справа № 462/4525/16 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/7493/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю:представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_9, про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності.

Оскаржуваною ухвалою суду зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, за участі третьої особи ОСОБА_9 про визнання договору дарування недійсним до вирішення справи за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_8, за участі третьої особи ОСОБА_7 про визнання права власності та стягнення заборгованості.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати. Зазначає, що провадження у справі № 462/2589/14-ц за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10 до ОСОБА_8 за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення заборгованості зупинено Апеляційним судом Львівської області у зв'язку із призначенням судово-технічної експертизи боргової розписки від 27 грудня 2007 року, дійсність якої заперечується. Проте результати призначеної експертизи боргової розписки від 27 грудня 2017 року не стосуються заявленого позову у справі № 462/4525/16-ц про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності, оскільки підстави недійсності правочину визначенні ст.ст. 203, 215 ЦК України, а боргова розписка від 27 грудня 2017 року стосується лише стягнення грошових коштів, і не стосується майна щодо якого заявлено позов. Крім цього зазначає, що предметом позову у справі №462/4525/16-ц, що перебуває у провадженні судді Ліуша А.І., є ті ж самі позовні вимоги та між тими ж самими сторонами, що у справі №462/2990/14-ц за позовом ОСОБА_11, ОСОБА_10 до ОСОБА_8 та ОСОБА_2 про визнання договору дарування фіктивним та визнання права власності на майно та земельну ділянку, провадження у якій відкрито 12 травня 2014 року суддею Боровковим Д. О. та яка на даний час знаходиться в його провадженні, а також у справі №462/25 89/14-ц за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10 до ОСОБА_8 за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання права власності на те саме майно та стягнення заборгованості, за результатами розгляду якої, 31 травня 2017 року, Залізничним районним судом м.Львова ухвалено рішення, яким позивачам відмовлено у визнанні права власності на вказане майно та земельну ділянку за безпідставністю. Враховуючи викладене, апелянт вважає, що оскільки позивачами заявлено інший позов із тими самими підставами, предметом та між тими ж самими сторонами у справі №462/4525/16-ц, що є предметом розгляду у справі №462/25 89/14-ц та №462/2990/14-ц, провадження в яких відкрито раніше, і в одній із них ухвалено рішення, наявні усі підстави для залишення даного позову без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 щодо задоволення апеляційної карги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з неможливості розгляду даної справи до вирішення іншої, яка розглядається в порядку цивільного судочинства, а саме, справи за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 До ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення заборгованості, оскільки дійсність розписки ОСОБА_8 має безпосереднє значення для вирішення даної справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України, чинного на момент постановлення оскаржуваної ухвали, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до абз. 4 п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов»язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п.4 ч.1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог,чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість розгляду.

З позовної заяви ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності вбачається, що позовні вимоги обґрунтовані позивачами наявністю розписки ОСОБА_8, за умовами якої ОСОБА_8 отримала від позивачів 6395000.00 грн., які зобов»язувалася повернути до 31.12.2012 року або передати у власність майно чи майнові права на еквівалентну суму. Зважаючи на те, що ОСОБА_8 кошти позивачам у встановлений строк не повернула, ними пред»явлено позов про визнання недійсним договору дарування, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно, зазначене у розписці, а саме, земельну ділянку та приміщення лазні - пральні по АДРЕСА_1

Тобто, позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обгрунтовані наявністю розписки, достовірність якої ОСОБА_8 заперечує, що підтверджується рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2017 року у справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за розпискою від 27.12.2007 року та визнання за ними права власності на майно, зазначене у розписці, яке є предметом апеляційного оскарження.

Під час апеляційного розгляду апеляційної скарги на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2017 року, ухвалою Апеляційного суду Львівської області було призначено судову почеркознавчу експертизу на предмет встановлення достовірності підпису ОСОБА_8 на розписці від 27.12.2007 року, наявністю якої позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обгрунтовують позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності.

Оскільки ОСОБА_5, ОСОБА_4 позовні вимоги про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності обґрунтовують розпискою від 27.12.2007 року, достовірність якої ОСОБА_8 заперечується, то рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за розпискою від 27.12.2007 року та визнання за ними права власності на майно, зазначене у розписці, законність та обґрунтованість якого переглядається судом апеляційної інстанції, яким призначено судову почеркознавчу експертизу зазначеної розписки, матиме значення при розгляді справи за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності.

Враховуючи те, що у справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за розпискою від 27.12. 2007 року та визнання за ними права власності на майно,може бути вирішене питання, що стосується підстав позову ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку та приміщення пральні - лазні у АДРЕСА_1, а саме, встановлення достовірності підпису ОСОБА_8 у розписці від 27.12.2007 року, наявністю якої позивачі обґрунтовують позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку та приміщення пральні - лазні у АДРЕСА_1 до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за розпискою від 27.12. 2007 року та визнання за ними права власності на майно.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2017 року, яке оскаржене ОСОБА_8 і є предметом апеляційного провадження, частково задоволено позов ОСОБА_9, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 - 5948789.00 грн. заборгованості; на користь ОСОБА_4 - 3729796.00 грн. та на користь ОСОБА_5 - 2398000.00 грн.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що задоволення позовної вимоги про визнання за позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку та приміщення пральні - лазні у АДРЕСА_1, залежатиме від обставин, встановлених рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2017 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за розпискою від 27.12.2007 року, яке не набрало законної сили у зв»язку з його оскарженням.

За вищенаведеного, розгляд справи за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку та приміщення пральні - лазні у м. Львові по вул. Пілотів до набрання законної сили рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31.05.2017 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за розпискою від 27.12. 2007 року та визнання за ними права власності на майно, є неможливим, а відтак колегія суддів вважає вірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20.03.2018 року

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.