П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2018 року місто Київ

справа № 753 /15035/16-ц

апеляційне провадження № 22-ц/796/531/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.

суддів: Поливач Л.Д., Шахової О.В.

при секретарі Коцюрбі Л.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Дарницького районного суду міста Києва у складі судді Трусової Т.О. від 25 травня 2017 року у справі за позовом житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-20» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року житлово-будівельний кооператив «Молодіжний-20» (далі - ЖБК «Молодіжний-20») звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. У зв'язку з неналежним виконанням обов'язку щодо оплати житлово-комунальних послуг у відповідача утворилась заборгованість за період з серпня 2009 року по червень 2016 року в розмірі 21 545 грн. 61 коп.

Посилаючись на викладене, ЖБК "Молодіжний-20" просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг у сумі 21 545 грн. 61 коп., інфляційні втрати в розмірі 11 696 грн. 46 коп., пеню в розмірі 4341 грн. 01 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1939 грн. 11 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2017 року позовні вимоги ЖБК «Молодіжний-20» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Молодіжний-20» заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції у розмірі 33 242 грн. 07 коп. та судові витрати у сумі 1 102 грн. 40 коп., а всього 34 344 грн. 47 коп. У решті позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що сума стягнутих нарахувань не підтверджена позивачем у встановленому законом порядку; індекс інфляційних втрат розрахований неправильно. Крім того, скаржник звертає увагу суду на ту обставину, що судом неправомірно стягнуто суму заборгованості у розмір 13 624 грн. 10 коп., нараховану за грудень 2014 року, в той час як плата за вказані послуги не нараховувалась з серпня 2009 року.

Рішення суду в частині відмови у стягненні трьох процентів річних від простроченої суми та витрат на правову допомогу не оскаржується, а тому в силу положень ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ЖБК «Молодіжний-20» - Мамаєв Д.Ю. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

ЖБК «Молодіжний-20» було створено на підставі постанови виконавчого комітету Київської міської ради і Київської міської ради профспілок № 125 від 10.11.1992 року та рішення загальних зборів, затвердженого рішенням Київської міської державної адміністрації № 94 від 10.11.1992 року, з метою забезпечення житлом членів житлово-будівельного кооперативу та членів їх сімей шляхом будівництва 15-поверхового будинку по АДРЕСА_1, із усіма жилими і нежилими приміщеннями цього будинку, прибудинковою територією та інженерними спорудами, що забезпечують його функціонування, за рахунок власних коштів кооперативу (п. 1 статуту ЖБК «Молодіжний-20»).

Відповідно до п. 12 статуту ЖБК «Молодіжний-20» здійснює експлуатацію і ремонт належного йому житлового будинку на утримання прибудинкової території за рахунок коштів кооперативу. Оплата за користування тепловою та електричною енергією, газом, водопроводом та каналізацією у будинку кооперативу проводиться за тарифами, встановленими для державного житлового фонду.

ЖБК «Молодіжний-20» до червня 2015 року забезпечував надання будинку АДРЕСА_1 всього комплексу житлово-комунальних послуг (окрім послуг з електропостачання), включаючи послуги з утримання будинку і прибудинкової території, централізованого опалення, водовідведення та постачання холодної і гарячої води, а з липня 2015 року надає лише послуги з утримання будинку і прибудинкової території, що сторонами у справі не спростовується.

Отже, позивач у справі, у період часу за який порушується питання про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, був належним балансоутримувачем, а тому він має права, передбачені ч. 1 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтями 20, 21 Закону визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України (далі - Правила).

Згідно з п. 7 зазначених Правил власник квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов'язок по оплаті житлово-комунальних послуг, утримання будинку і прибудинкової території в будинках (квартирах) приватного житлового фонду покладено на власника і ст. 162 ЖК України.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неналежно оплачує житлово-комунальні послуги з серпня 2009 року, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за період з серпня 2009 року по червень 2016 року у сумі 21 545 грн. 61 коп., суд першої інстанції помилково врахував нараховану у грудні 2014 року заборгованість за централізоване постачання холодної води та централізоване опалення у розмірі 13 164 грн. 01 коп. з огляду на недоведеність вказаної суми.

Відповідно до акту від 21 грудня 2014 року про перевірку даних лічильників холодної та гарячої води № 5 у квартирі відповідача були зняті показання лічильників холодної та гарячої води і встановлено використання ним 579 мі холодної води та 578 мі гарячої води.

При цьому, позивачем зазначено, що попередні показання лічильників становили 208 мі та 215 мі відповідно, тобто позивачем спожито 371 мі холодної води та 363 мі гарячої води і розмір заборгованості розрахований відповідно до тарифів дійсних станом на грудень 2014 року.

Разом з тим, судом достовірно встановлено, що ЖБК «Молодіжний-20» не надсилало ОСОБА_1 платіжні квитанції на оплату послуг з централізованого постачання гарячої та холодної води з 2009 року, оскільки останній не надавав показання лічильників. Однак, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаної обставини.

Таким чином, цілком очевидно, що об'єм спожитої відповідачем гарячої та холодної води виник у період з 2009 року по грудень 2014 року, а застосування тарифів дійсних станом на грудень 2014 року є несправедливим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що нарахування позивачем заборгованості за централізоване постачання холодної води та централізоване опалення у грудні 2014 року в розмірі 13 164 грн. 01 коп. є безпідставним.

Що стосується позовних вимог ЖБК «Молодіжний-20» в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 11 696 грн. 46 коп. від простроченої суми заборгованості, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов'язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов'язаннями.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошового зобов'язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання вираженого в національній валюті полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів.

Оскільки відповідачем було допущено порушення по оплаті наданих житлово-комунальних послуг, то наявні підстави для стягнення суми боргу з урахуванням інфляційних втрат.

Разом з тим, розмір інфляційних втрат за час прострочення позивачем визначено з порушенням порядку їх розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у розмірі 6 102 грн. 46 коп. (інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочки виплати заборгованості).

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції змінити, зменшити розмір заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Молодіжний-20» з 33 242 грн. 07 коп. до 14 023 грн. 97 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1, подана представником - ОСОБА_2, підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 468 грн. 52 коп..

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником - ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2017 року змінити, зменшити розмір заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь житлово-будівельного кооперативу "Молодіжний-20", з 33 242 грн. 07 коп. до 14 023 грн. 97 коп., суми судового збору з 1 102 грн. 40 коп. до 468 грн. 52 коп.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 5 лютого 2018 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Л.Д. Поливач

О.В.Шахова