АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року

м. Харків

Справа № 640/12809/16-ц

Провадження № 22-ц/790/374/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коваленко І.П.,

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря - Дмитренко А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкодиза апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 26 липня 2017 року (у складі судді Бородіної Н.М.),

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, в якому просили стягнути з відповідача на їх користь майнову шкоду в сумі 30 000 грн. і моральну шкоду в сумі 35 000 грн., завдані внаслідок затоплення квартири позивачів з вини відповідача.

В обґрунтування позовних вимог вказували, що позивачам на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. 20.03.2013 року з вини відповідача сталося залиття їх квартири, внаслідок чого були пошкоджені стелі, стіни та двері. Позивачі, з урахуванням оцінки спеціаліста, оцінюють майнову шкоду в розмірі 30000 грн., спричинену залиттям. Крім того, вважають, що їм спричинена моральна шкода, внаслідок пошкодження їх майна, яку вони оцінюють в сумі 35000 грн.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 26 липня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 24670 грн., стягнуто ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі по 600 грн. кожному, а також судовий збір в сумі 19 грн. 75 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 452 грн.40 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що у звіті від 03.03.2017 року ОСОБА_5 розмір матеріальної шкоди розрахувала не з реальної вартості майна з урахуванням зносу, а з вартості нових будівельних матеріалів та нею здійснено не оцінку майна в цілому, а здійснено визначення вартості ремонтно-будівельних робіт по відновленню оздоблення квартири.

Крім того, апелянт вказує, що позивачі взагалі не надали жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння їм моральної шкоди.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності завдання шкоди відповідачем внаслідок залиття квартири.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19.02.2003 року НОМЕР_1 та від 19.01.1998 року НОМЕР_2.

З акту, складеного комісією дільниці № 12 Київської району КП «Жилкомсервіс» від 20.08.2013 року, у складі : інженера дільниці та майстра дільниці, виявлені свіжі сліди залиття квартири АДРЕСА_1, зокрема: в житловій кімнаті на стелі розміром 21 кв.м., на стіні, які оштукатурені і пофарбовані. Фарба облущилась та в деяких місцях обвалилась. На стелі містами почалась відставати штукатурка до дранки. Підлога вкрита паркетом - намок та вздувся. Намокли та взулися вхідні двері у кімнати та вбиральню. Також в коридорі залита стеля - 4,5 кв.м., стіни.

Електропроводка намокла та вийшла із ладу. Світло в квартирі відсутнє.

Залиття відбулося з вище розташованої квартири 39, при обстеженні якої було встановлено, що в даній квартирі ведуться ремонтні роботи із заміною опалювальних приладів. На момент обстеження квартири АДРЕСА_2 опалювальні радіатори зняті, на трубопроводах підведення і відводу центрального опалення запірна арматура відсутня.

20.08.2013 року співробітниками ХТМ проводились роботи по 100% заповненню домової системи центрального опалення теплоносієм, в наслідок чого сталося залиття нижче розташованої квартири АДРЕСА_1.

Допитані під час судового розгляду справи свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили залиття 20.03.2013 року квартири АДРЕСА_1.

Позивачем в обґрунтування розміру спричиненої шкоди, внаслідок залиття наданий звіт суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 від 03.03.2017р., відповідно до якого вартість відновлюваних ремонтних робіт складає з урахуванням фізичного зносу (55%) - 29114 грн.

Згідно договору купівлі-продажу від 21.07.1995р., зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (спільна сумісна власність).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали проведення ремонтних робіт в своїй квартирі із заміною в тому числі приладів опалення, однак зазначали, що затоплення 20.08.2013 р. відбулося за вини КП «Жилкомсервіса», які не заглушили труби опалення при знятті радіаторів, а також КП «ХТМ» які не повідомили про заповнення системи опалення.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року N 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

З акту, складеного комісією дільниці № 12 Київської району КП «Жилкомсервіс» від 20.08.2013 року, у складі: інженера дільниці та майстра дільниці, виявлені свіжі сліди залиття квартири АДРЕСА_1, зокрема: в житловій кімнаті на стелі розміром 21 кв.м., на стіні, які оштукатурені і пофарбовані. Фарба облущилась та в деяких місцях обвалилась. На стелі містами почалась відставати штукатурка до дранки. Підлога вкрита паркетом - намок та вздувся. Намокли та взулися вхідні двері у кімнати та вбиральню. Також в коридорі залита стеля - 4,5 кв.м., стіни.

В матеріалах справи наявний звіт суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 від 03.03.2017 року, відповідно до якого встановлений перелік матеріалів та робот необхідних для здійснення відновлюваного ремонту квартири АДРЕСА_1, які узгоджуються із виявлені в акті про залиття ушкодженнями.

Кошти, визначені у звіті як непередбачувані витрати в сумі 9876 грн., не прийняті судом першої інстанції, оскільки не є обґрунтованими.

Звіт здійснений у відповідності до Закону суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8, яка має сертифікат, дійсний з 11.04.2016 року по 11.07.2019 рік, тому є належним та допустимим доказом, який відповідачем не спростований (при цьому судом роз'яснювалось право призначення експертизи).

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню майнова шкода в сумі 24670 грн.

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і в частині часткового задоволення позову про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування морального збитку, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральний збиток, зокрема, полягає в душевних стражданнях, що фізична особа випробувала в зв'язку з знищенням чи ушкодженням його майна. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.

Розмір моральної шкоди суд першої інстанції визначив з урахуванням встановлених по справі обставин, характеру та тривалості душевних страждань, які зазнала позивач ушкодженням стану її квартири, руйнування та знищення майна та речей внаслідок залиття, яке відбулося саме з квартири відповідача.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Позивачами рішення суду не оскаржувалось.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 26 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді А.І. Овсяннікова

І.С. ащенко