АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/4633/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/43749/17

21 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року про визнання неподаною та повернення позивачу позовної заяви, постановлену під головуванням судді Малинникова О.Ф., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради ветеранів про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

30 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради ветеранів, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради ветеранів, зобов'язати відповідача надати йому відповідь на заяву від 03 жовтня 2017 року та стягнути з відповідача на його користь компенсацію у розмірі 15, 00 грн. за поштові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 03 жовтня 2017 року засобами електронної пошти він звернувся до відповідача із заявою, проте відповідь на свою заяву від відповідача не отримав. Зазначив, що, не надавши відповідь на його заяву, відповідач порушив вимоги ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», що завдало йому моральних страждань, оскільки унеможливлювало функціонування його особистості на Конституційних засадах.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_2 до Київської міської ради ветеранів про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 23 квітня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначив, що при постановленні ухвали судом не було враховано фактичні обставини справи та не досліджено наявні докази. Вказав на те, що 27 грудня 2017 року електронною поштою він направив до суду заяву на виконання вимог ухвали про усунення недоліків, проте, його заяву не було враховано судом при вирішенні питання про повернення позовної заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?я ;Голос України&q?пу; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, п. 14 ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради ветеранів, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради ветеранів, зобов'язати відповідача надати йому відповідь на заяву від 03 жовтня 2017 року та стягнути з відповідача на його користь компенсацію у розмірі 15, 00 грн. за поштові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року позовну заяву позивача ОСОБА_2 було залишено без руху та надано п'ятиденний строк, з моменту отримання копії ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: редагованої позовної заяви з чітким викладом обґрунтування свого позов та доказів отримання відповідачем заяви позивача від 03 жовтня 2017 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до Київської міської ради ветеранів про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії визнано неподаною та повернено позивачу.

Постановляючи вказану ухвалу, повертаючи позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що останнім недоліки позовної заяви у визначений судом строк не усунуто, у відповідність до вимог ст. 175, 177 ЦПК України позов не приведено, а тому він підлягає поверненню згідно ст. 185 ЦПК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно вимог ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, повинен перевірити дотримання позивачем вимог статей 119 і 120 ЦПК України, в редакції, що діяла станом на дату постановлення ухвали, щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 119 ЦПК України, в редакції, що діяла станом на дату постановлення ухвали, встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до вимог статті 121 ЦПК України, в редакції, що діяла станом на дату постановлення ухвали, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частина 2 статті 121 ЦПК України, в редакції, що діяла станом на дату постановлення ухвали, передбачала, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року позовну заяву позивача ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк протягом п'яти днів для усунення недоліків позову, шляхом подання до суду редагованої позовної заяви з чітким викладом обґрунтування свого позову та доказів отримання відповідачем його заяви від 03 жовтня 2017 року.

Вказану ухвалу ОСОБА_2 отримано 26 грудня 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

12 січня 2018 року ОСОБА_2, на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року, поштою направив заяву про усунення недоліків позову, яка надійшла до суду 24 січня 2018 року. У вказаній заяві позивач уточнив зміст своїх позовних вимог, зазначив в чому полягає завдана йому моральна шкода та чим вона підтверджується. Також зазначив, що 27 грудня 2017 року засобами електронної пошти він направив заяву про усунення недоліків на електронну адресу суду, але, всупереч вимогам Закону України «Про звернення громадян» його заява не була прийнята судом, тому просив продовжити строки виконання вимог ухвали від 05 грудня 2017 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до Київської міської ради ветеранів про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, визнано неподаною та повернуто позивачу, з підстав не усунення недоліків позову та невідповідності позовної заяви вимогам ст. 175 і 177 ЦПК України.

Вимоги до форми та змісту позову визначені ст. 119 ЦПК України, в редакції, що діяла станом на дату постановлення ухвали про залишення повної заяви без руху. Частина друга цієї статті визначає, що позовна заява повинна містити: ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без руху та, в подальшому, визнаючи її неподаною і повертаючи, суд першої інстанції вважав, що позивачем нечітко викладено зміст позовних вимог та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, якою позивач обґрунтовує свої вимоги, наявність підстав для звільнення від доказування а тому заява не відповідає положенням ст. 119 ЦПК України.

Разом з тим, статтею 119 ЦПК України, в редакції, що діяла станом на дату постановлення ухвали, не встановлено конкретних вимог до формулювання змісту позовних вимог та викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Позовна заява ОСОБА_2 формально складена з урахуванням норм ст. 119 ЦПК України та містить як зазначення позовних вимог, так і обґрунтування позову позивачем.

В поданій на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року про залишення позову без руху заяві, для підтвердження своїх вимог доказами ОСОБА_2 також зазначено, що, підтвердженням завданої йому моральної шкоди внаслідок протиправної поведінки відповідача є унеможливлення функціонування його особистості на Конституційних засадах, оскільки порушене його право на отримання відповіді, розмір компенсації моральної шкоди визначений ним з міркувань достатньої суми компенсації моральної шкоди.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2, розпорядившись своїми правами на власний розсуд, сформулював вимоги та виклав їх обґрунтування, а також долучив до позову ті докази, які у нього були в наявності.

Проте, постановляючи ухвалу від 30 січня 2018 року, суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, як наслідок, прийшов до передчасного висновку про невідповідність поданої ОСОБА_2 позовної заяви вимогам ст. 175 і 177 ЦПК України та про повернення позовної заяви з підстав не усунення недоліків, не врахувавши при цьому, що позовна заява залишалась судом без руху з підстав її невідповідності вимогам ст.ст. 119-121 ЦПК України.

За правилом ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції .

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 є обґрунтованими, ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року про повернення позовної заяви постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30 січня 2018 року скасувати та направити справу до Шевченківського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 червня 2018 року.

Головуючий: Судді: