Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/769/18 Головуючий у 1 інстанції: Боровікова А.І.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В позові зазначало, що відповідно до укладеного кредитного договору від 03.12.2006 р. відповідач ОСОБА_4 03.12.2006 року отримав кредит у розмірі 2175 грн. 80 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов Договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

У зв'язку з порушеннями умов Договору відповідачем, станом на 24.03.2014р. утворилася заборгованість останнього перед Банком у сумі 43775 грн. 24 коп., а саме: 1721 грн. 25 коп. - заборгованість за кредитом; 15764 грн. 77 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1018 грн. 32 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 22710 грн. 17 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2060 грн. 73 коп. - штраф (процентна складова). Позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у сумі 43775 грн. 24 коп. та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2014 року у позові відмовлено повністю.

На вказане рішення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення, просило скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 10 лютого 2015 року апеляційна скарга ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2014 року скасовано в частині відмови щодо стягнення заборгованості в розмірі 4460,22 грн., яка стягнута судовим наказом та закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог. В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року рішення апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року,рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03.12.2006 року в розмірі 4 460,22 грн., яка стягнута за судовим наказом від 15.03.2008р. - закрито.

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 03.12.2006р. в сумі 18 066,71 грн., яка складається з: пені за несвоєчасність виконання зобов»язань - 17 642,41 грн., заборгованості по комісії - 424,30 грн. В іншій частині позову - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року рішення апеляційного суду скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Зазначеним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судами встановлено, що 03 грудня 2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № ZPE0RX06010133 про надання останньому строковий кредит в сумі 2 175,80 на строк з 03 грудня 2006 року до 02 грудня 2008 року включно, зі сплатою процентів за його користування у розмірі 2% на місяць на залишок заборгованості та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 42,43 грн. Договір був укладений у формі заяви за послугою ("Розстрочка") ("СТАНДАРТ"). Згідно змісту вказаної заяви відповідач ознайомився та погодився з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку (а.с. 5, 66).

Судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 березня 2008 року із ОСОБА_4 на користь ЗАТ КБ "ПриватБанк" було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 4 460,22 грн, (яка складається із заборгованості за кредитом - 1 345,48 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 594,02 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 344,92 грн) на користь заявника ЗАТ КБ "ПриватБанк", яка виникла станом на 21 лютого 2008 року (а.с. 81).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Розділом 4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) передбачений порядок розрахунків. Пунктом 4.3 згаданих Умов передбачено, що кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості за кредитом, насамперед, направляються для відшкодування витрат/збитків банку згідно п. 3.2.11, 3.3.8 цих Умов, далі пені згідно розділу 5 цих Умов, далі - простроченої комісії за кредитом, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених процентів за кредитом, далі - простроченої заборгованості за кредитом, частина суми, що залишилась (у т.ч. сума, надана позичальником понад суми щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за кредитом, далі - комісії, далі - винагороди, далі - процентів, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості за кредитом виконується не пізніше дати зазначеної у заяві. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятись від суми щомісячного платежу. При несплаті винагороди, комісії згідно заяви відсотків, і/або частини кредиту до останнього дня періоду сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п 4.4 Умов, нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом - 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту.

Згідно судового наказу від 15.03.2008 року виданого Комунарським районним судом м . Запоріжжя з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 4 460,22 грн. станом на 21.02.2008р. Судовий наказ не оскаржений та у судовому порядку не скасований.

З судового наказу вбачається, що з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 4 460,22 грн., тобто вся заборгованість, яка існувала на момент видачі судового наказу в тому числі заборгованість за кредитом та заборгованість по процентах за користування кредитом.

У ч. 1 ст. 105 ЦПК України зазначено, що боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.

Згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України у разі ненадходження від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред"явлення до виконання.

Матеріали справи не містять даних про скасування судового наказу, таким чином він є дійсним.

Існування судового наказу, який набрав законної сили, виключає повторне стягнення зазначеної суми у порядку позовного провадження.

Враховуючи, що відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ "Приват Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03.12.2006 року в розмірі 4 460,22 грн. необхідно скасувати і провадження у справі в цій частині закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подав письмову заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Позивач звернувся до суду лише 03.04.2014 року, тобто після спливу строку позовної давності.

З табличного розрахунку банку випливає, що після видачі судового наказу 15.03.2008р. позичальник здійснив чотири платежі: 23.03.2009р. на суму 1 141,32 грн., 23.04.2009р. на суму 636,36 грн., 15.05.2009р. на суму 1090,91 грн., 09.07.2009р. на суму 576,86 грн. ( а.с. 3,4). Саме ці платежі, на думку банку, переривають строк позовної давності.

Проте ці ствердження банку є неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку.

Таким визнанням боргу може бути, зокрема, його часткова сплата, на чому і наполягає банк.

Перевіркою вказаних вище чотирьох платежів, здійснених позичальником у 2009р., за первинними документами - меморіальними ордерами, копії яких маються в матеріалах справи, встановлено, що всі ці платежі здійснені ОСОБА_4 на виконання судового наказу, про що свідчить зазначення в меморіальних ордерах "надходження за позовами" ( інших судових рішень за цим кредитним договором не було) ( а.с. 37-39).

Із вказаного слідує, що здійснення ОСОБА_4 платежів саме на виконання судового наказу, не може розглядатись як визнання ним заборгованості, нарахованої за період після видання судового наказу, а отже не є діями, які переривають перебіг позовної давності по подальшій заборгованості.

Оскільки перебіг позовної давності переривається виданням судового наказу, то строк позовної давності слід відраховувати з 15.03.2008р., а позов, пред"явлений банком до суду 14.04.2014р., є таким, що поданий після спливу визначеного сторонами п"ятирічного строку позовної давності.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Таким чином, оскільки ухвалено судове рішення (судовий наказ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання визначено до 02 грудня 2008 року.

Тому висновки суду про відмову в позові про стягнення заборгованості за період з 21.02.2008р. у зв"язку з пропуском строку позовної давності є правильними, ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають застосованим судом нормам матеріального права.

З огляду на наведене колегія суддів змінює рішення суду, скасувавши в частині відмови в позові по заборгованості станом на 21.02.2008р. та закривши провадження у цій частині, а в решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374,376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2014 року у цій справі скасувати в частині відмови в позові щодо стягнення заборгованості станом на 21.02.2008р. у загальному розмірі 4 460,22 грн., яка стягнута судовим наказом, та закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 333/2966/14

Провадження №22ц/778/769/18 Головуючий у 1 інстанції: Боровікова А.І.

Суддя-доповідач: Воробйова І.А.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості , -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2014 року у цій справі скасувати в частині відмови в позові щодо стягнення заборгованості станом на 21.02.2008р. у загальному розмірі 4 460,22 грн., яка стягнута судовим наказом, та закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: