АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Остапчук Т.В.
№22-ц/796/4889/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача УкраїнецьЛ.Д.

суддів Оніщука М.І.

ШебуєвоїВ.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАНАМЕДІКУС» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАНАМЕДІКУС» про визнання недійсним іпотечного договору, -

В С Т А Н О В И В

У квітні 2017 року ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним іпотечного договору, який обґрунтувало тим, що банк поручився власним майном та передав в іпотеку ОСОБА_4 квартиру за адресою АДРЕСА_1 з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 перед відповідачем за попереднім договором від 19.12.2013 року. Проте договір іпотеки є нікчемним згідно ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

У січні 2018 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, мотивовану тим, що відповідачем звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, обтяження на спірну квартиру як предмет іпотеки припинено 01.09.2014 року. Запис про державну реєстрацію права власності відповідача здійснено наступного дня після припинення обтяження, а саме 02.09.2014 року та того ж дня спірну квартиру було відчужено на користь ТОВ «ПАНАМЕДІКУС». Враховуючи наведені обставини вважає, що існує реальна загроза повторного відчуження квартири, що унеможливить її повернення у власність банку.

Також зазначило, що у випадку незадоволення вимог про забезпечення позову, унеможливить виконання неплатоспроможним банком зобов'язань перед вкладниками та перед державою, що призведе до нанесення державі збитків в особливо великих розмірах.

Просило суд вжити заходи забезпечення позову ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК», а саме шляхом:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ПАНАМЕДІКУС» вчиняти дії щодо відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 161, 90 кв.м.;

- заборонити органам державної реєстрації прав та нотаріусам, як спеціальним суб'єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти дії, пов'язані з проведенням реєстрації прав власності, переданих в іпотеку щодо квартири, яка розташована за адресою: . АДРЕСА_1, загальною площею 161, 90 кв.м;

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2018 року заяву представника позивача Публічного акціонерного товариства «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ТОВ «ПАНАМЕДІКУС» вчиняти дії щодо відчуження квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 161, 90 кв.м.;

Заборонено органам державної реєстрації прав та нотаріусам, як спеціальним суб'єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти дії, пов'язані з проведенням реєстрації прав власності, переданих в іпотеку щодо квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 161, 90 кв.м;

Не погоджуючись з ухвалою, ТОВ «ПАНАМЕДІКУС» оскаржило її в апеляційному порядку.

Зазначає, що згідно ухвали суду ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним іпотечного договору, проте будь яких вимог до ТОВ «ПАНАМЕДІКУС» позивач не висуває. Тобто між позивачем та ТОВ «ПАНАМЕДІКУС» відсутній спір.

Також вказує, що судом першої інстанції не було враховано те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а ТОВ «ПАНАМЕДІКУС» не є відповідачем у справі.

Окрім цього, зазначає, що суд першої інстанції своєю ухвалою від 28 грудня 2018 року відмовив позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову, а 27 березня цю саму ж заяву, подану повторно, задовольнив.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які з&qule;явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» посилалося на те, що відповідач може повторно відчужити спірну квартиру, оскільки вона була відчужена ОСОБА_4 одразу після припинення обтяження на квартиру як предмет іпотеки, що унеможливить її повернення у власність банку.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити в порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а також ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно пунктів 2,4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Отже, чинним законодавством передбачена можливість забезпечувати позов шляхом заборони вчиняти певні дії щодо предмету спору, особам, які не є відповідачами у справі, якщо вжиття таких заходів єнеобхідним для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Таким чином вимога заяви про забезпечення позову саме шляхом заборони ТОВ «ПАНАМЕДІКУС», яке є третьою особою у справі та органам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти дії щодо спірної квартири ґрунтується на приписах Закону.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ураховуючи те, що квартира, яка була предметом іпотеки, протягом одного дня була передана (відчужена) відповідачем до статутного капіталу ТОВ «ПАНАМЕДІКУС», тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що є достатні підстави вважати, що існує реальна загроза повторного відчуження квартири, що унеможливить повернення квартири у власність банку, як наслідок, унеможливить виконання неплатоспроможним банком зобов'язань перед вкладниками та перед державою.

Не є підставою для скасування ухвали посилання ТОВ «ПАНАМЕДІКУС» на те, що суд першої інстанції своєю ухвалою від 28 грудня 2017 року відмовив позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову, а 27 березня цю саму ж заяву, подану повторно, задовольнив, оскільки ухвала суду від 28 грудня 2017 року не є предметом касаційного оскарження і суд не може визначати їх законність та обґрунтованість в рамках розгляду даної апеляційної скарги.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАНАМЕДІКУС залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 червня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва