Ухвала

Іменем України

20 червня 2018 року

місто Київ

справа № 646/6006/17

провадження № 61-35279ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, Слобожанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 квітня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих Пенсійним фондом України щодо ненарахованої та неотриманої різниці у пенсії державного службовця за період з жовтня 2010 року до листопад 2013 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 22 932, 83 грн, а також на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих Слобожанським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова за період з листопада 2013 року до 29 лютого 2016 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 51 985, 63 грн, разом суму 74 918, 46 грн шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції за період з 30 серпня 2014 року до 28 лютого 2016 року у розмірі 23 311, 70 грн шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев'ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1 762, 00 грн.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Додатково Верховним Судом враховано, що судове рішення судом апеляційної інстанції постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року, апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановивши тим самим, що спір є малозначним.

Касаційна скарга не містить посилання на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2017 року та постанова Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2018 року ухвалені у малозначній справі й не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження не може бути розглянуто судом, оскільки Верховний Суд визнав цю справу малозначною, а отже, такою, рішення в якій не підлягають касаційному оскарженню. Наведе дає підстави для висновку про відсутність правових підстав для вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, що не підлягають перегляду в касаційному порядку.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, Слобожанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова про відшкодування шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний