Справа № 266/754/15-ц
Провадженя№ 2/266/14/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Курбанової Н.М.,

при секретарі Макогон С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії Альфа-Гарант про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, які в остаточній редакції зводяться до наступного, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії Альфа-Гарант на його користь 29894,96 грн. - матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди у вигляді страхового відшкодування, пені 7889,68 грн., інфляційних витрат 37552,64 грн., та 3 % річних 4584,19 грн., а всього 79921,47 грн. та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 квітня 2012 року о 08 годині 00 хвилин, водій автомобілю НОМЕР_1 ОСОБА_3 на перехресті вулиці Чорноморської та провулка Чорноморського в Приморському районі міста Маріуполя, не був уважним, не впевнився в безпеці свого маневру при виїзді з другорядної дороги на головну, не надавши переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Мазда, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, чим порушив п.п. 2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Мазда державний номер 535-10СК. Приморським районним судом м. Маріуполя була винесена постанова від 08 травня 2012 року, згідно якої ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності, як особа винна в дорожньо-транспортній пригоді. Позивач вважає, що шкоду, заподіяну його майну, а саме автомобілю НОМЕР_3, повинен відшкодувати відповідач ТДВ СК Альфа-Гарант у повному обсязі, так як автомобіль відповідача ОСОБА_3 було застраховано. З метою встановлення розміру шкоди, яка заподіяна йому відповідачем, він 09 квітня 2012 рок звернувся до суб'єкта оціночної діяльності для проведення автотоварознавчого дослідження для встановлення вартості матеріальної шкоди. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №313 (02) 1300412 від 19.04.2012 р., сума матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля НОМЕР_3, складає 41 327, 64 грн., яку завдав відповідач ОСОБА_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_4 власником якого є ОСОБА_4, який застрахував в ТДВ СК Альфа-Гарант цивільно-правову відповідальність будь якої особи, яка керує даним автомобілем. Згідно висновку №14232/17-54 комісійної авто товарознавчої експертизи від 25.10.2017 р., проведеної Київським науково-дослідницьким інститутом судових експертиз, утилізаційна вартість транспортного засобу «Мазда», державний номер НОМЕР_2 після ДТП, яке сталося 08.04.2012 р. станом на квітень 2012 р. складає 11432,96 грн. Отже, різниця між матеріальною шкодою та утилізаційною вартістю складає 29894,96 грн. Позивач ОСОБА_1 у встановлений законом термін звертався до відповідача з заявою про виплату завданої йому шкоди, це підтверджується повідомленням про вручення листа від 06.06.2012 р. Своїм листом від 27.07.2012 р. відповідач фактично відмовив у виплаті страхового відшкодування. 18.09.2012 р. позивач ОСОБА_1 направив цінним листом з описом викладеного свою незгоду з відмовою йому у виплаті страхового відшкодування. Даний лист був проігнорований відповідачем, відповіді отримано не було. 17.02.2013 р. позивач ОСОБА_1 направив повторний лист з вимогою про виплату страхового відшкодування, який був отриманий 25.02.2012 р., на даний лист також не було відповіді та не яких дій з боку відповідача щодо врегулювання даного спору зроблено не було. Вважає, так як ТДВ СК «Альфа-Гарант» прострочив виконання грошового зобовязання, то зобовязаний сплатити не тільки страхове відшкодування, але й інфляційні витрати 3% річних та пеню. Оскільки згідно закону на страхове відшкодування страховику надається 90 днів, позивач вважає, що даний час починає свій перебіг від дня коли була розглянута заява ОСОБА_1 страхове відшкодування. Базовою датою вважає дату первинної відповіді, а саме 27.07.2012 р. 90 днів від цієї дати 25.10.2012 р. Отже, з 25.10.2012 р. починається нарахування інфляційних витрат та 3 % річних. Пеня яка передбачена законом у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нараховується за останній рік з 05.12.2016 р. по 04.12.2017 р. Станом на 04.12.2017 р. заборгованість по страховому відшкодуванню складає різницю між висновком авто товарознавчого дослідження №313(02)130412 від 19.04.2012 а. та висновку №14232/17-54 комісійної судової авто товарознавчої експертизи від 25.10.2017 р. у сумі 29894,96 грн. Інфляційні витрати в період з 25.10.2012 р. по 04.12.2017 р. складають 37552,65 грн., 3% річних в період з 25.10.2012 р. по 04.12.2017 р. складають 4584,19 грн. Пеня в період з 05.12.2016 р. по 04.12.2017 р. складає 7889,68 грн. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача складає 79921,47 грн.

Представник позивача ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності, у відкритому судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові, просили його задовольнити.

Представники відповідача ТДВ СК Альфа-Гарант ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які діють на підставі довіреностей, будучи допитаними в режимі відео конференції, позовні вимоги ОСОБА_1 визнали частково та зазначили, що вказані правовідносини регулюються спеціальним Законом « Про обов,язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідача звернувся до позивача з відповідним листом від 27.07.2012 року про надання згоди на визнання автомобілю фізично знищеним, бо від такої згоди залежить методика розрахунку страхового відшкодування та відповідача було повідомлено, що рішення буде прийнято тільки після отримання від нього відповіді. Позивач відповіді на зазначене звернення не надав, але звернувся до суду з відповідним позовом. На момент звернення відповідач не мав законних підстав для прийняття рішення про відшкодування шкоди. Таку відповідь компанія отримала тільки 25.02.2013 року, в якому позивач повідомив, що відремонтував автомобіль та відмовився визнавати його знищеним. Крім того, просив врахувати, що позивач при розрахунку суми відшкодування, не врахував, що договором страхування передбачена франшиза у розмірі 500 гривень, яка не повинна стягуватися з відповідача відповідно до закону. У зв,язку з тим, що висновком експерта встановлена вартість автомобіля до ДТП у розмірі 24921 гривня, а утилізаційна вартість вказаного транспортного засобу після ДТП складає 11 432, 96 гривень та за мінусом розміру франшизи розмір стархового відшкодування складає 12 988 , 04 гривні та саме цю суму визнає відповідач.

Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя від 19.06.2015 р., задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії Альфа-Гарант, ОСОБА_6 та призначено судову автотоварознавчу експертизу (а.с.154 т.1).

Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя від 22.04.2016 р., задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії Альфа-Гарант, ОСОБА_9 Призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії Альфа-Гарант про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди додаткової судової автотоварознавчої експертизи (а.с.35 т.2).

Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя від 20.06.2017 р., призначено додаткову судову авто-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.144-145 т.2).

Суд, допитавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячі з наступного.

Відповідно до п. 2.1 ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції від 09.01.2012 року, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції від 09.01.2012 року, якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 3ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції від 09.01.2012 року, якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії ЯНВ №232843, виданого МРЕВ м.Маріуполя власником пасажирського транспортного засобу марки MAZDAE 2200 реєстраційний № НОМЕР_2, 1993 року випуску є ОСОБА_1 (а.с.30 т.1).

Постановою судді Приморського районного суду м. Маріуполя від 08 травня 2012 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 400 грн. 00 коп. (а.с.7 т.1).

Згідно полісу АА/0054236 від 29 квітня 2011 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ТДВ СК Альфа-Гарант (а.с. 6 т.1).

Згідно висновку експерта ДНДІСЕ № 408/28 автотоварознавчої експертизи від 08.10.2015 року ринкова вартість транспортного засобу «Мазда Е2200» д. н. з. 53510 ЕК, 1993 р.в., до ДТП, яке відбулося 08.04.2012 року, становить 24 921грн. 00коп. (а.с.178-189 т.1).

Згідно висновку експертів Київського НДІСЕ № 14232/17-54 комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 25.10.2017 року, утилізаційна вартість транспортного засобу «Мазда Е2200» д. н. з. 53510 ЕК, після ДТП, яка мала місце 08.04.2012 р. станом на квітень 2012 р. складала 11 432грн. 96коп. (а.с.151-165 т.2).

Дані висновку експертиз відповідають вимог ст.76-80 ЦПК України та є належними, допустимим та достатніми доказами по справі та суд кладе їх в основу рішення.

При цьому суд бере за основу, як належні докази висновки експертів, які кладе в основу рішення та виключає як доказ звіт автотоварознавчого дослідження № 313(02) 130412 від 19 квітня 2012 року, де сума матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля НОМЕР_5, була визначена у розмірі 41 327, 64 грн. (а.с.12-34 т.1), звіт №319 від 20.04.2012 р. про оцінку транспортного засобу оцінювача ОСОБА_10 ТОВ «Експертум АВЕ», де ринкова вартість автомобіля MAZDA Е2200, реєстраційний номер НОМЕР_6, на дату оцінки становила 28411,76 грн. (а.с.93-96 т.1), консультацію №3330 оцінювача ОСОБА_10 ТОВ «Експертум АВЕ», де ринкова вартість після ДТП автомобіля MAZDA Е2200, реєстраційний номер НОМЕР_6, на дату оцінки станови ла20329,88 грн. (а.с. 97-108 т.1)як такі, що є суперечливими та не відповідає вимогам ст.75-80 ЦПК України.

Відповідно до пп. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції від 09.01.2012 року, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно полісу АА/0054236 від 29 квітня 2011 року встановлена франшиза 500 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 12, 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції від 09.01.2012 року, розрахунок страхового відшкодування має виглядати наступним чином:

24 921грн. 00коп. (вартість до ДТП) - 11 432грн. 96 коп. (вартість після ДТП) - 500грн. 00 коп. франшиза) = 12 988грн. 04коп.

Таким чином, 12 988грн. 04 коп. є розміром стразового відшкодування за полісом АА/0054236 від 29 квітня 2011 року.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеним лімітом.

Відповідно до п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

П. 36.5. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Матеріалами справи встановлено, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» направило позивачу лист №12/760 від 27.07.2012 р. з проханням письмово повідомити ТДВ СК «Альфа-Гарант» чи згоден він з тим, що належний йому транспортний засіб є фізично знищеним, чи ні, оскільки від його відповіді залежить методика розрахунку страхового відшкодування. Також, позивача було повідомлено, що рішення по даній ДТП буде прийнято лише після отримання від нього відповіді, а саме, визнання або не визнання транспортного засобу фізично знищеним (а.с.209 т.2).

25.02.2013 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало відповідь від позивача від 17.02.2013 р. на лист ТДВ СК «Альфа-Гарант» № 12/1760 від 27.07.2012 року, в якому позивач повідомляв, що останній дуже любить свій транспортний засіб і пов'язані з ним спогади і вже відремонтував його (а.с.203 т.2).

Отже, ТДВ СК «Альфа-Гарант» не відмовляло позивачу у виплаті страхового відшкодування, а Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції від 09.01.2012 року чітко встановлений порядок розрахунку і виплати страхового відшкодування і без погодження з позивачем методики розрахунку (знищений чи ні автомобіль), ТДВ СК «Альфа-Гарант» не мало права на прийняття рішення по даному страховому випадку.

Таким чином, позивач не надав суду доказів щодо порушення ТДВ СК «Альфа-Гарант» його законних прав та інтересів та не спростував заперечення відповідача щодо направлення до страхової компанії та неотримання останнім листа, направленого направленого 09.04.2012 року ОСОБА_11, тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» пені 7889,68 грн., інфляційних витрат 37552,64 грн., та 3 % річних 4584,19 грн., слід відмовити.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,таким чином, судовий збір у розмірі 108, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача ТДВ СК Альфа-Гарант на користь позивача ОСОБА_1

Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України,інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Витрати за проведення судової авто-товарознавчої експертизи у сумі 3041,28 грн. та 4952,00 грн., а всього 7993,28 грн. понесені відповідачем ТДВ СК Альфа-Гарант, підлягають частковому стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 1298,98 гривень.

Крім того, позивачем, при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 664,60 гривень, виходячи із розміру позовних вимог 66 459, 91 гривня, але позивачем було збільшено розмір позовних вимог 04.12.2017 року, який склав 79 921, 47 копійок, за який судовий збір доплачено не було, таким чином з позивача на користь держави підлягає стягненню різниця в розмірі судового збору 159 гривень.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії Альфа-Гарант про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії Альфа-Гарант на користь ОСОБА_1 Михайловичаматеріальну шкоду, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди у сумі 12988,04 грн. (дванадцять тисяч девятсот вісімдесят вісім грн. 04 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії Альфа-Гарант на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 108 грн. (сто вісім грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії Альфа-Гарант витрати за проведення судової авто товарознавчої експертизи у сумі 1298,98 грн. (одна тисяча двісті девяносто вісім грн. 98 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 Михайловичана на користь держави судовий збір у розмірі 159 гривень.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Маріуполя до Апеляційного суду Донецької області у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного судового рішення 12.03.2018 року.

Суддя Курбанова Н. М.

ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_7, м.Маріуполь, вул.Докучаєва, б.13, 87500

ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю Страхової компанії Альфа-Гарант, , м.Київ, вул. Л.Українки, б.26, 01133