Ухвала

05 квітня 2018 року

місто Київ

справа № 140/2347/16-ц

провадження № 61-11125св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке»,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_4, Ометинецька сільська рада Немирівського району Вінницької області,

розглянув у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» про відмову від касаційної скарги на рішення Немирівського районного суду Вінницької області у складі головуючого судді Слободяник Т. В. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Марчук В. С., Ковальчука О. В. від 08 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» (далі - ТОВ «Ситковецьке») звернулося до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та ОСОБА_4 про визнання договорів оренди земельної ділянки недійсними, просило визнати недійсними договори оренди: земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, № 71; земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, № 72; земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3, №73; земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_4, без номеру, укладені 10 лютого 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру України у Вінницькій області та ОСОБА_4

Позивач на обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 16 грудня 2015 року № 2-6790/20-15-и затверджено технічну документацію із землеустрою та надано ОСОБА_4 терміном на двадцять п'ять років для ведення фермерського господарства земельні ділянки із земель запасу під пасовищами, кадастровий номер НОМЕР_3; із земель запасу під пасовищами, кадастровий номер НОМЕР_5; із земель державної власності, кадастровий номер НОМЕР_1; із земель державної власності кадастровий номер НОМЕР_2, розташованих на території Ометинецької сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Між Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області і ОСОБА_4 10 лютого 2016 року укладено договори оренди землі, а 20 лютого 2016 року державним реєстратором Реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції Вінницької області здійснено державну реєстрацію таких договорів оренди земельних ділянок. За твердженнями позивача, зазначеними договорами оренди землі порушено законні права та інтереси ТОВ «Ситковецьке» як первинного користувача земельних ділянок згідно з договором співпраці від 17 січня 2015 року, укладеним між ТОВ «Ситковецьке» та Ометенецькою сільською радою Немирівського району Вінницької області.

ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом про визнання недійсним договору співпраці від 17 січня 2015 року, посилаючись на те, що він є орендарем спірних земельних ділянок, переданих йому Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області строком на двадцять п'ять років, зазначені земельні ділянки він використовує на підставі договорів оренди, які оскаржені ТОВ «Ситковецьке» з посиланням на договір співпраці від 17 січня 2015 року. За твердженнями ОСОБА_4, оскаржуваний договір є таким, що не відповідає вимогам статей 203, 215 ЦК України, положенням ЗК України та за своїм змістом не відноситься до договорів оренди землі чи постійного користування земельною ділянкою, а тому просив визнати недійсним договір співпраці від 17 січня 2015 року, укладений між Ометинецькою сільською радою Немирівського району Вінницької області та ТОВ «Ситковецьке».

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 08 червня 2017 року у задоволенні позову ТОВ «Ситковецьке» відмовлено, зустрічний позову ОСОБА_4 задоволено, визнано недійсним договір співпраці від 17 січня 2015 року, укладений між Ометинецькою сільською радою та ТОВ «Ситковецьке».

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 08 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Ситковецьке» просило скасувати рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 08 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 08 вересня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають обставинам справи, суди неправильно визначили правовідносини та не застосували відповідні норми матеріального права.

У відзиві на касаційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області просило залишити касаційну скаргу ТОВ «Ситковецьке» без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року у справі відкрито касаційне провадження.

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ТОВ «Ситковецьке» надійшла заява про відмову від касаційної скарги.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України), касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Зазначену цивільну справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду 28 лютого 2018 року.

Справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК Україниособа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

За правилом частини п'ятої статті 398 ЦПК України у разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, яка відмовилася від скарги, не допускається.

У листі, направленому Верховним Судом, заявнику роз'яснено наслідки закриття касаційного провадження у справі та право відкликати заяву про відмову від касаційної скарги.

ТОВ «Ситковецьке» подало до суду заяву, в якій підтримало відмову від касаційної скарги та повідомило, що наслідки закриття провадження у справі відомі та зрозумілі.

Зважаючи на те, що заява про відмову від касаційної скарги подана до закінчення касаційного провадження, вона підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Керуючись статтею 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Прийняти заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» про відмову від касаційної скарги.

Касаційне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке» до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_4 про визнання договорів оренди земельної ділянки недійсними, зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ситковецьке», Ометинецької сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання договору співпраці недійсним закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик