РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року м. Рівне

Справа № 563/625/18

Провадження № 22-ц/4815/345/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Боймиструка С.В.,

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач -ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5, Комунальне підприємство "Реєстраційний офіс" Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненській області,

за участю представника позивача, відповідачки ОСОБА_5 та її представника

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корецького районного суду Рівненської області в складі судді Кулика Є.В. від 17 вересня 2018 року, ухваленого в 17 год. 20 хв. в м.Корець, повний текст якого складено 25 вересня 2018 року,

в с т а н о в и в:

В травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Комунального підприємства "Реєстраційний офіс" Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності.

Позовні вимоги мотивує тим, що йому, як колишньому працівнику колгоспом «Перемога» с.Жадківка у 1989 році був наданий житловий будинок 1970 року побудови, який належав колгоспу і з того часу, він, на підставі відповідного рішення КСП, був зареєстрований та проживав у ньому із сім'єю. Вказані обставини підтверджуються записами у погосподарських книгах Жадківської сільської ради Корецького району за 1989-1998роки, які як акти органів влади підтверджують і його право власності. У 2000 році у зв'язку із переїздом в іншу місцевість він дозволив у вказаному будинку проживати ОСОБА_5 із сім'єю, які поселились як тимчасові жильці. Відповідачка до нього пред'явила позов про визнання його та членів його родини такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за яким ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 22.03.2018 року відкрито провадження у справі. Із змісту позовної заяви він дізнався, що 14.02.2018 р. ОСОБА_5 оформила право приватної власності на житловий будинок, що по АДРЕСА_1, що вона підтвердила витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №113920770.

Оскаржуване рішення та проведену державну реєстрацію права власності за відповідачем на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 вважає протиправним та таким, що порушує його права власника та підлягає скасуванню з підстав недотримання реєстратором Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 17 вересня 2018 року визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційний офіс" Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Власенка В.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 9 з відкриттям розділу) від 14 лютого 2018 року, індексний номер 39665906, за яким за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на житловий будинок із погосподарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1

Скасовано внесений в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис № 24823714 про право власності ОСОБА_5 на житловий будинок із погосподарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення мотивоване тим, що реєстрація права власності ОСОБА_5 на спірне будинковолодіння проведено реєстратором з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідачка спірний будинок не будувала, його за будь-яким договором не придбавала, а тому і жодних законних підстав для оформлення на себе права власності на цей будинок не набула.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що покази свідків, на які послався суд не є належними доказами набуття позивачем права власності на спірний будинок, а ним такі докази в ході розгляду справи надані не були.

Покликається на те, що ОСОБА_4 на протязі 20 років не заявляв жодних прав на вказане майно, не проводив у ньому жодних ремонтних робіт та не сплачував комунальні послуги.

Вважає дії реєстратора по реєстрації її права власності на спірне будинковолодіння такими, що вчинені з дотриманням діючого законодавства, на підставі наданих нею всіх необхідних документів.

Просить рішення суду скасувати, в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - ОСОБА_7 вказує, що суд вірно застосував положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, та, надавши вірну оцінку обставинам справи та зібраним доказам, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду -без змін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 лютого 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 Підставою для проведення реєстрації стала довідка Жадківської сільської ради Корецького району Рівненської області від 9.02.2018 року №110.

Відповідно до змісту цієї довідки сільської ради, за відповідачкою обліковується у погосподарській книзі із 2000 року цей житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, та в якому ОСОБА_5 проживає із 2000 року.

Також із матеріалів справи вбачається, що згідно записів погосподарських книг Жадківської сільської ради Корецького району за 1991-2000роки були відкриті особові рахунки на ім'я ОСОБА_4, господарство відносилося до суспільної групи- колгоспний двір, та вказаний список членів сім'ї господарства. Записів про належність йому будинку погосподарські книги не містять, а записів за 1989-1990роки не знайдено.

Відповідно до інформації, що міститься у листі Жадківської сільської ради Корецького району №130 від 4.07.2018року (а.с.59) житловий будинок на балансі сільської ради ніколи не перебував, у власності ОСОБА_4 не знаходився. Це була квартира бувшого СВК «Перемога». В житловому будинку фактично з 2000 року проживає сім'я ОСОБА_5

Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 № 69.

За приписами п.п. 9, 10 Вказівок про порядок ведення погосподарського обліку сільськими Радами народних депутатів, затверджених Постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25.05.1990, (далі - Вказівки), особові рахунки господарств в погосподарській книзі відкриваються під час закладки книг станом на 1 січня на всіх постійно проживаючих на території сільської ради осіб. Всі записи в особових рахунках проводяться безпосередньо в господарствах. На кожне господарство, включаючи господарства постійно проживаючих квартирантів, відкривається окремий особовий рахунок. Окремим господарством вважаються спільно проживаючі особи (сім'я), які ведуть спільне домашнє господарство.

В погосподарську книгу (форма №1) записуються члени господарств всіх суспільних груп (господарства колгоспників, робочих, службовців і т.д.), які постійно проживають на території сільської ради, незалежно від наявності у них будівель, садиб і худоби.

Отже, чинне на той час законодавство і зокрема, Вказівки про порядок ведення погосподарського обліку сільськими Радами народних депутатів, затверджених Постановою Держкомстату СРСР №69 від 25.05.1990, погосподарські номера відкривалися постійно проживаючим на території сільської ради громадянам, сім'ям, незалежно від наявності у них будівель, садиб і худоби, а тому самі по собі записи в погосподарських книгах, за відсутності інших належних та допустимих доказів набуття права власності не свідчать про перебування нерухомого майна у власності такої особи (осіб).

Позивач у своїй позовній заяві вказував, що спірний будинок був побудований у 1970 році, належав колгоспу «Перемога» с.Жадківка Корецького району і був наданий йому з сім'єю для проживання у 1989році.(а.с.3).

Також у заяві по виклик свідків (а.с.14) ОСОБА_4 зазначив, що спірний будинок був переданий йому у власність в рахунок майнових сертифікатів в ході розпаювання КСП «Перемога».

Сторонами також не заперечується, що позивач у спірному будинковолодінні зареєстрований (прописаний) з 10 жовтня 1988 року.

За наведеного, у даній справі встановлено, що спірне будинковолодіння побудоване у 1970 році і належало колгоспу «Перемога» с.Жадківка Корецького району, в якому в період з 1988 року по 2000 рік із сім'єю проживав позивач.

Питання набуття права власності на той час регулювалося Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-Х1, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, положеннями ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР».

В ході розгляду справи позивачем не надано жодного доказу про передачу (відчуження) колгоспом, а в подальшому КСП «Перемога» спірного будинковолодіння у його власність, а тому покликання ОСОБА_4 про те, що спірне майно, що збудоване у 1970 році колгоспом належить йому на праві власності на підставі записів погосподарських книг не ґрунтується на законі.

Також слід зазначити, що статтею 13 Конституції України закріплено, що власність зобов'язує.

Це означає те, що власник зобов'язаний цікавитись майном, дбати про його стан, вчиняти дії, передбачені чинним законодавством, з метою оформлення права власності.

Встановлено, що з 2000 року позивач у спірному будинковолодінні не проживає, участі в його утриманні не приймає і до травня 2018року жодних прав на нього не заявляв.

За змістом частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

ОСОБА_4 пов'язує своє право власності також із фактом його реєстрації у спірному житлі, а не з його правом на житло та фактом проживання у будинку. Такі доводи заявника суперечать наведеним вимогам законодавства, а тому те, що відповідачка не зареєстрована у спірному житлі не впливає на його доводи щодо порушення прав позивача.

Крім цього слід зазначити, що жилі будинки та житлові приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам, належать до громадського житлового фонду (ст. ст. 4 та 53 ЖК України).

За змістом ст. 53 ЖК України жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією /а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

За наведеного, саме по собі рішення правління колгоспу про надання позивачу жилого приміщення не є підставою для законного вселення в нього.

В матеріалах справи відсутній ордер на вселення позивача у спірне житлове приміщення, а тому він отримав його в користування тимчасово без відповідних правових підстав (ордеру), що виключає добросовісне володіння ним.

Вимоги про визнання протиправним та скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до ст.15 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, не визнання або оспорювання, а в даному випадку ОСОБА_4 не доведено порушення його прав реєстрацією права власності на нерухоме майно за відповідачкою.

Відповідно до пунктів 1 та 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню, з постановленням нового - про відмову у задоволені позову за недоведеністю.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як у задоволенні позову відмовлено, то понесені відповідачкою витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 1057,21грн. слід стягнути з позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 № 69, ст.15 ЦК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 17 вересня 2018 року скасувати.

ОСОБА_4 у задоволені позову до ОСОБА_5, Комунального підприємства "Реєстраційний офіс" Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4(місце проживання АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)на користь ОСОБА_5 (мешканки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) понесені нею витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 1057(одна тисяча п'ятдесят сім)грн.21коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 6 грудня 2018 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Боймиструк С.В.