АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 623/1242/17 Головуючий суддя І інстанції Бєссонова Т. Д.
Провадження № 22-ц/790/363/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із земельних правовідносин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 623/1242/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, треті особи: Ізюмська державна нотаріальна контора, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистов Сергій Юрійович, про поновлення порушеного права, визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та визнання права власності в порядку спадкування за законом, з апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року у складі судді Бєссонової Т.Д., -

встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, що його батькові ОСОБА_4 на підставі державного акту серія НОМЕР_1 належала земельна ділянка площею 5,2951 га, розташована на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 спадщину прийняли його мати ОСОБА_5 як спадкоємець за законом. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, заповівши земельну ділянку ОСОБА_2

Посилаючись на те, що на момент смерті батька він був неповнолітнім, отже вважається таким, що прийняв спадщину, з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_4 просив визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 липня 2006 року на ім'я ОСОБА_5; визнати частково недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_5; частково скасувати реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 липня 2006 року; частково скасувати запис в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі по Бригадирівській сільській раді Ізюмського району Харківської області за № 55 від 22 грудня 2006 року стосовно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 22 грудня 2006 року; визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,2961 га, розташованої на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 вересня 2017 рокупозов ОСОБА_1 задоволено. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 липня 2006 року ВЕА №347317 в частині права ОСОБА_5 на 1/2 частку спадщини, визнано частково недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 22 грудня 2006 року на ім'я ОСОБА_5 в частині права на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області, площею 5,2961 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, частково скасовано реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 липня 2006 року, частково скасовано запис в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі по Бригадирівській сільській раді Ізюмського району Харківської області за № 55 від 22 грудня 2006 року, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Додатковим рішенням цього ж суду від 17 січня 2018 року судові витрати покладено на ОСОБА_1

В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просило рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування скарги зазначило, що Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі на даний час не ведуться, внесення в них виправлень та змін законом не передбачено, вирішивши питання про часткове скасування державного акта на право власності на землю суд не врахував, що земельна ділянка є цілісним об'єктом цивільних прав, не вирішив питання про припинення права власності на вказану земельну ділянку ОСОБА_5 та про її поділ між співвласниками.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 28 грудня 2004 року ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 5,2961 га, розташована на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 13 травня 2005 року.

Позивач ОСОБА_1, який є сином ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження від 14 квітня 1992 року серії НОМЕР_4, на час відкриття спадщини був неповнолітнім.

25 липня 2006 року державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп І.В. було видано ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 5,2951 гектара, розташована на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

На підставі зазначеного свідоцтва ОСОБА_5 було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 22 грудня 2006 року, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі по Бригадирівській сільській раді Ізюмського району Харківської області за № 55.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач прийняв спадщину після смерті батька, оскільки на час відкриття спадщини був неповнолітнім, у зв'язку з чим відповідач ОСОБА_5 не мала права на спадкування ? частини спірної земельної ділянки, правовими наслідками чого є визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 липня 2006 року ВЕА №347317, Державного акту на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 22 грудня 2006 року, часткове скасування реєстрації свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 липня 2006 року, часткове скасування запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК).

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою, четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5

Статтею 1280 ЦК України встановлено, що якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Отже, встановивши, що позивач прийняв спадщину після смерті батька, але відповідачем ОСОБА_5 отримано свідоцтво на все спадкове майно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, отриманого на підставі свідоцтва державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання за позивачем права власності на ? її частину в порядку спадкування за законом.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про часткове скасування запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Порядки ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі було затверджено постановою Кабінету міністрів України № 1021 від 09 вересня 2009 року.

Вищезазначена постанова Кабінету міністрів України втратила чинність 01 січня 2013 року і з цього часу ведення Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди не здійснюється, внесення змін, виправлень та скасування записів у цих Книгах законом не передбачено та не є належним способом захисту порушеного цивільного права.

За таких обставин апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Харківській області підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції у вказаній частині - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову в цій частині

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Харківській області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389, 391 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про часткове скасування запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею договорів оренди землі по Бригадирівській сільській раді Ізюмського району Харківської області за № 55 від 22 грудня 2006 року стосовно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 22.12.2006 року на ім'я ОСОБА_5 в частині права власності на ? частину земельної ділянки розташованої на території Бригадирівської сільської ради Ізюмського району Харківської області площею 5,2961га - скасувати, у задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Харківській області судовий збір у розмірі 704 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 червня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова