Справа № 727/1840/17
Провадження № 2/727/50/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору виступає Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, про визнання незаконним та скасування пункту 7 в додатку №2 до пункту 2 в рішенні 48 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 27.03.2014 року №1164 та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0253 га, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору виступає Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, з позовом про визнання незаконним та скасування пункту 7 в додатку №2 до пункту 2 в рішенні 48 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 27.03.2014 року №1164 та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0253 га до відповідачів Чернівецької міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, мотивуючи позовні вимоги тим, що по АДРЕСА_1, який складається з трьох квартир.

Позивач ОСОБА_4 проживає у квартирі №3 вказаного житлового будинку, яка належить їй на праві особистої власності, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло. Вказує, що квартира складається із житлової кімнати, площею 18,70 кв.м. та коридору площею 6,10 кв.м. У зазначеній квартирі позивачка зареєстрована та проживає з 1953 року.

По сусідству з позивачкою у квартирі №2 вказаного будинку проживають відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, а також у їх власність перейшла квартира №1 вказаного будинку.

Позивач звертає увагу суду на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 в даний час розміщений на земельній ділянці площею 0,0808 га, що підтверджується листом Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин ЧМР.

Звертає увагу суду на те, що із архівного витягу від 25.02.2016 року №149 вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.03.1954 року №297 «Про наслідки обміру земель будівельного кварталу №342 м.Чернівці» за будинковолодінням АДРЕСА_1 було зареєстровано 2038 кв. м. земельної ділянки. Тобто, вказаний документ підтверджує, що за будинком АДРЕСА_1 була закріплена земельна ділянка, яка перебувала у спільному користуванні співвласників житлового будинку.

Вказує, що станом на 1990 рік (до прибуття в будинок відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8.), між співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. Вказаний порядок користування земельною ділянкою влаштовував їх та був у відповідності до схеми, копію якої позивач додає до позовної заяви.

Зокрема, як вбачається із даної схеми порядку користування земельною ділянкою, власники квартири №1 (літ.«А») користувались частиною земельної ділянки №1, власники квартири №2 (літ.«Б») користувались частиною земельної ділянки №2, і, за квартирою №3 (літ.«В») значилась частина земельної ділянки №3, тобто, позивач користувалась тією частиною земельної ділянки, яка зазначена на схемі під №3.

Стверджує, що вхід до кв. №1 та кв. №2 здійснювався з АДРЕСА_3 через частину земельної ділянки, яка була у спільному користуванні (на схемі під №4), а в її квартиру №3 вхід був із АДРЕСА_2, як зазначено в наданій схемі.

Позивач вказує, що на вказаній частині земельної ділянки №3, яка є в її користуванні, вона збудувала надвірні будівлі, а саме, сарай літ.«Г» та вбиральню літ.«Д», які є в наявності, але на теперішній час юридично вже знаходяться на земельній ділянці, яку самовільно, без згоди позивачки приватизували відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, в користуванні яких була і є земельна ділянка №2.

Так, в 2016 році позивачці стало відомо, що її земельна ділянка №3 де-юре вже знаходиться у власності відповідачів №2, що вони її приватизували, без її відома, якою вона користується та користувалась все життя, що вбачається із відповіді Держгеокадастру від 22.04.2016 року №29-28-02-742/2-16.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8приватизували вказану земельну ділянку (№3) без її відома, незаконно, з порушенням вимог чинного законодавства, внаслідок чого порушили право позивачки на приватизацію її частини земельної ділянки №3, яку вона вже не зможе приватизувати, оскільки та значиться приватизованою.

Також, вказаною приватизацією частини земельної ділянки №3 ОСОБА_4 створено перешкоди, а саме, в обслуговуванні частини житлового будинку, яка відноситься до її квартири, оскільки земельна ділянка, яка прилягала до її квартири, вже належить відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, а тому позивач повинна входити в квартиру вже по земельній ділянці, яка належить на праві власності відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, а не їй, та надвірні будівлі і споруди, вже юридично розміщені на земельній ділянці, яка на праві власності належить ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8.

Дізнавшись про приватизацію відповідачами №2 її частин земельної ділянки біля вказаного житлового будинку, позивач 17.03.2016 року звернулася із скаргою в міську раду та отримала відповідь №Т-2172/0-04/01 від 28.03.2016 року, з якої вбачається, що рішенням міської ради №1164 від 27.03.2014 року дійсно передано ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0.0253 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. А також рекомендовано позивачці звернутися за захистом своїх прав до суду.

Також, з даної відповіді ОСОБА_4 стало відомо, що відповідачі Чернівецька міська рада та ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8спільно, без її згоди, в порушення вимог земельного законодавства, незаконно приватизували частину земельної ділянки у спільну сумісну власність між членами родини із земельної ділянки, яка перебувала в користуванні співвласників житлового будинку.

З огляду на викладене, позивач вважає, що саме вище вказаним рішенням Чернівецької міської ради №1164 від 27.03.2014 року порушені її права на приватизацію земельної ділянки, яка перебувала в її користуванні довгі роки та створено перешкоди, на які вказано вище.

Вказує, що згідно рішення 48 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради №1164 від 27.03.2014 року (п.7 в додатку № 2 до п. 2 вказаного рішення) ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 передано безоплатно у спільну сумісну власність частину земельної ділянки площею 0,0253 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що по АДРЕСА_1 із загальної площі земельної ділянки в розмірі 0,0808 га., яка перебуває в спільному користуванні.

Вказану приватизацію земельної ділянки відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, позивач ОСОБА_4 вважає такою, що здійснена з порушенням норм чинного земельного законодавства, порушено її право на приватизацію земельної ділянки, яка є в її користуванні, не визначено чітко частки кожного із співвласників житлового будинку в земельній ділянці, і вказане рішення приймалось на підставі документів, які, на думку позивачки, не відповідають дійсності.

Щодо визнання незаконним та скасування пункту 7 в додатку №2 до пункту 2 в рішенні 48 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 27.03.3014 року №1164, та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0253 га ( кадастровий НОМЕР_1), зазначає, що незаконні дії відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8вона оскаржила в міську раду скаргою, але жодного впливу чи дії стосовно незаконної приватизації департамент не вчинив, а рекомендував їй звернутися за захистом порушених прав до суду.

Позивач ОСОБА_4 вважає такі дії Чернівецької міської ради в особі департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин незаконними, оскільки, у відповідності до чинного земельного законодавства станом на 2014 рік, всю площу земельної ділянки необхідно було приватизувати у спільну сумісну власність між всіма співвласниками житлового будинку, після чого виникає право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, що передбачено ч.4 та ч.5 ст.89 ЗК України.

З огляду на наведене, позивач стверджує, що відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8 самовільно, з допомогою Чернівецької міської ради, без її згоди захоплено земельну ділянку, якою вона користувалась все життя; їй створені перешкоди в приватизації земельної ділянки, а також і в користуванні квартирою та надвірними будівлями і спорудами; позивачці створені перешкоди в обслуговуванні квартири №3 та входу до квартири; надвірні споруди та будівлі позивачки (сарай літ.«Г» та вбиральня літ.«Д») знаходяться на земельній ділянці, яку приватизували відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8

Окрім того, вважає, що вказаним п2 рішення №1164 безпідставно надано право відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8приватизувати ту частину земельної ділянки, якою вони не користувались, тоді, як п.«В» ч.1 ст.81 ЗК України передбачає, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, які були раніше надані їм у користування, однак спірна частина земельної ділянки ніколи не перебувала в користуванні відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8.

Крім цього, з відповіді Чернівецької міської ради №Т-2172/0-04/01 від 28.03.2016 року позивачці стало відомо, що у департаменті відсутня інформація щодо закріплення та передачі у користування відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8земельної ділянки на АДРЕСА_1.

Позивач стверджує, що земельна ділянка площею 0,0808 га по АДРЕСА_1 перебувала у спільному користуванні всіх співвласників даного житлового будинку, що є законним. В свою чергу між співвласниками житлового будинку, за спільною попередньою усною угодою було встановлено порядок користування земельною ділянкою, який зазначено у схемі користування земельною ділянкою. При цьому, конкретні розміри земельних ділянок співвласниками не визначались у відповідності до належних часток співвласників у спільній сумісній власності в житловому будинку, як цього вимагає Закон.

При цьому, при приватизації земельної ділянки ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8площею 0,0253 га кадастровий НОМЕР_1 розмір часток в житловому будинку не визначений, а тому з яких підстав, відповідачі визначили площу та розміри земельної ділянки, яку вказали в заяві та в рішенні міської ради їй невідомо.

Також позивач вказує на те, що міською радою приймалось рішення (п.2) стосовно передачі відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8частини земельної ділянки безоплатно у власність на підставі документів, які, на думку позивачки, не відповідають Закону та є неналежними, які викликають сумнів в їх дійсності та здійснені без погодження з нею, оскільки її підписи в деяких документах зроблені не ОСОБА_4, а іншою особою.

Звертає увагу суду на те, що ряд документів, які надані відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8до департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, і використані для приватизації земельної ділянки працівниками департаменту, є надуманими, такими, що викликають сумнів в їх дійсності та правильності, а дії представників Чернівецької міської ради є незаконними, тому, рішення міської ради, яке прийнято на підстави цих документів та яким порушено право позивачки - є також протиправним.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати пункт 7 в додатку №2 до пункту 2 в рішенні 48 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 27.03.2014 року №1164, та визнати незаконною приватизацію земельної ділянки площею 0,0253 га (кадастровий НОМЕР_1) по АДРЕСА_1; зобов'язати Відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради (м.Чернівці, вул.Кохановського, 7) скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0253 га по АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_1, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав та стягнути з відповідачів на користь позивачки судові витрати.

Позивач ОСОБА_4 та її представники в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили його задовольнити. Позивач ОСОБА_4 вказала суду, що розмови з ОСОБА_8 з приводу приватизації ним спірної земельної ділянки з умовою користування позивачкою цією ділянкою між сторонами не було. Про саму приватизацію земельної ділянки позивачці стало відомо у 2015 році та до того вона користувалась своєю частиною ділянки. Сарай та вбиральня збудовані нею з власних матеріалів. Ствердила суду, що представників міської ради, які б здійснювали заміри спірної ділянки вона не бачила та ніхто нічого не міряв. Одного дня вона проходила по дорозі та відповідач з ОСОБА_10 підійшли до неї з приводу підписання документів щодо будівництва ОСОБА_8 будинку, при цьому за земельну ділянку нічого їй не повідомляли. Свідка ОСОБА_10 вона бачила лише один раз того дня. Ствердила, що окрім тих документів, які тоді підписала, з приводу будівництва, більше нічого не підписувала та підпис на проекті розподілу земельної ділянки не її. Те, що вона підписувала документи не за будівництво, а за земельну ділянку їй повідомив сусід приблизно через півроку. Вказала суду на те, що спірною земельною ділянкою користується з 1953 року та оспорюваною приватизацією порушуються її права. Вказала суду, що на даний час відповідач ОСОБА_8 просив її залишити все як є на даний час та обіцяв, що скільки вона буде жити, стільки й буде користуватись спірною земельною ділянкою. Однак вона проживає сама та внаслідок того, що земельна ділянка не оформлена, вона не має можливості укласти договір довічного утримання.

Представник позивачки - ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що ними приватизація ОСОБА_11, проведена у 1995 році, не оскаржується. Наявний план земельної ділянки (проект розподілу) позивач ОСОБА_4 ніколи не підписувала та її підпис у даному документі відсутній, хто підписувався за неї - їм невідомо. Також у проекті розподілу відсутня печатка та не зрозуміло звідки взятий опис меж земельних ділянок. Вважав, що самим рішенням Чернівецької міської ради порушено права позивачки, передбачені п.9 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року. Оскільки сторонами офіційно не визначені частки в спільному будинку, то таким чином ними не визначені і частки спірної земельної ділянки. Звернув увагу суду на те, що спочатку співвласники будинку повинні були приватизувати земельну ділянку на всіх разом, а потім визначати частки кожного співвласника. Ствердив, що на їх думку, приватизація відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8частини спірної земельної ділянки здійснена на підставі сумнівних документів, в тому числі і заяви про приватизацію, на якій повинні бути підписи усіх співвласників. Також протокол погодження меж земельної ділянки від 23.10.2013 року ОСОБА_4 підписала обманним шляхом, а також наявні суттєві недоліки, зокрема відсутні дані про представника відповідного органу місцевого самоврядування, про фізичних осіб, чиї земельні ділянки межують зі спірною ділянкою. Звернув увагу суду на те, що у 2013 році вже існував кадастровий номер земельної ділянки та протокол погодження меж ділянки, тобто до самої заяви ОСОБА_8 про приватизацію. Однією з підстав визнання незаконним оскаржуваного рішення вважав посилання як підставу для передачі земельної ділянки - рішення міської ради, яким земельну ділянку передавали громадянці ОСОБА_11 Крім цього, ствердив, що сараї, які розташовані на спірній ділянці належать позивачці ОСОБА_4

Представник відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8в судовому засіданні вимоги позову не визнала. Вважала, що розташовані на спірній ділянці сараї є спільні для усіх співвласників будинку та ними користуються усі, а не тільки ОСОБА_4 Підтримала подані відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8письмові заперечення на позов ОСОБА_4, згідно яких останні вказують, що станом на 1990 рік мешканці будинку АДРЕСА_1 були наймачами будинку, а не власниками. Також, схема користування земельною ділянкою від 1990 року не була погоджена з відповідними органами місцевого самоврядування, а тому не може вважатись такою, що має юридичну силу та може впливати на приватизацію ділянки. Також вказують, що на протоколі погодження меж ділянки від 23.10.2013 року наявний підпис позивачки та вона вказаний протокол не оспорює, стверджуючи при цьому, що про приватизацію ОСОБА_8 дізналась лише у 2013 році. Звертають увагу суду на те, що згідно копії рішення ЧМР від 26.12.1995 року громадянці ОСОБА_11 надано земельну ділянку по проекту розподілу для спільного користування 187 кв.м., зокрема особисто у приватну власність передано 0,0224 га. Звертають увагу суду на те, що позивач повинна була оскаржувати державний акт на землю, виданий на імя ОСОБА_11, однак вона цього не зробила, а тому вимагати приватизації всієї земельної ділянки усіма співвласниками та подальшого її розподілу на даний час неможливо. Вказують, що у 2013 році вони домовились з позивачкою про те, що вона буде користуватись приватизованою ними земельною ділянкою та вони не будуть заперечувати їй проти цього. Тобто жодних перешкод позивачці цією приватизацією не чиниться, а також вона не просить суд усунути перешкоди їй у користуванні власністю. Просять суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4

Представник відповідача - Чернівецької міської ради в судове засідання не з'явився, однак від них до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву, згідно яких вказують, що оспорюване рішення міської ради винесено в межах повноважень ЧМР, як органу місцевого самоврядування, саме рішення винесено з дотриманням необхідної процедури, а тому підстав для його скасування немає. Просять розглянути справу у їх відсутність.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради в судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що являється сусідом позивачки ОСОБА_4. Живе поряд з нею з 1991 року. Вказала суду, що в будинку АДРЕСА_1 є три квартири. Кожен з мешканців вказаного будинку мав власну земельну ділянку, якою користувався. Свідок ствердила, що вхід до квартир мешканців ОСОБА_11 та ОСОБА_6 здійснювався з АДРЕСА_3, а вхід до квартири ОСОБА_4 з АДРЕСА_1. У 2016 році ОСОБА_4 повідомила її, що ОСОБА_8 приватизував її земельну ділянку та вона залишилась без землі. Свідок також вказала на те, що коли ОСОБА_8 почав проживати по вказаній адресі, то набудував гаражів на спірній земельній ділянці. Ствердила, що вона особисто не бачила, щоб хтось проводив заміри земельних ділянко сторін по справі при проведенні приватизації. Також свідок особисто бачила, як ОСОБА_4 на дорозі на АДРЕСА_2 у 2016 році підписувала акт погодження меж земельних ділянок. При цьому, якийсь чоловік на ім'я ОСОБА_8 запитував її чи вона не має нічого проти, щоб відповідачі ОСОБА_8 побудували та реконструювали будинок, мова про землю не йшла, оскільки свідок чула це все особисто. При цьому, на місці були присутні ОСОБА_8 та два чоловіки; вона, в свою чергу, була з ОСОБА_4 Що вони робили перед цим вона не бачила. Вказала суду, що спірною земельною ділянкою ОСОБА_4 користується з 1953 року. Там у неї розміщувались город, грядки, дерева.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що проживає по АДРЕСА_1 з 1998 року. Сторони по справі це його сусіди через дорогу. Вдома у ОСОБА_8 та ОСОБА_11 він не був, однак був вдома у позивачки ОСОБА_4 У вказаному будинку АДРЕСА_1 розміщені 3 квартири. Свідок особисто бачив, як спірною земельною ділянкою користувалась ОСОБА_4 Ствердив, що вхід до квартир ОСОБА_6 та ОСОБА_11 проходить з АДРЕСА_3, а вхід до квартири ОСОБА_4 - з АДРЕСА_2. Пояснив, що ОСОБА_8 у вказаному будинку проживає раніше за свідка. Вказав на те, що у 2000 році ОСОБА_11 приватизувала земельну ділянку між ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 У 2016 році свідку пожалілась позивачка з приводу того, що ОСОБА_8 приватизував її земельну ділянку. Також свідок ОСОБА_13 повідомив суд, що відповідач ОСОБА_8 у дворі добудував гараж на земельній ділянці, також зробив добудову до будинку. При цьому, вказав на те, що у ОСОБА_11 на земельній ділянці було багато сараїв, які ОСОБА_8 після придбання її земельної ділянки позносив. До цього кожен зі співвласників будинку мав свої сараї, наприклад у своєму ОСОБА_4 утримувала курей. Також зі слів ОСОБА_4 свідку відомо, що вона сама побудувала сараї на належній їй земельній ділянці та на даний час тримає там свої речі. Земельну ділянку, приватизовану ОСОБА_11 внучка ОСОБА_11 продала ОСОБА_8 Також ствердив, що чув як якісь землевпорядники просили ОСОБА_4 підписати якісь документи з приводу будівництва та реконструкції ОСОБА_8 будинку, на що вона сказала, що не заперечує. Ствердив, що договір довічного утримання з ОСОБА_4 він не укладав та на даний час вільної землі по АДРЕСА_1 немає.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що працює землевпорядником та в жовтні 2013 року він виїздив на АДРЕСА_1 для погодження акту зовнішніх меж земельних ділянок. Їм надійшло замовлення від ОСОБА_8 на виготовлення документації земельної ділянки для її подальшої приватизації. Вони переміряли земельну ділянку, провели там кадастрову зйомку. Вказав суду, що в ході цієї роботи передбачено погодження зовнішніх меж земельної ділянки. На місці була присутня сама ОСОБА_4 та вони їй усе пояснили. Він особисто усе їй показував. Також свідок ствердив, що земельна ділянка, яка використовується для входу в будинок ОСОБА_4, на даний час не приватизовувалась. Сама ОСОБА_4 підписала акт погодження меж земельних ділянок. Вказав суду, що земля, яка раніше належала ОСОБА_11 вже була приватизована до цього. Був наявний проект розподілу 1995 року. Вони з ОСОБА_8 повідомили ОСОБА_4, що відступають від її будинку приблизно на 1 метр. Також свідок ОСОБА_10 вказав суду, що йому було відомо, що біля багатоквартирного будинку - землі спільного користування та не вважає, що з його боку були наявні порушення законодавства. При проведенні замірів він враховував проект розподілу земельних ділянок від 1995 року. В базі даних земельного кадастру ця земельна ділянка, яка була приватизована ОСОБА_8 вже була сформована. Також свідок повідомив суд, що у 2014 році було рішення сесії міської ради з приводу приватизації земельної ділянки ОСОБА_7. Також ствердив, що вони відійшли від проекту, оскільки хотіли залишити в користуванні ОСОБА_4 землю біля стіни будинку. Вказав суду, що спірна ділянка кутова та капітальні споруди були ним відображені у плані ділянки. На іншу земельну ділянку ОСОБА_8 його не водив. Ствердив, що кваліфікаційний сертифікат землевпорядника у нього був у наявності при собі під час проведення замірів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

А саме, суд приходить до висновку про необхідність визнання незаконним та скасування пункту 7 в додатку №2 до пункту 2 в рішенні 48 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 27.03.2014 року №1164.

Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 проживає у квартирі №3 житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 24,80 кв.м., яка належить їй на праві особистої власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 29.05.1995 року (а.с.15).

Вказана квартира складається із житлової кімнати, площею 18,70 кв.м. та коридору площею 6,10 кв.м. (а.с.16). Позивач зареєстрована за вказаною адресою з 01.03.1953 року, що підтверджується довідкою КЖРЕП №5 від 06.04.2016 року (а.с.18).

Житловий будинок АДРЕСА_1 розміщений на земельній ділянці площею 0,0808 га відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.12.1995 року №915/28, що підтверджується листом Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин ЧМР від 08.04.2016 року (а.с.19).

З архівного витягу від 25.02.2016 року №149 (а.с.19а) вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26.03.1954 року №297 «Про наслідки обміру земель будівельного кварталу №342 м.Чернівці» за будинковолодінням АДРЕСА_1 було зареєстровано 2038 кв. м. земельної ділянки. Тобто, вказаний документ підтверджує, що за будинком АДРЕСА_1 була закріплена земельна ділянка, яка перебувала у спільному користуванні співвласників житлового будинку.

Станом на 1990 рік, між співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1, а,саме, власниками квартир №1, №2 та №3 був встановлений порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 (а.с.20). Вказаний порядок користування земельною ділянкою передбачав, що власники квартири №1 (літ.«А») користувались частиною земельної ділянки №1, власники квартири №2 (літ.«Б») користувались частиною земельної ділянки №2, і, за квартирою №3 (літ.«В») значилась частина земельної ділянки №3, тобто, ОСОБА_4 користувалась тією частиною земельної ділянки, яка зазначена на схемі під №3. Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 При цьому, вхід до кв. №1 та кв. №2 здійснювався з АДРЕСА_3 через частину земельної ділянки, яка була у спільному користуванні (на схемі під №4), а в квартиру №3 вхід був із АДРЕСА_2, чого в судовому засіданні не заперечували сторони.

Згідно рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської Ради народних депутатів від 26.12.1995 року №915/28 та додатку до нього (а.с.33-34) передано безоплатно у приватну власність громадянці ОСОБА_11 земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 224 кв.м. Наведене також підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 (а.с.81), виданого на ім'я ОСОБА_11, згідно якого останній передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0224 га для обслуговування житлового будинку.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.10.2013 року (а.с.134), укладеного між продавцем ОСОБА_14 та покупцем ОСОБА_7, ОСОБА_8 прийняла у власність земельну ділянку площею 0,0224 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Також, згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.10.2013 року (а.с.137), ОСОБА_7 набула право приватної власності на квартиру №1 у будинку АДРЕСА_1.

Із відповіді Держгеокадастру від 22.04.2016 року №29-28-02-742/2-16 (а.с.21) вбачається, що у відомостях Державного земельного кадастру зареєстровані такі земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1:

- НОМЕР_1, площа земельної ділянки - 0,0253 га, цільове призначення - 02.01. Згідно інформаційного обміну з Укрдержреєстром, право власності на земельну ділянку, зареєстровано реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області 30.04.2014 року №5543582 на гр..ОСОБА_6, гр.. ОСОБА_7, гр.. ОСОБА_8;

- НОМЕР_3, площа земельної ділянки 0,0224 га, цільове призначення - 02.01. Згідно інформаційного обміну з Укрдержреєстром, право власності на земельну ділянку, зареєстровано Чернівецьким приватним нотаріусом Тумак А.М., 18.10.2013 року №2945403 на гр..ОСОБА_7.

При цьому, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №84278613 від 05.04.2017 року (а.с.71) земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, площа земельної ділянки - 0,0253 га, розташована по АДРЕСА_1 перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Також, як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2016 року позивач ОСОБА_4 звернулась зі скаргою до Чернівецького міського голови з приводу приватизації земельної ділянки гр-ном ОСОБА_8 (а.с.22-24).

Згідно відповіді Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради від 28.03.2016 року №Т-2172/0-04/01 (а.с.25) у департаменті відсутня інформація щодо закріплення та передачі у користування земельної ділянки на АДРЕСА_1 співвласниками житлового будинку. Вказують, що порядок користування земельними ділянками, до приватизації земельної ділянки на АДРЕСА_1 гр.ОСОБА_11 у 1995 році, визначався відповідно до норм статті 42 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року №561-ХІІ. Інформація щодо використання гр.. ОСОБА_8 земельної ділянки гр.. ОСОБА_11 та визначення ідеальних часток квартир в житловому будинку АДРЕСА_1 в департаменті містобудівного комплексу та земельних відносин відсутня. Рішенням міської ради VІ скликання від 27.03.2014 року №1164 передано ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спільну сумісну власність земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, площею 0,0253 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Наведена обставина також підтверджується копією витягу з рішення Чернівецької міської ради 48 сесії VІ скликання від 27.03.2014 року №1164 та додатком до нього (а.с.26-27). Згідно п.7 додатку 2 до вказаного рішення міської ради передано ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спільну сумісну власність земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, площею 0,0253 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Підставами для прийняття вказаного рішення міської ради (а.с.29-34) стали: заява ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 від 27.01.2014 року, згідно якої останні звернулись до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради з приводу передачі їм у власність земельної ділянки площею орієнтовно 0,0290 га в АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку (а.с.29) та протокол погодження зовнішніх меж земельної ділянки з суміжними користувачами та власниками землі від 23.10.2013 року (а.с.32), виконаним представником землевпорядної проектної організації ПП «Акр-Плюс» ОСОБА_10, у якому наявний підпис позивачки ОСОБА_4

При цьому, згідно Витягу з рішення Чернівецької міської ради від 26.09.2013 року №980 та додатку №5 до вказаного рішення (а.с.130-131) надано ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки безоплатно у спільну сумісну власність, зокрема земельної ділянки по АДРЕСА_1/2 орієнтовною площею 0,0290 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з земель запасу міста.

Крім цього, судом встановлено, що відповідно до протоколу огляду судом доказів за їх місцезнаходженням від 25.10.2017 року (а.с.199-200) було встановлено, що перед входом до будинку АДРЕСА_1 (позивачки ОСОБА_4) знаходиться земельна ділянка, яка примикає до стіни позивачки (ця ділянка не приватизована). Земельна ділянка від забору, який розташований на межі між земельними ділянками будинку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 - приватизована, 1,5 метра від житлового будинку АДРЕСА_1 - не приватизована, яка розташована поряд з приватизованою ОСОБА_8 земельною ділянкою. Решта частина земельної ділянки з правої сторони (будинку АДРЕСА_1) - приватизована. Невеликий сарайчик та вбиральня гр. ОСОБА_4 знаходяться на приватизованій земельній ділянці, яку приватизував ОСОБА_8, та яка знаходиться в користуванні ОСОБА_4 Оглядаючи земельну ділянку з АДРЕСА_2 перед вікнами квартири ОСОБА_7 знаходиться частина земельної ділянки, яка зі слів ОСОБА_7 не приватизована, на якій він побудував будівлю, ствердив, що ця земельна ділянка рахується за ОСОБА_16 Земельна ділянка, яка знаходиться в кінці двору та межує із земельною ділянкою? яку приватизував ОСОБА_8- приватизована та відноситься до кв. № 1, яка належить на праві власності ОСОБА_8.( дочці ОСОБА_8.). Вхід до будинку АДРЕСА_1 з другого боку з АДРЕСА_3 здійснюється по частині земельної ділянки, яка перебуває у спільному користуванні співвласників житлового будинку, та через яку здійснюється прохід до квартир №1 та №2, в той же час вхід до квартири №3 (ОСОБА_4.) здійснюється з АДРЕСА_1. Оглядається земельна ділянка в дворі будинку, яка знаходиться в користуванні позивачки ОСОБА_4, яка приватизована ОСОБА_8 На даній земельній ділянці, як стверджує позивач ОСОБА_4, висаджена - малина. Щодо огляду земельної ділянки від АДРЕСА_3, яка перебуває в користуванні ОСОБА_8,то вона значиться не приватизованою, але на ній розміщені будівлі ОСОБА_8( сарай та гараж). Зі слів відповідача ОСОБА_8 ,останній не заперечує, щодо приватизації цієї земельної ділянки ОСОБА_4 Встановлено, що в теперішній час вищезгадана земельна ділянка, якою користується фактично ОСОБА_4, приватизована відповідачами ОСОБА_8, а земельна ділянка, яка належить на праві користуванні ОСОБА_8 та забудована ними, значиться - не приватизована. Відповідач ОСОБА_8 не заперечує, що також користується цією земельною ділянкою, на якій розміщені його забудови. Зазначений протокол підписаний всіма сторонами.

Згідно висновку судового експерта Лещишина В.В. №18008 від 22.03.2018 року за результатами земельно-технічної експертизи, фототаблиці до нього та додатків (а.с.219-227), накладання земельної ділянки площею 0,0253 га кадастровий НОМЕР_1 на земельну ділянку, що згідно зі Схемою порядку користування земельною ділянкою мешканцями будинку АДРЕСА_1, станом на 1990 рік (а.с.20) знаходиться в користуванні власника квартири №3 в житловому будинку АДРЕСА_1, наявне. Площу накладання визначити не надається можливим у зв'язку з відсутністю на вказаній Схемі порядку користування будь-яких геометричних розмірів досліджуваної земельної ділянки. Сарай літ.«Г» та вбиральня літ.«Д» (літерування відповідає Схемі порядку користування земельною ділянкою мешканцями будинку АДРЕСА_1 станом на 1990 рік (а.с.20) на момент проведення експертизи розташовані в межах земельної ділянки площею 0,0253 га кадастровий НОМЕР_1.

При цьому, представником відповідачів питання про проведення повторної судової земельно-технічної експертизи не ставилось та з висновком експерта від 22.03.2018 року сторони по справі погодились.

Законодавець передбачає, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам захист прав на земельну ділянку, що зокрема зазначено в ст.152 ЗК України, а в ч.2 ст.158 ЗК України зазначено, що земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками вирішуються виключно судом.

Пленуму Верховного Суду України в Постанові №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що земельні спори громадян з органами державної влади та органами місцевого самоврядування з питань, пов'язаних із земельними відносинами, за участю громадян підвідомчі загальним судам і розглядаються в позовному провадженні.

У відповідності до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Особа, в якої без її згоди рішенням органу місцевого самоврядування вилучено земельну ділянку, може звернутися з позовом про визнання цього рішення незаконним (ч.10 ст.149 ЗК України).

У відповідності до п.«в» ч.2 ст.89 ЗК України - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності співвласникам жилого будинку.

Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 118 ЗК України громадяни можуть приватизувати земельну ділянку, яка перебуває в їх користуванні. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали у власність земельну ділянку, яка не була в їх користуванні, а ту земельну ділянку, яка перебувала користуванні ОСОБА_4

Стосовно посилань відповідачів на те, що ОСОБА_4 підписала протокол погодження меж земельної ділянки від 23.10.2013 року, то, як встановлено судом, остання вважала, що підписує в даному випадку погодження на добудову та реконструкцію будинку та горища відповідачів. Зазначену обставину підтвердили в судовому засіданні як сама позивачка, так і свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Крім цього, судом встановлено, що на спірній земельній ділянці, якою користувалась та фактично користується ОСОБА_4, знаходяться сарай та вбиральня ОСОБА_4, що підтверджено також зазначеним висновком земельно-технічної експертизи.

Скасовуючи оскаржуване рішення, суд виходить також і з того, що підставою для його винесення - стало рішення МВК від 26.12.1995 року №915/28 (п.3 додатка 2), тобто рішення, яке стосувалось зовсім іншої земельної ділянки, яка в 1995 році була передана у власність ОСОБА_11

Стосовно ж наявної в матеріалах справи копії проекту розподілу (а.с.82), то законодавець передбачає (вищевказані норми ЗК України), що такий проект розподілу земельної ділянки має розроблятись землевпорядною організацією, яка має на це ліцензію, а з даного проекту розподілу не вбачається, яка організація його виготовила. Також, на вказаному проекті відсутня печатка, не зазначено підстав для його виготовлення (згідно якого рішення міської ради) та дати виготовлення, а також не вказано згідно яких правовстановлюючих документів в даному плані розподілу земельної ділянки визначено та зроблено опис меж.

Частиною 4 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, та місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо.

При цьому, суд вважає, що відповідач - ЧМР не мали визначених законодавством підстав для передачі відповідачам ОСОБА_7 частини земельної ділянки у спільну сумісну власність, так як не були визначені частки кожного співвласника житлового будинку із земельної ділянки, яка перебуває у спільному користуванні співвласників багатоквартирного будинку.

Пленум Верховного Суду України в п.21 Постанови №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначив, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед за їхньою угодою залежно від розміру часток у спільній сумісній власності на будинок. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його частки у вартості будинку, господарських будівель і споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК).

Відповідно до роз'яснень, що викладені в п.18 «д» постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, при приватизації державного житлового фонду особи, яким передано у власність жилі приміщення в одноквартирних будинках, набувають право власності на земельні ділянки, де розташований будинок, шляхом їх приватизації згідно із положеннями ЗК України. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об»єднанню власників (ст.42 ЗК України).

Згідно з ч.1 ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради (м.Чернівці, вул.Кохановського, 7) скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0253 га по АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_1, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру прав, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 12.12.2011 №3502/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 12.12.2011 за №1429/20167 (далі - Порядок), для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктом 2 ст.26 вищевказаного закону, передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

А тому, що стосується позовних вимог про визнання незаконною приватизації та зобов'язання Відділу з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради про скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, то суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є передчасними та не підлягають до задоволення, оскільки позивачкою не доведено наявність спору з державним реєстратором з даного приводу, а також, сам Відділ з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради відповідачем по справі не зазначений та участі у розгляді справи з відповідним процесуальним статусом не приймав.

Згідно вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновками експертів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає до задоволення частково, а саме слід скасувати пункт 7 в додатку №2 до пункту 2 в рішенні 48 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 27.03.2014 року №1164.

В решті позовних вимог - слід відмовити.

Крім того, з урахуванням часткового задоволення позову з відповідачів на користь позивачки ОСОБА_4 підлягають до стягнення судові витрати, понесені позивачкою.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином суд стягує з відповідачів на користь позивачки 320 грн. сплаченого судового збору, що підтверджено матеріалами справи.

Керуючись ст.ст.42, 88, 89, 118, 149, 152, 155 ЗК України, ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 141, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до Чернівецької міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, де третьою особою без самостійних вимог на предмет спору виступає Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради, про визнання незаконним та скасування пункту 7 в додатку №2 до пункту 2 в рішенні 48 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 27.03.2014 року №1164 та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0253 га - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати пункт 7 в додатку №2 до пункту 2 в рішенні 48 сесії 6 скликання Чернівецької міської ради від 27.03.2014 року №1164.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Чернівецької міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, на користь ОСОБА_4 суму сплаченого при подачі позову до суду судового збору в розмірі 320,00 (триста двадцять) гривень, а саме: по 80,00 (вісімдесят) гривень з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 22 червня 2018 року.

СУДДЯ: