справа № 179/817/16-ц
провадження № 2/179/30/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю

представників позивача: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди.

Позивач з урахуванням уточнень посилається на те, що сторони проживають в одному будинку в смт. Магдалинівка та між ними склалися неприязні стосунки.

Наприкінці липня 2016 року позивачеві стало відомо, що відповідач подала на імя селищного голови скаргу від 21.07.2016 року, в якій вказала, що позивач нібито відвідує «порно-сайти» та використовує фото громадян без їхнього дозволу на цьому сайті.

Вказана інформація не відповідає дійсності, але доведена як справжня на рівні першої особи смт. Магдалинівка. На думку позивача, зазначена інформація нічим не підтверджується, та є такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а також завдала йому моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, оскільки поширено неправдиві відомості особистого характеру. Вказана інформація має образливий для позивача характер та виставляє його перед іншими людьми в антиморальному світі.

Розгляд скарги від 21.07.2016 року пройшов шлях від канцелярії до селищного голови та виконавця відповіді. З чого вбачається, що ця інформація поширилася між працівниками установи.

Таким чином, діями відповідача була принижена честь, гідність та ділова репутація позивача, порушена таємниця приватного життя, а також завдана моральна шкода, що виразилася у моральних стражданнях та переживаннях через приниження перед іншими особами.

У позовній заяві зазначається, що позивач поніс витрати на правову допомогу, транспортні витрати та витрати за переклад документів в загальному розмірі 14 758 грн. 26 коп.

У звязку із наведеним, позивач прохає стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 91 500 грн. та витрати на правову допомогу, транспортні витрати, витрати за переклад документів в розмірі 14 758 грн. 26 коп.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представники позивача зазначили, що відповідач розповсюдила неправдиву інформацію про позивача, у звязку із чим останньому завдано моральної шкоди.

Відповідач заперечила проти позову, зазначивши, що між нею та позивачем виникли неприязні стосунки, через те що останній встановив камери відео-спостереження на житловому будинку, які направлено на її квартиру, чим порушено її особисте життя. У звязку із цими діями позивача, відповідач зверталася до селищного голови для вирішення питання щодо демонтажу камер відео-спостереження.

Представник відповідача заперечив проти позову, зазначивши, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди, у звязку із зверненням відповідача із скаргою до селищного голови.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які пояснили, що вони проживають в одному багатоквартирному будинку з позивачем та відповідачем та їм відомо, що батько позивача встановив на фасаді будинку камери відео-спостереження, у звязку із чим виник конфлікт між сторонами.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що їй відомо про факт надходження до Магдалинівської селищної ради скарги ОСОБА_4 щодо встановлення ОСОБА_10 на фасаді будинку камери відео-спостереження. ОСОБА_9 пояснила, що їй невідомо про факт розповсюдження інформації стосовно ОСОБА_6 викладеній у скарзі.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач 21.07.2016 року подала на імя Магдалинівського селищного голови скаргу від 21.07.2016 року, в якій вказала, що позивач відвідує «порно-сайти» та використовує фото громадян без їхнього дозволу на цьому сайті (а. с. 3).

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно повязане з обовязками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право предявити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження субєктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, судом визначено характер такої інформації викладеній у скарзі на імя селищного голови та зясовано, що вона не є фактичним твердженням, а є оціночним судженням відповідача, оскільки цю інформацію неможливо перевірити щодо її відповідності дійсності, на відміну від перевірки істинності фактів.

Враховуючи, що позивачем було заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, у звязку із поширенням відповідачем інформації, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки позивачем не доведено того, що йому була завдана моральна шкода, у звязку із поширенням відповідачем інформації, тому необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог через необґрунтованість.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позивачем при зверненні до суду не було сплачено судовий збір, у звязку із чим суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 1 відсотку від ціни позову, а саме в розмірі 915 грн. та покласти на нього інші витрати, пов'язані з розглядом справи.

Керуючись ст. ст. 23, 297, 1167 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, (АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в розмірі 915 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 березня 2018 року.

Суддя Т.А.Ковальчук