Справа № 148/849/16-ц
Провадження № 22-ц/772/1373/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 рокуСправа № 148/849/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого- Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Кучевського П.В., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засіданняАгеєвої Г.В.,

учасники справи:

позивач-відповідач: ОСОБА_3,

відповідач-позивач: ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань № 2 апеляційну скаргу адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року, постановлену у складі судді Ковганича С.В. о 10:00 год. у приміщенні Тульчинського районного суду Вінницької області,

встановив:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження чужого майна.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2016 року зазначені позови об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачі за первісним та зустрічним позовами, які про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, повторно не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Неодноразова неявка сторін та їх представників у судові засідання свідчить про зловживання останніми своїми процесуальними правами, що є підставою для залишення їх позовів без розгляду.

В апеляційній скарзі Мишковська Т.М., яка представляє інтереси ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині залишення позовних вимог ОСОБА_3 без розгляду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду не було враховано долучення представником позивача ОСОБА_6 заяви про розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 та її представників.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. При цьому зазначала, що судове засідання було призначене на 10 год. 25 квітня 2018 року, однак ОСОБА_3 та її представники в судове засідання не з'явилися, а своє неприбуття мотивують заявою про розгляд справи у їх відсутність, яка була подана до суду об 11 год. того ж дня, тобто після закінчення судового засідання.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, апеляційний суд керується нормами ЦПК України у наведеній вище редакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справиі обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Судом установлено, що позивачі за первісним та зустрічним позовами належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, не з'явилися у судові засідання, призначенні на 11 жовтня, 14 листопада, 19 грудня 2017 року, 1 лютого та 25 квітня 2018 року, причини своє неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Частиною п'ятою статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз вищевказаних норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов'язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Отже, суд не зобов'язаний з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засіданні і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплюєодин із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_3 надала повноваження представляти її інтереси чотирьом особам (т. 2, а.с.21), однак жоден з них в судове засідання не з'являвся без поважних причин, що свідчить про недобросовісність їх дій, які направленні на затягування розгляду справи та зловживання їх процесуальними правами.

Отже, суд, встановивши, що ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи в суді першої інстанції, не з'явилася в судове засідання та не направила свого представника у судові засідання 11 жовтня, 14 листопада, 19 грудня 2017 року, 1 лютого та 25 квітня 2018 року, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував заяву представника позивача ОСОБА_3 про розгляд справи за відсутності позивача та його представника колегія суддів не приймає до уваги з таких міркувань.

Як слідує з матеріалів справи зазначена справа була призначена до розгляду на 25 квітня 2018 року о 10 год.

Заява про розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 та її представників була подана ОСОБА_6 25 квітня 2018 року об 11 год. за вхідним № 6303/18, тобто після закінчення розгляду справи та постановлення ухвали (т.2, а.с.62).

Отже, заява представника позивача була подана після розгляду справи по суті та постановлення ухвали про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без розгляду.

При цьому колегія суддів зазначає, що право ОСОБА_3 на доступ до суду не є порушеним, оскільки після усунення умов, що були підставою для залишення без розгляду, позивач має право звернутися до суду повторно.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що представник позивача у телефонному режимі повідомив секретаря судового засідання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника є безпідставними, оскільки матеріали справи такої телефонограми не містять.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом вірно застосовані норми процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені судові витрати покладаються на учасника справи, який звернувся з апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року без змін.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на ОСОБА_3.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий: /підпис / С.К. Медвецький

Судді: /підпис / П. В. Кучевський

/підпис / В. В. Оніщук

Згідно із оригіналом

Головуючий С.К. Медвецький