Номер провадження: 22-ц/785/4603/18
Номер справи місцевого суду: 522/5280/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року м. Одеса

Справа №522/5280/16-ц

Провадження №22-ц/785/4603/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Бойчука А.Ю. 26 січня 2018 року в м. Одесі, повний текст рішення складено 08.02.2018 року,

встановив:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка посилалася на те, що з відповідачем вони уклали шлюб 09 червня 2012 року.ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них народилася донька ОСОБА_4. Відповідач аліменти на дитину платить невчасно і не в повному обсязі, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, не спілкується з дитиною взагалі, , не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, ніколи не цікавився життям доньки, не відвідував і не відвідує її вдома та перешкоджає в оформленні місця реєстрації дитини з матір'ю, через що донька не може бути оформлена до дитячого дошкільного закладу.

Позивач просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, позовну заяву не визнала та просила суд у її задоволенні відмовити в повному обсязі.

Рішення ухвалено у відсутність представника третьої особи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2018 року у справі №522/5280/16-ц та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не з'ясував фактичне ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків, яке можуть підтвердити свідки.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що ОСОБА_2 не дозволяє ОСОБА_3 спілкуватися з донькою ОСОБА_4 та не виконує рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.07.2017 року, яким вона зобов'язана не чинити перешкод батькові у спілкуванні з донькою.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази свідомого ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків та винної його поведінки відносно своєї доньки.

Колегія суддів, погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступного.

Судом встановлено, що 09 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб та ІНФОРМАЦІЯ_4 року у сторін народилася донька ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с.8/.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 04.11.2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 (після розірвання шлюбу - ОСОБА_2.) та ОСОБА_3 /а.с. 9/.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03. 2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_4 стягнено аліменти у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 10 грудня 2013 року до набуття дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року/а.с.11-13/.

Висновком органу опіки та піклування від 02.12.2016 року № 3362/01-20 встановлено, що у відповідності до довідки з Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції станом на 01.04.2016 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів матері на утримання дитини відсутня.

21.07.2016 року до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та до служби у справах дітей Одеської міської ради надійшла заява від ОСОБА_3, у якій він не дає згоду на позбавлення його батьківських прав, а також зазначає, що аліменти сплачує вчасно і регулярно. Спілкуватися і бачитися з донькою колишня дружина не дає, нічим це не мотивуючи.

Згідно довідки Управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Одеській області від 26.07.2016 року № 3/4412, проведено перевіркою встановлено, що за обліками ГУНП в Одеській області відповідач не значиться.

Орган опіки та піклування своїм висновком вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 / а.с. 102-103/.

Частиною 1 статті 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Згідно до положень ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Матеріали справи не містять , а позивачем не надані належні та допустимі докази свідомого ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків.

Таких доказів не було надано і в суді апеляційної інстанції, тому посилання її в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин справи є безпідставними.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд першої інстанції, обґрунтовано прийшов до висновку про достатність доказів у справі, а саме висновку органу опіки та піклування, яким, після перевірки всіх обставин в сім'ї, визначено недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно своєї дитини.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права,які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з'ясування судом першої інстанції обставин справи та факту ухилення батька від виконання батьківських обов'язків не заслуговують на увагу ,оскільки такі доводи спростовуються висновком Органу опіки та піклування № 3362/01-20 від 02.12.2016 року , яким визначено недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 / а.с. 102-103/, поясненнями відповідача ОСОБА_3,відповідно до яких вбачається ,що позивач створює відповідачу перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

Матеріали справи не містять, а позивачем, всупереч до вимог статті 81 ЦПК України не надані докази у спростування висновку органу опіки та піклування та пояснень відповідача .

Інших доводів ,які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, оскільки постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30.11.2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області: А.А. Калараш

А.П. Заїкін

О.М.Таварткіладзе