Постанова

Іменем України

13 червня 2018 року

м. Київ

справа № 757/10624/17-ц

провадження № 61-27413 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., КурилоВ. П.,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач -Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України,

третя особа - Житлова комісія гарнізону м. Києва,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року в складі судді Батрин О. В. та на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року в складі колегії суддів Поливач Л. Д., Вербової І. М., Шахової О. В.,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ККЕУ Міноборони України про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії та просив визнати незаконним рішення ККЕУ Міноборони України від 17 червня 2016 року № 303/25/6-960 про відмову в виключенні зі складу службового житлового фонду Міноборони України двокімнатної квартири житловою площею 29,60 м2, за адресою: АДРЕСА_1 (далі - службова квартира) та зобов'язати ККЕУ Міноборони України виключити зазначену квартиру зі службового житлового фонду Міноборони України зі зняттям ОСОБА_4 з квартирного обліку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначав, що на підставі рішення Міністра оборони України від 12 грудня 2011 року № 15983/з, рішення ККЕУ Міноборони України, узгодженого з ЖКГ м. Києва, розпорядження Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві від 23 травня 2012 року № 293 та ордеру НОМЕР_1 він отримав у користування службову квартиру на склад сім'ї з двох осіб: ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5

Оскільки з 17 червня 2003 року ОСОБА_4 перебував на квартирному обліку, 23 грудня 2014 року він звернувся до житлової комісії ККЕУ із заявою про подачу до ККЕУ та ЖКГ м. Києва клопотання щодо виключення зі складу службового житла квартири та заяву щодо зміни службового статусу квартири, однак, відповідно до витягу з протоколу ЖКГ м. Києва від 25 травня 2016 року № 10 йому відмовлено у виключенні службової квартири зі службового житлового фонду Міноборони України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року позов задоволено, визнано незаконним рішення ККЕУ Міноборони України від 17 червня 2016 року № 303/25/6-960, прийняте на підставі протоколу ЖКГ м. Києва від 25 травня 2016 року № 10, про відмову ОСОБА_4 у виключенні зі складу службового житлового фонду Міноборони України квартири на склад сім'ї з двох осіб у зв'язку з перевищенням норм житлової площі. Зобов'язано ККЕУ Міноборони України відповідно до пунктів 4.4-4.6 розділу IV «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (далі - ЗСУ) та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міноборони України від 30 листопада 2011 року № 737 (далі - Інструкція), виключити квартиру зі службового житлового фонду Міноборони України зі зняттям ОСОБА_4 з квартирного обліку.

Суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 та його сім'я мають право на отримання квартири для постійного проживання та виключення її зі службового фонду Міноборони України, оскільки ОСОБА_4 перебуває на квартирному облік, має право на додаткову житлову площу, а інше житло в нього відсутнє.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року апеляційну скаргу відхилено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 липня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки не підтверджені належними доказами, а рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, тому відсутні правові підстави для його скасування.

31 жовтня 2017 року ККЕУ Міноборони України подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на зазначені судові рішення та просило скасувати їх як такі, що ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

04 грудня 2017 року суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрив касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» 18 травня 2018 року дана справа передана до Верховного Суду.

31 травня 2018 року суддя Верховного Суду призначив справу до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_4 отримав у користування службову квартиру на підставі рішення Міністра оборони України від 12 грудня 2011 року № 15983/з, рішення ККЕУ Міноборони України, узгодженого з ЖКГ м. Києва, розпорядження Солом'янської РДА в м. Києві від 23 травня 2012 року № 293 та ордеру НОМЕР_1.

17 червня 2003 року ОСОБА_4 був зарахований на квартирний облік по житловій комісії військової прокуратури Західного регіону України відповідно до підпункту 11 пункту 2 «Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України», затвердженого наказом Міноборони України від 03 лютого 1995 року № 20 (зі змінами) для отримання постійного житла, а також був включений у списки осіб, які мають право на позачергове отримання житла, згідно з вимогами статті 34 ЖК Української РСР та пунктів 13-15 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР», затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР та Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 (зі змінами).

Наказом Генерального прокурора України від 12 березня 2009 року № 378ц ОСОБА_4 був переведений до Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України та прийнятий на квартирний облік по житловій комісії військової прокуратури Центрального регіону України (м. Київ).

Наказом Міноборони України від 23 липня 2012 року № 578 ОСОБА_4 звільнений у запас.

23 грудня 2014 року ОСОБА_4 у порядку, передбаченому Інструкцією, звернувся до житлової комісії ККЕУ з заявою про подачу ККЕУ та ЖКГ м. Києва клопотання щодо виключення зі складу службового фонду Міноборони України службової квартири.

23 грудня 2014 року ОСОБА_4 подав до ККЕУ та ЖКГ м. Києва заяву щодо зміни службового статусу квартири.

21 січня 2015 року житлова комісія ККЕУ прийняла рішення про задоволення заяви ОСОБА_4 та необхідність клопотати перед ККЕУ та ЖКГ м. Києва про виключення зазначеної квартири зі складу службових.

30 червня 2016 року ОСОБА_4 отримав лист начальника ККЕУ від 17 червня 2016 року № 303/25/6-960, у якому зазначено, що відповідно до витягу з протоколу ЖКГ м. Києва від 25 травня 2016 року № 10 позивачу відмовлено у виключенні квартири зі службового житлового фонду Міноборони України на підставі роз'яснень юридичного департаменту Міноборони України від 26 жовтня 2015 року № 298/6/1397 у зв'язку з перевищенням житлової площі та запропоновано за додатковими роз'ясненнями звертатись до голови житлової комісії.

Спірні правовідносини в даній справі врегульовані, зокрема, Житловим кодексом Української PCP, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Інструкцією, «Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України», затвердженим наказом Міноборони України від 03 лютого 1995 року № 20 (зі змінами), «Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР», затвердженими Постановою Ради Міністрів УРСР та Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 (зі змінами),«Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37 (зі змінами) та «Положенням про пільги для військовослужбовців, військовозобов'язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку та їх сімей», затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року № 193 (зі змінами).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців житловими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 27 Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов'язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку та їх сімей, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року № 193 особи офіцерського складу у званні полковник, звільнені в запас чи у відставку, мають право на додаткову житлову площу в розмірах, які встановлені чинним законодавством.

З огляду на викладене обґрунтованим є висновок судів про наявність правових підстав для визнання незаконним рішення ККЕУ Міноборони України від 17 червня 2016 року № 303/25/6-960 за пунктом 3.6 протоколу № 10 від 25 травня 2016 року ЖКГ м. Києва про відмову ОСОБА_4 у виключенні зі складу службового житлового фонду Міноборони України квартири у зв'язку з перевищенням норм житлової площ, оскільки ОСОБА_4 та його сім'я мають право на отримання додаткової житлової площі відповідно до вказаних норм. У цій частині підстав для скасування оскаржуваних рішень немає.

Порядок виключення квартир із числа службових встановлений Інструкцією.

Згідно з абзацом першим пункту 3.5 Інструкції для виключення квартир із числа службових на підставі наказу начальника гарнізону про визначення кількості службових житлових приміщень та житлових приміщень для постійного проживання в гарнізоні начальником гарнізону за погодженням з КЕВ (КЕЧ) району направляються листи до сільських, селищних, міських, районних у місті (у разі їх створення) рад (відповідних державних адміністрацій) про включення (виключення) квартири до (із) числа службових. До листа щодо виключення квартир із числа службових обов'язково додається відповідний протокол засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗСУ.

Висновок суду апеляційної інстанції мотивований, зокрема, тим, що відповідно пунктів 4.4-4.6 Інструкції в ККЕУ наявні повноваження щодо виключення житла зі списку службового, а тому наявні правові підстави для задоволення позову.

Указані положення Інструкції визначають, що виключення квартири з числа службових здійснюється відповідно сільською, селищною, міською, районною в місті (у разі їх створення) радою (відповідною державною адміністрацією), яка видала відповідний ордер на житло, в установленому Інструкцією порядку. Наявність у ККЕУ права здійснювати виключення житла з числа службового Інструкцією не передбачене.

За таких обставин висновок апеляційного суду не ґрунтується на положеннях закону, що регулює спірні правовідносини. Оскільки вирішення питання про виключення квартири зі службового фонду Міноборони не входить до повноважень ККЕУ Міноборони, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов'язання ККЕУ Міноборони вчиняти такі дії.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скаргапідлягає частковому задоволенню, а рішення апеляційного суду в частині зобов'язання ККЕУ Міноборони України відповідно до пунктів 4.4-4.6 розділу IV «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міноборони України від 30 листопада 2011 року № 737, виключити квартиру зі службового житлового фонду Міноборони України зі зняттям ОСОБА_4 з квартирного обліку та ухваленню нового рішення в цій частині.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року та на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року в частині зобов'язання ККЕУ Міноборони України відповідно до пунктів 4.4-4.6 розділу IV «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міноборони України від 30 листопада 2011 року № 737, виключити квартиру зі службового житлового фонду Міноборони України зі зняттям ОСОБА_4 з квартирного обліку скасувати.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог про зобов'язання ККЕУ Міноборони України відповідно виключити квартиру зі службового житлового фонду Міноборони України зі зняттям ОСОБА_4 з квартирного обліку.

В іншій частині ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване судове рішення втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. П.Курило

В. І. Крат