ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/436/18 Номер провадження 22-ц/814/473/18Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі:позивача ОСОБА_2 та його представника -адвоката ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Васильєвої Л.М. у м. Полтаві, із складанням повного тексту рішення 11 вересня 2018 року

у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про часткове звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що з вересня 2013р. зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, однак станом на 15 лютого 2018 року загальний розмір заборгованості по аліментам становив 112398,01 грн.

Посилаючись те, що він тривалий час не має стабільного заробітку та страждає на хронічні захворювання, у зв'язку з чим неодноразово перебував на лікуванні, просив частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами до 10 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_6, який в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20.11.2013 року позов ОСОБА_4 задоволено - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з 06.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24.12.2013 року зменшено розмір стягнутих із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, з 5000 грн. до 3000 грн.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 18 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Ленінського районного м. Полтави від 02 грудня 2015 року скасоване, зменшено розмір стягнутих рішенням апеляційного суду Полтавської області від 24 грудня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, 3000 грн. до 1500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до довідки Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області від 07.09.2018 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах становить 109 398, 02 грн.( а.с.174).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що заборгованість виникла у зв'язку із тривалими хронічними хворобами та відсутністю стабільного заробітку у зв'язку з чим просив частково звільнити його від сплати заборгованості до 10 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що надані позивачем докази наявності у нього хвороб стосуються періоду 2010-2015 років, що було враховано при ухваленні рішення про зменшення розміру аліментів з 3 000 грн. до 1500 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22).

Матеріали справи містять довідки про стан здоров'я ОСОБА_2, а саме:

-Довідки Полтавського слідчого ізолятора про стан здоров'я ОСОБА_2 від 17.09.2010р., від 10 січня 2012р., від 28 травня 2013р.( а.с.17-19);

-Виписка з історії стаціонарного хворого № 4800 від 15 листопада 2013р.( а.с.20) ;

-Довідка про знаходження на лікуванні № 43 від 28.07.2014 року;

-Ультразвукове дослідження від 13.01.2016 року ( а.с.23).;

-Ультразвукове дослідження від 01.11.2017 року ( а.с.25).

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що перелічені відомості жодним чином не підтверджують доказів витрат на лікування, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості по аліментах. Зобов'язання по сплаті аліментів у ОСОБА_2 виникли вже після того, як у нього діагностували захворювання під час перебування в Полтавському слідчому ізоляторі.

Крім того, посилання на останні ультразвукові дослідження від 13.01.2016 року та 01.12.2017 року вказує на хворобливий стан ОСОБА_2, однак, не дає підстав для визначення тяжкості хвороби, яка стала причиною заборгованості по сплаті алементів.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Всупереч вимогам вказаних статей, ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що заборгованість позивача по аліментах після винесення рішення Апеляційним судом Полтавської області від 18 лютого 2016 року, виникла внаслідок загострення тяжкої хвороби.

Відсутні також обгрунтування позивачем необхідності зменшення розміру заборгованості до 10 тис.грн.

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. При вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2018 рокузалишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоовлення

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 04.12.2018 р.