Справа № 212/4462/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді Борис О.Н., присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участі секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., з участю представника психіатричного закладу ОСОБА_3, лікаря-психіатра ОСОБА_4, законного представника ОСОБА_5, прокурора Орлової Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за заявою в.о. головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_6 про госпіталізацію громадянина, визнаного у встановленому законом порядку недієздатним, у психіатричний стаціонар, -

встановив:

26.06.2018 року в.о. головного лікаря КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» ОСОБА_6 звернувся до суду із вищезазначеною заявою.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом першої групи по психічному захворюванню з 1997 року, безстроково з діагнозом - шизофренія, параноїдна форма. Перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 1974 року. За рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.10.1978 року, ОСОБА_7. визнана недієздатною, її опікуном призначена сестра - ОСОБА_5. Неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні в психіатричному стаціонарі диспансеру. Остання стаціонарне лікування з 31.07.2017 року по 01.09.2017 року. Після виписки проживала з опікуном, дільничного лікаря не відвідувала, надглядалась патронажною службою. Приймала амбулаторне підтримуюче лікування.

22.06.2018 року Радою опіки та піклування при виконкому Покровської районної в місті ради надана згода на госпіталізацію ОСОБА_7 Опікун ОСОБА_5 звернулась із заявою про госпіталізацію недієздатної сестри до закладу з надання психіатричної допомоги, в якій вказала, що стан хворої погіршився протягом останніх двох тижнів, а саме порушився сон, фон настрою, стала роздратованою, підозрюваною, відчуває страхи, сама з собою розмовляє, гучно кричить днем та у ночі. Відмовляється приймати ліки, боїться виходити з дому. 23.06.2018 р. була оглянута комісією лікарів-психіатрів диспансеру, яка дійшла висновку, що ОСОБА_7 страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді: шизофренії параноїдної форми, безперервний стан. Виражений змішаний тип дефекту та потребує лікування лише в умовах стаціонару без її згоди.

26.06.2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Представник психіатричного закладу ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити.

В судовому засіданні лікар-психіатр КЗ «КПНД» ДОР суду пояснив, що ОСОБА_7 страждає на психічне захворювання, станом на теперішній час потребує лікування тільки в умовах стаціонару, оскільки відсутність такого лікування може негативно вплинути на здоровя хворого та оточуючих.

Законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_5 у судовому засіданні просила заяву задовольнити та госпіталізувати її сестру до психіатричного стаціонару для проходження лікування.

Особа, стосовно якої внесено заяву - ОСОБА_7 до суду не доставлена, згідно довідки лікаря психіатра, останній за психічним станом здоровя не може приймати участь у судовому засіданні.

Прокурор Орлова Т.М. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати ОСОБА_7 до психіатричного стаціонару для проходження лікування.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 народилась 29 січня 1954 року, постійно мешкає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується паспортом громадянина України. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.10.1978 р., ОСОБА_7 визнано недієздатною, її опікуном призначено сестру - ОСОБА_5.

Згідно рішення ЛКК № 545 від 23.06.2018 р., при теперішньому обстеженні ОСОБА_7 - орієнтована правильно. Назвала своє прізвище, в подальшому контакт малопродуктивний, відвертається. На співбесідника не дивиться. Незадоволена оглядом. На питання практично не відповідає. Зовнішнє - тривожна, агресивна до сестри, погрожувала їй фізичної розправою, своїх переживань не розкриває. Мислення розірване. Мова малозрозуміла, змазана. Говорить, що живе з собаками, при цьому нічого не пояснює, паралогічна, з ненавистю дивиться на сестру. Фон настрою стійко знижений. Критика до хвороби та до свого стану відсутня повністю, відмовилась приймати ліки. У звязку з чим, комісія дійшла до висновку, що ОСОБА_7 страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді: шизофренії, параноїдної форми, безперервний стан. Виражений змішаний тип дефекту, галюцінаторно - параноїдний синдром та потребує лікування лише в умовах стаціонару без його згоди .

Згідно заяви законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_5, остання просить госпіталізувати її сестру у звязку із погіршенням стану її психічного здоровя та агресивною поведінкою, на протязі останніх двох тижнів порушився сон, фон настрою, стала роздратованою, підозрюваною, відчуває страхи, сама з собою розмовляє, гучно кричить днем та у ночі.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року ).

У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку.

Оскільки ОСОБА_7 страждає на психічне захворювання, у звязку із чим визнана судом недієздатною та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун ОСОБА_7 ОСОБА_5 просить госпіталізувати ОСОБА_7 у психіатричний стаціонар, враховуючи те, що остання внаслідок погіршення її психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для себе, оточуючих, зокрема спричинити суттєву шкоду своєму здоровю та оточуючим, що підтверджується зібраними у справі доказами,надано згоду органуц опіки та піклування, на вимогу ст. 13 ЗУ "Про психіатричну допомогу", у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації ОСОБА_7 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 259, 263, 264, 265, 268, 341, 342 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 13,14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», суд -

У Х В А Л И В:

Заяву в.о. головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» ОСОБА_6 про госпіталізацію громадянина, визнаного у встановленому законом порядку недієздатним, у психіатричний стаціонар - задовольнити.

Госпіталізувати у примусовому порядку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_3, визнану у встановленому законом порядку недієздатною у психіатричний стаціонар Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя: О.Н. Борис

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2

Повне рішення складено та підписано 27.06.2018 року.