ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року

м.Суми

Справа №577/973/17

Номер провадження 22-ц/788/448/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Криворотенка В. І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс»

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 січня 2018 року у складі судді Гетьмана В.В., ухвалене у м. Конотопі,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 09 листопада 2016 року він уклав з відповідачем договір з метою придбання автомобіля Kia Rio Sedan 1/4 M/T Mid, 2016 року випуску, колір «вогняний червоний», вартістю 346550 грн. Цього ж дня підписав договір доручення з ТОВ «АТ Сервіс», згідно з яким перерахував на його рахунок 12475,80 грн. винагороди за послуги ТОВ «АВТО ПРОСТО». В послідуючому ще сплатив 54800 грн. на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО». Оскільки при укладанні договору відповідач умисно ввів його в оману щодо умов отримання автомобіля і обставин, які мають істотне значення, що свідчить про нечесну підприємницьку практику, укладений правочин є нікчемним. В зв'язку з викладеним, просив стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 67325,80 грн., які сплачені ним на виконання укладеного договору.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 січня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 67325 грн. 80 коп. та 673 грн. 26 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «АВТО ПРОСТО», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому вказує, що отримані позивачем послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, які надає відповідач на підставі ліцензії, урегульовані законодавством.

Укладений між сторонами договір разом із додатком № 1, а також заява про намір укласти договір про надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товару у групі через систему АвтоТак, підписані позивачем, що свідчить про його обізнаність зі змістом оспорюваного договору.

Крім того, п. 12.1.5 укладеного договору передбачено право позивача в односторонньому порядку протягом 14 календарних днів від дати підписання договору розірвати його та отримати всі сплачені на його виконання грошові кошти, яким позивач не скористався. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про введення позивача в оману, оскільки всі доводи ОСОБА_1 спростовуються письмовими доказами, наявними у справі.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ТОВ «АВТО ПРОСТО», в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України так інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2018 року: 1762*100= 176200 грн.), є підстави для визнання цієї справи малозначною і тому її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09 листопада 2016 року сторони уклали договір № 721541 з додатками №1, 2 з метою придбання автомобіля Kia Rio вартістю 346550 грн. (а.с. 7-12). Того ж дня позивач підписав договір доручення з ТОВ «АТ Сервіс» та перерахував на його рахунок 12475,80 грн. винагороди за послуги ТОВ «АВТО ПРОСТО», в подальшому сплативши 54800 грн. на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» (а.с. 13, 15-17).

На запит ОСОБА_1, ТОВ «Фалькон-Авто» повідомило, що станом на 09 листопада 2016 року в офіційній дилерській мережі в наявності були автомобілі Kia Rio 1.4 4 dr 6M/T, Business, 2016 року випуску (Kia Rio Sedan 1/4 M/T Mid - застаріла назва моделі автомобіля, яку було замінено ще на початку 2016 року), але автомобілі саме червого кольору (включаючи будь-які відтінки останнього) були відсутні. Вартість Kia Rio 1.4 4 dr 6M/T, Business, 2016 року виробництва, станом на 09 листопада 2016 року становила 375230 грн. (а.с. 18).

Рішення суду про задоволення позову мотивоване тим, що підприємницька діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» є нечесною та такою, що ввела позивача в оману, оскільки відповідач не зазначив в укладеному договорі комплектацію і колір автомобіля.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч. 1 п. 2, ч. 2 п. 2, ч. 3 п. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» Нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Забороняються як такі, що вводять в оману пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними, а тому визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Позивач, звертаючись з позовом до суду про стягнення з відповідача на його користь коштів в сумі 67325,80 грн., які сплачені ним на виконання укладеного договору, свої вимоги обґрунтовував нечесною підприємницькою діяльністю відповідача, а саме: введення його в оману відносно ціни на автомобіль, назви моделі, кольору автомобіля.

З матеріалів справи вбачається, що під час укладення договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі, позивач отримав примірник договору та додатки до нього, які містять опис послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО». Відповідно до ст. 19 договору, підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами його умов та згоди сторін з усіма визначеннями умовами та змістом договору, та додатків до нього.

Таким чином, ОСОБА_1 під час укладення договору належним чином був ознайомлений з його умовами і погодився з ними, вважав їх справедливими. Також він був проінформований про всі можливі витрати у зв'язку з укладенням договору, що підтверджується його особистим підписом.

Згідно з умовами укладеного договору (п.12.1.5 ст.12 Розділу П) позивачу, як учаснику, була надана можливість в односторонньому порядку відмовитись від договору про адміністрування протягом 14 календарних днів з дати підписання договору і у цьому випадку договір вважається розірваними, учасник звільняється від будь -яких зобов'язань за ним і йому повертаються вся сума коштів сплачених за договором.

Таким чином, позивач не був позбавлений можливості додатково ознайомитися з умовами договору і прийняти остаточне рішення про свою участь у системі придбання товарів у групах. В той же час, позивач наданим йому правом не скористався і із заявою про одностороннє розірвання умов договору протягом 14-ти днів не звертався.

Стосовно ціни автомобіля, то з огляду на положення ст. 6 розділу І та ст. 2 розділу ІІ договору, не є зміною його умов щомісячне повідомлення постачальником поточної ціни автомобіля, яка застосовується для розрахунку розміру періодичних платежів та винагороди товариства за договором. У разі зміни поточної ціни автомобіля ТОВ «АВТО ПРОСТО» має право змінювати розмір періодичних платежів та винагороди, які мають вноситися учасниками групи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що законність рішення суду першої інстанції підтверджується правовою позицією Верховного Суду України викладеною в ухвалі від 02 грудня 2016 року у справі № 144/964/15-ц, проте вказаною ухвалою суд відмовив у допуску до провадження Верховного Суду України справи і правової позиції не приймав.

Посилання ОСОБА_1 на те, що сторонами було обумовлено інший ніж у додатку № 1 до договору автомобіль, теж матеріалами справи не підтверджуються.

Висновок же суду про те, що у даному випадку мав місце обман щодо визначеного у договорі товару, помилково ґрунтується лише на наданих в судовому засіданні показаннях свідка ОСОБА_2, яка є дружиною позивача, а отже заінтересованою особою на його користь. Пояснення цього свідка спростовуються укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» додатком № 1 до договору, з якого вбачається, що визначено лише модель автомобіля - Kia Rio, без посилань на будь-які модифікації та колір автомобіля. В зв'язку з цим, безпідставними є також посилання на те, що в договорі вказано неіснуючу, на момент його підписання, модель автомобіля та неіснуючий колір.

Укладений між сторонами договір не є договором купівлі-продажу, його предметом є надання учаснику фінансової послуги, тому зазначення в ньому комплектації і кольору автомобіля не є обов'язковим.

Таким чином, позивач всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обману з боку відповідача у справі, оскільки умови укладеного договору та додатку № 1 до нього містять детальний опис послуг, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО», визначено поточну ціну автомобіля, порядок зміни ціни, вибір марки та моделі автомобіля і процедура його отримання (статті 2,7,8 договору).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, на вищезазначене уваги не звернув, не перевірив належним чином, чи підтверджені відповідними доказами позовні вимоги позивача та чи підлягають вони задоволенню із заявлених підстав.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки позивач ОСОБА_1 на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, витрати ТОВ «АВТО ПРОСТО» по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1009,89 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ч. 13 ст.7, ст. ст. 368 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» задовольнити.

Скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 січня 2018 року та прийняти постанову.

У задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1009,89 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

О.М. Біляєва

В.І. Криворотенко