АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/789/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 22-ц/789/584/18 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Коваль О.І.

та учасників процесу - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №600/789/16-ц за апеляційною скаргою державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2018 року, ухвалене суддею Гриновець О.Б., повний текст рішення виготовлено 30.03.2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 1 вересня 2016 року державний підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі - ДП "Укрспирт") було прийнято наказ №213-к про його звільнення з посади керівника Козлівського місця провадження ДП "Укрспирт" (далі - Козлівське МПД ДП "Укрспирт") за одноразове порушення трудових обов'язків на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Вважає його звільнення незаконним, оскільки в наказі не зазначено коли та яке саме одноразове грубе порушення трудової дисципліни вчинив та якої шкоди даним порушенням завдано відповідачу. ДП "Укрспирт" порушені приписи ст. 149 КЗпП України, а саме: не отримані письмові пояснення щодо порушення трудових обов'язків. Крім цього, на день прийняття спірного наказу, він перебував у періоді тимчасової непрацездатності.

Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2018 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" від 01.09.2016 року № 213-к "Про звільнення ОСОБА_1." до якого було внесено зміни наказом №12-к від 18.01.2018 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді керівника Козлівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт" з 12.09.2016 року.

Стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.09.2016 року по 21.03.2018 року 162490, 05 грн.(сума зазначена без урахування податків та обов'язкових платежів).

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді керівника Козлівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт".

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у сумі 8879, 24 грн.

Стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" в дохід держави 640,00 грн. судового збору.

В задоволенні позовної вимоги про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді керівника Козлівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт" та стягнення з останнього середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2016 року по 12.09.2016 року відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що невчинення ОСОБА_1 жодних дій щодо виконання вимоги радника директора ДП "Укрспирт" Недомовного О.М., викладеної в листі від 29.08.2016 року №05-2-1/1474 не є порушенням будь-яких трудових обов'язків, а тому звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника шляхом поновлення його на роботі та виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

В апеляційній скарзі ДП "Укрспирт" просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вказує, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки лист ДП "Укрспирт" №5-2-1/1474 від 29.08.2016 року підготовлений на виконання доручення в.о. директора підприємства Дрожжіна О.М., оформлений на офіційному бланку, належним чином зареєстрований в журналі реєстрації вихідної кореспонденції та стосується діяльності Козлівського МПД, а саме відновлення виробництва (пропуску), а тому є обов'язковим для виконання всіма працівниками, в тому числі і ОСОБА_1 Крім цього, необізнаність керівництва ДП "Укрспирт" про відкриття позивачем листка непрацездатності та неповідомлення останнім про свою хворобу свідчить про те, що при прийнятті спірного наказу підприємством не порушено ч. 3 ст. 41 КЗпП України. Також зазначає, що судом невірно наведено розрахунок середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

У своєму відзиві ОСОБА_1 вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання керівником ДП "Укрспирт" доручення раднику директора Недомовному О.С. скласти та направити лист №5-2-1/1474 від 29.08.2016 року про направлення у відрядження керівника з виробничих питань Козлівського МПД ОСОБА_3, а також не надано доказів які б визначали посадові права та обов'язки радника директора ДП "Укрспирт, а відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо не підпорядкування позивача раднику директора ДП "Укрспирт".

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, зазначивши, що рішення суду відповідає зібраним доказам, нормам матеріального та процесуального права.

В апеляційну інстанції представник ДП "Укрспирт" та третя особа ОСОБА_3 не з'явились і не подали жодних клопотань до початку розгляду справи по суті, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи про що свідчать рекомендовані повідомлення, а тому у відповідності до вимог ст. 372 ч.2 ЦПКУ колегія суддів вважає, що неявка учасників процесу, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь головуючої , представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає рішення суду законним та обґрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що невчинення ним дій щодо виконання вимоги радника директора, викладеного в листі за № 05-2-1/1474 від 29.08.2016 року не є порушенням будь-яких його трудових обов'язків, а тому звільнення проведено з порушенням в установленому законом порядку та нараховано суму заборгованості за незаконне звільнення.

З таким висновком суду колегія погоджується частково.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді керівника Козлівського місця провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" з 10.02.2016 року (а.с.7, 152).

Наказом т.в.о. директора - заступника директора Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» №213-к Дрожжіна О.М. від 01.09.2016 року ОСОБА_1 звільнений 01 вересня 2016 року за одноразове грубе порушення трудових обов'язків (п.1 ст. 41 КЗпП України) (а.с.2, 208).

Підставою для прийняття цього наказу були: службова записка заступника керівника з виробничих питань Козлівського МПД ДП «Укрспирт» ОСОБА_3; акт про не підписання службового відрядження; доповідна записка провідного інженера технічного відділу управління технічної політики ДП «Укрспирт» Шиби Л.П.; акт про ненадання пояснень керівником Козлівського МПД ДП «Укрспирт».

Згідно пункту 1 частини першої статті 41 КзпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності(філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу).

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року за №9 "Про практику розгляду трудових спорів", згідно з пунктом 1 статті 41 КзпП України трудовий договір з керівним працівником може бути розірваний у разі одноразового грубого порушення ним трудових обов'язків. Звільнення з цієї підстави може бути здійснене з додержанням передбаченого статтями 148,149 КзпП порядку застосування дисциплінарного стягнення. Зокрема, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинні враховувати чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, за яких вчинено проступок, та попередня робота працівника.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним заподіяно чи могло бути заподіяно шкоду, істотності наслідків порушення трудових обов'язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов'язку, який входить до кола його трудових обов'язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов'язку за встановлених судом фактичних обставин справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв'язку між невиконанням працівником трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

29.08.2016 року на адресу Козлівського МПД надійшов лист №05-2-1/1474, адресований керівнику Козлівського МПД ОСОБА_1 за підписом радника директора Недомовного О.М. з вимогою відрядити ОСОБА_3 - заступника керівника з виробничих питань Козлівського МПД ДП «Укрспирт» до апарату управління ДП «Укрспирт» терміном на 10 робочих днів з 30.08.2016 року «з питань пропуску Козлівського МПД ДП «Укрспирт»» (а.с.21).

Пунктами 1.1, 1.3 Посадової інструкції керівника місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт", затвердженої в.о. директора заступником директора ДП "Укрспирт" 23.07.2015 року, передбачено, що керівник МПД у своїй діяльності керується Конституцією і Законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами та розпорядженнями, директивами листами ДП Укрспирт", Положенням про МПД та посадовою інструкцією.

Керівник МПД безпосередньо підпорядковується директору ДП "Укрспирт" або особі, що виконує його обов'язки.

Відповідно до п.5 абз.1 розділу 6 "Відповідальність" Положення про Козлівське місце провадження діяльності та зберігання спирту ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" відповідальність за якісне та своєчасне виконання функцій МПД покладається на керівника МПД, у тому числі за своєчасне та якісне виконання наказів і розпоряджень керівництва ДП "Укрспирт".(а.с.42,149).

Розділ 10 "управління підприємством" статуту ДП "Укрспирт"(затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 р. № 260, чинного на момент виникнення спірних правовідносин) - управління ДП "Укрспирт" здійснюється його генеральним директором. З 14.01.2015 року до редакції статуту внесено зміни, згідно яких управління ДП"Укрспирт" здійснюється його директором, який призначається Міністерством аграрної політики та продовольства України на конкурсних засадах шляхом укладення з ним контракту і який підзвітний міністерству.

29.08.2016 року працівниками Козлівського МПД, а саме заступником керівника з виробничих питань, старшим бухгалтером, менеджером з персоналу та старшим економістом було складено акт, про те, що одразу після отримання електронною поштою зазначеного вище листа з вимогою про відрядження ОСОБА_3 було виписано посвідчення про відрядження та зроблено розрахунок авансу на отримання відрядних. Однак вказані документи не були підписані керівником Козлівського МПД ОСОБА_1 (а.с.29).

30.08.2016 року заступником керівника Козлівського МПД ОСОБА_3 було подано раднику директора ДП «Укрспирт» Недомовному О.М. службову записку, згідно якої ОСОБА_1 відмовляється підписувати документи на його відрядження до апарату управління ДП «Укрспирт» (а.с.22).

30.08.2016 року керівнику Козлівського МПД ДП «Укрспирт» було надіслано лист за підписом в.о. директора - заступника директора ДП «Укрспирт» Дрожжіна О.М. про те, що станом на 14.30 год. 30.08.2016 року ОСОБА_3 не прибув до апарату управління ДП «Укрспирт» та, у зв'язку з цим, зобов'язано надати до 17.00 год. 30.08.2016 року письмові пояснення щодо «невиконання листа ДП «Укрспирт» вих. № 05-2-1/1474 від 29.08.2016 року та направити їх в електронному вигляді на апарат управління ДП «Укрспирт» на електронну скриньку » (а.с.25).

30.08.2016 року о 17.26 год. працівниками апарату ДП «Укрспирт» було складено акт про те, що письмові пояснення ОСОБА_1, станом на 17.00 год. 30.08.2016 року на електронну скриньку не надходили (а.с.26).

31.08.2016 року провідним інженером технічного відділу управління технічної підтримки ДП «Укрспирт» Шибою Л.П. було подано т.в.о. директора - заступнику директора ДП «Укрспирт» Дрожжіну О.М. службову записку, у якій він описує усі зазначені вище обставини та вказує, що «… ОСОБА_1 не виконано вимог листа ДП «Укрспирт» вих.05-2-1/1474 від 29.08.2016 року, чим фактично зірвано заплановані терміни відновлення виробничої діяльності Козлівського МПД ДП «Укрспирт» та пропонує в порядку п.1 ст.41 КЗпП України розірвати трудовий договір з керівником Козлівського МПД ДП «Украспирт» ОСОБА_1 за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, передбачених посадовою інструкцією керівника місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт» (а.с.27-28).

12.09.2016 року заступник керівника з виробничих питань - виконуючий обов'язки керівника Козлівського МПД ДП «Укрспирт» - ОСОБА_3 був призначений на посаду керівника зазначеного МПД з 12.09.2016 року (а.с.63).

Згідно з частиною другою статті 147 КЗпП України звільнення-це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен з врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

За змістом ст. 41 ч.1 КЗпП України необхідно, щоб працівник вчинив порушення трудових обов'язків, яке мало б одноразовий і грубий характер, тобто йдеться, по-перше, про одиничне порушення працівником своїх трудових обов'язків, по-друге, ознакою грубості є факт, який характеризує дію або бездіяльність працівника і суттєві наслідки порушення трудових обов'язків.

Отже, наказ про звільнення має містити чітко сформульоване грубе порушення, яке стало підставою для звільнення керівника за п.1 ст. 41 КЗпП України. В наказі № 213-к від 01.09.2016 року про звільнення позивача з посади відсутня чітка формуліровка в чому ж полягає грубе одноразове порушення позивача.

Проаналізувавши наказ та надані докази по справі , суд першої інстанції вірно прийшов до обґрунтованого переконання щодо відсутності у діях позивача ознак одноразового грубого порушення своїх трудових обов'язків, які б давали підстави для застосування такого крайнього виду дисциплінарної відповідальності як звільнення, оскільки відсутня вина та наявність причинного зв'язку між невиконанням позивачем трудових обов'язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення, так як в матеріалах справи відсутні докази того, що радник директора Недомовного О.М. 29.08.2016 року виконував обов'язки директора "Укрспирт"( в цей період обов'язки директора ДП "Укрспирт" виконував Дрожжін О.М.(а.с.25,27-28,43), а також те, що позивач зобов'язаний був виконувати вказівку радника директора Недомовного О.М. Про відрядження ОСОБА_3 до апарату управління ДП "Укрспирт" і що внаслідок її невиконання наступили для підприємства тяжкі наслідки. В матеріалах справи відсутні докази щодо відмови ОСОБА_1 виконувати доручення т.в.о. директора ДП "Укрспирт" Дрожжіна О.М.

Відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності(крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

ОСОБА_1 з 01.09.по 09.09.2016 року перебував на лікуванні, що стверджується листком непрацездатності. (а.с.109).

В зв'язку з цим, наказом від 18.01.2018 року №12-к було внесено зміни до наказу ДП «Укрспирт» «Про звільнення ОСОБА_1.» №213-к від 01.09.2016 року та викладено його розпорядчу частину в наступній редакції: «Звільнити ОСОБА_1, керівника Козлівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт», 12 вересня 2016 року за одноразове грубе порушення трудових обов'язків (п.1 ст.41 КЗпП України).» Крім того, вказаним наказом, зобов'язано провідного «інженера з кадрів» Козлівського МПД ДП «Укрспирт» Лисак Д.І. внести, згідно чинного законодавства, відповідний запис до трудової книжки та ознайомити з наказом ОСОБА_1 під підпис, а старшого бухгалтера Козлівського МПД ДП «Укрспирт» Ремез І.Я., після надання ОСОБА_1 оригіналу листка непрацездатності серії АГХ №380799 від 01.09.2016 року, згідно чинного законодавства, провести відповідні нарахування та виплати (а.с.145).

Таким чином, видаючи наказ від 18.01.2018 року №12-к відповідач визнав той факт, що позивач 01 вересня 2016 року перебував на лікарняному, а не на робочому місці, чим спростував довідку Козлівського МПД від 23.08.2017 року за №302, підписану керівником Козлівського МПД ОСОБА_3 «про те, що ОСОБА_1 01 вересня 2016 року перебував на роботі на Козлівському МПД» і акт від 01.09.2016 року, складений працівниками Козлівського МПД про те, що ОСОБА_1 01.09.2016 року перебував на робочому місці (а.с.65, 144) та доводи апеляційної скарги.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абз.3 п.2 розділу ІІ Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було звільнено 12.09. 2016 року, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про стягнення 162490,05 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 Порядку).

Ухвалюючи рішення в цій частині суд першої інстанції помилково для обчислення суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу взяв за основу кількість календарних днів, а не кількість відпрацьованих робочих днів.

Відповідно до наданої довідки про доходи № 301 від 23.08.2017 року з ДП "Укрспирт" (а.с.153) на користь позивача слід стягнути 142344,66 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу ( 15277,83 грн.(фактична заробітна плата за липень - 7453,23 грн., серпень - 7824,60 грн. 2016 року):41 (фактична кількість робочих днів) = 372,63 грн. (середньоденний заробіток) х 382 дні (кількість днів вимушеного прогулу за період з 12.09.2016 року по 21.03.2018 року, тобто 15277,83 грн.: 41 = 372,63 грн. * 382 = 142344,66 грн.).

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині слід змінити, зменшивши суму стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.09.2016 року по 21.03.2018 року із 162490,05 грн. до 142344,66 грн. з відрахуванням податків та обов'язкових платежів.

Аргументи апеляційної скарги про те, що підставою для звільнення позивача як керівника філії ДП "Укрспирт" може бути будь-яка дія чи бездіяльність, колегія суддів до уваги не бере, оскільки трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків. Відомостей щодо одноразового грубого порушення трудових обов'язків позивачем матеріали справи не містять, таких доказів відповідачем не надано.

Наведені інші доводи у апеляційній скарзі зводяться лише до оцінки доказів, що були предметом дослідження суду першої інстанції, який їх спростував, пославшись на відповідні докази, а тому не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно і всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, ухвалив законне і обгрунтоване рішення в частині поновлення позивача на посаді керівника Козлівського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП "Укрспирт".

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що судове рішення підлягає зміні в частині визначення суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а в решті рішення суду залишити без зміни.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача в межах ним понесених.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"- задовольнити частково.

Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2018 року в частині стягнення із державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"(07400, м. Бровари, вул. Гагаріна, 16, ) в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. АДРЕСА_1, інд.код НОМЕР_1) змінити, зменшивши суму стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12.09.2016 року по 21.03.2018 року із 162490,05 грн. до 142 344,66 грн. з урахуванням податків та обов'язкових платежів.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 червня 2018 року.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи