Номер провадження 2/754/1104/18
Справа №754/8933/17
18 червня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді : Галась І.А.
при секретарі - Дмитрієвій А.А.
за участі: позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини,
ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Вона (позивач) перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 19.09.2009 р. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.09.2012 р. (справа №2-3581/2012 р.) шлюб розірваний.
Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження. Після розірвання шлюбу дочка проживала з позивачем в двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належала позивачу та її матері в рівній долі на підставі права власності.
Спільна дочка по теперішній час проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні, вона (позивач) здійснює постійний догляд за нею, займається її вихованням і лікуванням.
Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва (справа №2-4748/2012) з ОСОБА_2 стягуються на користь позивачки аліменти на дитину ОСОБА_4 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.08.2012 р. і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на дитину відповідач виплачує не регулярно в мінімальному розмірі, встановленому законом і рішенням суду. Участі у вихованні дитини не бере. Останній раз провідував доньку 5 років тому.
01.08.2014 р. позивач вдруге вийшла заміж за ОСОБА_5 і в цьому шлюбі у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
ОСОБА_5 опікувався її (позивача) дочкою, виховував її і повністю замінив їй батька. І саме ОСОБА_5 її (позивача) донька на сьогоднішній день вважає її батьком і іншого батька вона не пам'ятає і не знає, оскільки відповідача ОСОБА_2 останній раз дочка бачила в дворічному віці.
ІНФОРМАЦІЯ_11 чоловік позивача - ОСОБА_5 помер.
Оберігаючи психологічний стан дочки, про смерть батька вона (позивач) їй тривалий час не повідомляла і старалася створювати їй позитивну атмосферу, однак, дочка весь цей час чекала батька, допитувалася про нього.
Побачивши, як боляче дочка реагує на свій дім за адресою м. Київ. АДРЕСА_2, де в неї був батько, тепло і радість, а також для того, щоб відволікти дочку від негативу і зберегти її душевну рівновагу, вона (позивач) з дітьми змушена була поміняти місце проживання.
Саме ця обставина змусила її (позивача) прийняти рішення продати двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_3 і купити трьохкімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_4, чим в т.ч. ще й покращила житлові умови для своїх дітей.
На період купівлі - продажу квартир, а також виконання ремонтних робіт в новому помешканні позивач з дітьми зареєструвалася за фактичним місцем проживання в АДРЕСА_12. Зміна реєстрації житла була зроблена для можливості медичного обслуговування дітей за місцем проживання. Дозвіл на зміну житла дочці ОСОБА_2 надав взамін на її (позивача) згоду надати нотаріально посвідчену відмову від заборгованості по аліментах. Нотаріус засвідчив дозвіл на зміну житла дочки, але відмовився засвідчувати відмову позивача від заборгованості, оскільки в такій розписці не була зазначена сума заборгованості.
В квітні поточного року вона (позивач) з дітьми переїхала жити в їхню нову квартиру за адресою АДРЕСА_4 і знову виникла потреба реєстрації за фактичним місцем проживання із вже зазначених причин. І вона (позивач) знову звернулася до ОСОБА_2 по телефону НОМЕР_1 з проханням надати дозвіл на зміну адреси реєстрації їхньої дочки ОСОБА_4. ОСОБА_2 погодився його надати за умови з'ясування позивачем у судового виконавця суми заборгованості по аліментах і надання на цю суму нотаріально засвідчену відмову, при цьому, нотаріальні дії вчиняти за зазначеною ОСОБА_2 адресою і оплатою мною послуг нотаріуса.
Умову ОСОБА_2 вона (позивач) не прийняла, оскільки виховання дітей потребує багато часу і уваги, до того ж, дочка в той час займалася в першому класі ліцею №293 м. Києва, балетом в школі мистецтв ім. Сержа Лифаря і цирковою акробатикою в секції «Комплімент» при ліцеї №293.
Вона, ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до органу опіки і піклування Деснянського району м. Києва в якій прохала вплинути на відповідача ОСОБА_2, зобов'язати його не порушувати немайнові права їхньої дитини і не перешкоджати здійсненню реєстрації місця її проживання за фактичним місцем проживання та надати свою письмову згоду на її здійснення. Зважаючи на те, що їй (позивачу) не відоме теперішнє місце реєстрації та фактичне місце проживання ОСОБА_2, вона (позивач) змогла вказати лише номер його мобільного телефону, однак, на виклики по телефону зазначеного органу він не відреагував. Тому, за результатами її (позивача) звернення опікунською радою лише був складений Акт обстеження умов проживання дитини від 15.05.2017. Цим актом підтверджується, що вона (позивач) разом з малолітнім сином і малолітньою дочкою дійсно проживає без реєстрації у житловому будинку АДРЕСА_5.
Прохання про надання дозволу на зміну адреси реєстрації їхньої дочки ОСОБА_4 вона (позивач) направила ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу за якою він був зареєстрований на час їхнього спільного проживання і частина якого належала йому на підставі права власності, а саме: АДРЕСА_13 Однак, ОСОБА_2 листа не отримав про що свідчить повідомлення про невручення.
На підставі викладеного, позивач просить суд дозволити реєстрацію місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_4, разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_6, без надання для цього письмової згоди її батька - ОСОБА_2.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. від 11.07.2017 р. відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні, яке відбулось 07.11.2017 р. суд ухвалив залучити до участі у справі третю особу - Службу у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації.
15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції.
Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
В судовому засіданні 17.04.2018 р. судом ухвалено замінити первісного відповідача - Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію на належного відповідача - ОСОБА_2, батька малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію залучити третьою стороною по справі.
В судовому засіданні 18.06.2018 р. позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вважає їх законними і обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 на неодноразові виклики до суду не з'являвся. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомляв.
Представником Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації подано клопотання про розгляд справи без участі їх представника.
Представник Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомляв.
Станом на 18.06.2018 р. відзив на позов від відповідача ОСОБА_2 на адресу Деснянського районного суду м. Києва не надходив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280 284 ЦПК України, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.09.2009 р. в відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1212 сторони зареєстрували шлюб.
Від шлюбу сторони мають спільну дитину, малолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації народжень, 27.04.2010 р. зроблено відповідний актовий запис №1181. У відповідності до свідоцтва про народження в графі "батьки" записано - батько ОСОБА_2 (відповідач), в графі мати ОСОБА_7 (а.с.12)
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.09.2012 р. шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано (а.с.7-8).

За рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.09.2012 р. стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.08.2012 р. і до повноліття дитини.

Судом також встановлено, що 01.08.2018 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (позивач) зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що 01.08.2014 р. складено відповідний актовий запис №1096. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка «ОСОБА_11», дружини «ОСОБА_11», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.14).

Від даного шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що 24.12.2015 р. складено відповідний актовий запис № 3816 (а.с.13).

У відповідності до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_5, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_12., у віці 28 років, про що ІНФОРМАЦІЯ_11 складено відповідний актовий запис за №296 (а.с.15).

25.04.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернулась з заявою до Начальника служби у справах дітей Деснянського району м. Києва, яка була зареєстрована 28.04.2017 р. вх. №01-10-К-663, відповідно до якої просила вплинути на батька дитини ОСОБА_4, - ОСОБА_2 і зобов'язати останнього не порушувати майнові права їхньої дитини, і не перешкоджати здійсненню перереєстрації місця її проживання з квартири АДРЕСА_7, загальна площа якої складає 37 кв.м. за фактичним місцем проживання - АДРЕСА_8 та надати письмову згоду на її здійснення або письмову заяву про відмову в наданні такої згоди з посиланням на причини відмови (а.с.16).

Листом від 15.05.2017 р. №01-10-К-663 Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на заяву позивача ОСОБА_1 повідомила, що спеціалістами Служби у справах дітей здійснено обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_9, про що складено відповідний оформлений акт № 181 від 13.05.2017 р. Оскільки адреса проживання батька дитини ОСОБА_2 невідома та на дзвінки мобільний НОМЕР_6) не відповідає, провести профілактично-роз'яснювальну бесіду не виявилось можливим. Рекомендовано звернутись до органу внутрішніх справ України з метою встановлення місця проживання гр. стрілецького В.Є. (а.с.17)

Так, у відповідності до Акту обстеження умов проживання дитини від 13.05.2017 р. - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, за заявою ОСОБА_1 з метою обстеження умов проживання дітей, проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_14. Житлове приміщення на 11 поверсі 20 поверхового будинку, складається з 3 кімнат. Умови проживання відповідають вимогам. Приміщення чисте, прибране, укомплектоване усіма необхідними меблями та технікою. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема кімната квартири виділено для проживання дітей: м'який дитячий диван, кутовий письмовий стіл, комп'ютер, багата іграшок, дитяча література. Канцтовари, книжки, шафа з дитячим одягом, розвиваючі іграшки. На кухні є наготована їжа, продукти харчування. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_4 (спільна донька сторін), ОСОБА_6 (син позивача). Висновки, рекомендації комісії: мати створила належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини (а.с.18-19).

28.04.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернулась з заявою до Відділу реєстрації місця проживання Деснянської РДА про зняття її з реєстрації місця проживання, у зв'язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.20-21).

25.05.2017 р. позивач зверталась до відповідача з листом вимогою про надання нотаріально посвідченого дозволу на зміну місця проживання їх спільної доньки ОСОБА_4 з адреси: АДРЕСА_10 на фактичну адресу проживання: АДРЕСА_15 або надати такий дозвіл особисто безпосередньо в Деснянській районній в м. Києві державній адміністрації (а.с.22). Повідомлення повернулось з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.23).

У відповідності до Витягу з Державного реєстру речових прав на рухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 81650746 від 02.03.2017 р., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 000, об'єкт нерухомого майна: квартира, трикімнатна за адресою: АДРЕСА_11 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 (а.с.24).

Крім того, судом встановлено, що на примусовому виконанні у Оболонському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист Деснянського районного суду м. Києва №2-4778 від 21.09.2012 р. про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.08.2012 р. і до повноліття дитини (а.с.50).

У відповідності до довідки-розрахунку по аліментах від 02.03.2018 №50792931, наданою старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Яровим О.В. на підставі виконавчого листа №2-4778, станом на 01.09.2017 р. заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 30404,50 грн. Відповідно заборгованість станом на 01.03.2018 р. становить 37001,50 грн.(а.с.50-51).

Судом об'єктивно встановлено та доведено в судовому засіданні позивачем, що відповідач ОСОБА_2 не надає згоди на перереєстрацію малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за її фактичним місцем проживання, разом з матір'ю (позивач) за адресою: АДРЕСА_6.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного .

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до статті 18 цього Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Отже, у випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно обирати місце проживання в межах цієї території.

Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Відповідач ухиляється та безпідставно не надає згоди на перереєстрацію місця проживання дитини, позивач не має іншої змоги отримати від нього необхідну письмову згоду на реєстрацію місця проживання дитини. Така позиція батька, шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012р. №1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживання батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно - територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно - довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС.

Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року №1077 (із змінами та доповненнями), реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації з попереднього місця проживання, але якщо батьки дитини, яка не досягла 14 років, проживають за різними адресами, для реєстрації її місця проживання разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини, суд, насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки відсутність реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактичним місцем проживання зі своєю матір'ю ОСОБА_1, за адресою: в АДРЕСА_6, суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров'я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 29, 242 ЦК України, ст. 160 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012 № 1077, Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2.03.2016 року №207, суд -,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини - задовольнити.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, за адресою: АДРЕСА_6, без надання для цього письмової згоди батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9судовий збір в розмірі 640 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя