ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/6831/15-ц

провадження № 22-ц/4809/386/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Гончар В. В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

особа, дії якої оскаржуються - старший державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Пісчанський Павло Євгенович

зацікавлена особа - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2018 року у складі судді Варакіної Н. Б. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Пісчанського Павла Євгеновича, зацікавлена особа ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою на дії старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Пісчанського Павла Євгеновича, зацікавлена особа ОСОБА_3.

Зазначав, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 листопада 2015 року задоволено позов ОСОБА_3 про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто з нього аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 14 вересня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, видано виконавчий лист. 02 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49488844.

08 липня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання», яким визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

02 серпня 2018 року з метою отримання особисто виконавчого листа для надання його бухгалтерії за місцем своєї роботи, він під підпис отримав постанову старшого державного виконавця про звернення стягнення на його доходи, в резолютивній частині якої зазначено про здійснення відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Державним виконавцем допущено помилку у трактуванні судового рішення та безпідставно збільшено мінімальний розмір аліментів з 30% прожиткового мінімуму до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Державний виконавець не має прямих повноважень щодо зміни розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Просив визнати дії старшого державного виконавця Пісчанського П.Є. неправомірними та скасувати постанову від 02 серпня 2018 року про звернення стягнення на доходи боржника, в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як таку, що суперечить чинному законодавству України.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення. Зазначає, що відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи, про що Конституційним Судом України ухвалено рішення № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року. Суд порушив норми цієї статті, оскільки рішення про стягнення з нього аліментів ухвалено 09 листопада 2015 року, а ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання» набрав чинності 08 липня 2017 року.

Відзиви від особи, дії якої оскаржуються, та від зацікавленої особи не надійшли.

Апеляційне провадження відкрито 29 жовтня 2018 року (а.с.45), справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 28 листопада 2018 року (а.с.52).

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_3 просила залишити ухвалу суду без змін.

Державний виконавець про дату , час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законеом порядку під розписку (а.с.56), в засідання апеляційного суду не прибув, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін з таких підстав.

За правилами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.3 ст.451 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 09 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.19). На виконання рішення суду видано 10 листопада 2015 року виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Постановою від 02 серпня 2018 року старшого державного виконавця Пісчанського П.Є. звернуто стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у Кіровоградській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» та зазначено про здійснення відрахування щомісячно із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018) порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Станом на 02 серпня 2018 року частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Правильно встановивши обставини виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини суд обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги, оскільки постанова від 02 серпня 2018 року прийнята відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право боржника не було порушено. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

За таких обставин слід визнати, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування ухвали та задоволення скаргине встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 вересня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку лише у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 03 грудня 2018 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко