Єдиний унікальний номер 229/3044/17 Номер провадження 22-ц/775/877/2018

Головуючий у 1 інстанції: Рагозіна С.О. Єдиний унікальний номер 229/3044/17
Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/877/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Дундар І.О., Тимченко О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу №229/3044/17 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07 березня 2018 року (суддя Рагозіна С.О.. повне судове рішення складено 23 березня 2018 року),

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року позивачі звернулись до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що 26 грудня 2015 року приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21013», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Захисників ОСОБА_5 (колишньої Дніпропетровської) у напрямку вул. Шосейної (колишньої вул. ОСОБА_6) у м. Покровську (раніше Красноармійськ), у порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, маючи обєктивну можливість спостерігати за рухом транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Cherry TIGGO», реєстраційний номер «АН 2026 ЕВ» під керуванням ОСОБА_1, який рухався попереду у попутному напрямку та виконав зупинку транспортного засобу.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Cherry TIGGO» отримав механічні пошкодження, у зв'язку з чим було проведено ремонтно-відновлювальні роботи, загальна вартість яких разом з вартістю запасних частин та матеріалів складає 19 411 грн. 00 коп..

Крім того, внаслідок ДТП була травмована пасажир автомобіля «Cherry TIGGO» неповнолітня ОСОБА_3, вона була доставлена з місця ДТП для надання кваліфікованої медичної допомоги до Покровської центральної районної лікарні та перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 26 грудня 2015 року до 04 січня 2016 року. Згідно з висновком судово-медичного експерта № 115 від 22 березня 2016 року у ОСОБА_3 під час звернення за медичною допомогою було виявлено закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21013» на підставі наявності у нього свідоцтва про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії АЦ № 851755, тому, як володілець джерела підвищеної небезпеки, що на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, має відшкодувати завдану шкоду.

ОСОБА_4 не уклав з жодною страховою компанією договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а особисто відмовився відшкодувати заподіяну ним шкоду, а тому ОСОБА_1 з метою отримання відшкодування спричинених йому матеріальних збитків був змушений звернутися з відповідною заявою до Моторно-транспортного бюро України, звідки отримав письмову відповідь від 09 грудня 2016 року № 3/1-05/32406 про відмову у відшкодуванні заподіяної шкоди у звязку з тим, що транспортний засіб марки «Cherry TIGGO», реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на 06 вересня 2016 року під час огляду автомобіля аварійним комісаром, був вже відновлений і страхова компанія не мала можливості скласти калькуляцію відновлювального ремонту.

Тому позивачі просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальних збитків в розмірі 19 441 грн., моральної шкоди 3 000 грн., судові витрати в сумі 3 000 грн. та на користь ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн..

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 07 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену в результаті настання ДТП, в розмірі 18 092, 70 грн., у відшкодування моральної шкоди 1 000, 00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 550, 00 грн., витрати на проведення експертизи у сумі 1 700, 00 грн., судовий збір у сумі 1 088, 00 грн. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, спричиненої неповнолітній дитині ОСОБА_3, у сумі 2 000, 00 грн., судовий збір у сумі 640,00 грн.. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 в частині стягнення решти матеріальної шкоди та решти відшкодування спричиненої моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07 березня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 18 092, 70 грн. і витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 550, 00 грн. та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди та стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що на підтвердження позовних вимог та в обґрунтування витрат, понесених позивачем на відновлювальний ремонт автомобіля ним до позовної заяви було додано копію акту виконаних робіт № 1998. Вказаний акт не досліджувався під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в Красноармійському міськрайонному суді Донецької області, у якому були встановлені обставини, за яких сталась ДТП. Під час розгляду даної цивільної справи він заперечував проти вказаного доказу копії акту виконаних робіт, оскільки у ньому не зазначена дата проведення таких робіт, платник замовник робіт, пробіг транспортного засобу та його державний номер, рік випуску транспортного засобу вказаний 2016, у той час, як у копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Cherry TIGGO» рік випуску зазначений як 2012. У протоколі про адміністративне правопорушення від 20.04.2016 року, складеному відносно нього та відповідно до якого судом винесено постанову від 16.06.2016 р. про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України, визначені пошкодження автомобіля «Cherry TIGGO» як «розбитий задній бампер», а в акті виконаних робіт зазначено 12 найменувань робіт та пять найменувань використаних запасних частин та матеріалів. Відсутні документи, що свідчать про оплату замовлених та виконаних ремонтно-відновлювальних робіт, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Після допиту свідка ОСОБА_7 позивач, без поновлення строків, подав нові докази, які безпідставно були прийняті судом, а саме: фотознімки транспортного засобу автомобіля «Cherry TIGGO», надані представником позивача до суду, під час судового засідання 23.10.2017 року без визначення місця, дати та події, окрім транспортного засобу, який не можливо достеменно ідентифікувати, окрім як за визначенням реєстраційного номеру транспортного засобу, відповідної марки та моделі авто; другий примірник акту виконаних робіт № 1998, з виправленнями, наданий представником позивача до суду, під час судового засідання 23.10.2017 року (щодо реєстрації ФОП до виду діяльності з ремонту транспортних засобів в матеріалах справи також відсутні). Відповідно до протоколу огляду місця пригоди від 26.12.2016 р. на транспортному засобі позивача розбита накладка на зимове колесо; з місця огляду нічого не вилучено, фото-, відеозйомка не проводились. Він неодноразово заперечував проти долучення фотознімків до матеріалів справи та заявив клопотання про визнання цих доказів недопустимими. Суд неправильно зазначив у рішенні про те, що він в судовому засіданні після огляду фотознімків підтвердив, що вони зроблені на місці ДТП і на них зафіксований його автомобіль. Цей факт взагалі не мав місце. Під час судового засідання на питання суду чи дійсно на фото зафіксований автомобіль ОСОБА_4, після перегляду фото ним було заявлено, що на першому фотознімку дійсно відображена передня частина його автотранспорту з визначеним реєстраційним номером. Однак, ідентифікувати інші фото та їх приналежність до певної події та дати немає можливості, тому що йому не відомий факт проведення фотозйомки під час огляду. Перший примірник акту виконаних робіт № 1998 наданий до суду, як додаток до позову та другий примірник цього акту, з виправленнями, на які посилається позивач, як на підтвердження фактичних завданих збитків, зі строками оплати таких робіт 21.02.2016 рік не є належними документами, які спрямовуються на вирішення поставлених питань, так як час проведення таких робіт передує строкам вирішення питання про закриття кримінального провадження за фактом ДТП 10 квітня 2016 року та постанові суду у справі про адміністративне правопорушення (від 16 червня 2016 року справа № 235/3310/16-п). Висновок експертного автотоварознавчого дослідження зроблений за фотознімками, щодо належності яких до події ДТП він заперечував та за актами з виправленнями, які долучені до справи без поновлення пропущеного строку для подання доказів. Позивачем не надано відомостей про те, що його автомобіль не отримував інших ушкоджень при інших ДТП в період після огляду місця ДТП та до часу можливого проведення ремонтних робіт. Стосовно витрат на правову допомогу він не заперечує їх фактичність та необхідність, однак не вважає розумним та обґрунтованим їх розмір, враховуючи характер спірних правовідносин та незначну ступінь складності справи.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали відзив на апеляційну скаргу із доказом направлення його копії 18.05.2018 року відповідачу, у якому просять відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_4, а рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07 березня 2018 року залишити без змін та стягнути з відповідача на їх користь судові витрати у звязку з розглядом апеляційної скарги у вигляді витрат на правничу допомогу у сумі 3 000 грн.. Посилаються на необґрунтованість вимог відповідача з приводу того, що суд 1 інстанції повинен був виходити з тих обставин, які було встановлено Красноармійським міськрайонним судом при постановленні ним рішення про притягнення відповідача до відповідальності за вчинення ним адміністративного проступку, передбаченого ст. 124 КпАП України, тому що даним судом було встановлено обставини, які не підлягають знову доказуванню. Обставини щодо місця, часу та факту настання ДТП встановлені при розгляді адміністративної справи, але розмір заподіяної відповідачем матеріальної і тим більше моральної шкоди не досліджувався і не міг бути досліджений. Щодо письмових доказів, які ставить під сумнів відповідач, то їх надання, а також внесення до них в установленому законом порядку виправлень (через допущені технічні помилки) здійснювалися в міру надання відповідачем своїх обґрунтувань при запереченні на заявлені позовні вимоги та незгоди відповідача з характером заподіяної матеріальної шкоди. Подання в ході судового розгляду клопотання про призначення та проведення судом автотоварознавчої експертизи було викликано категоричною незгодою відповідача та його представника з ціною проведених ремонтно-відновлювальних робіт, та через ненадання відповідачем його розміру матеріальних збитків, які він би був згоден відшкодувати, вказуючи на наявність пошкодження тільки заднього бампера. Посилання відповідача на протокол адміністративного правопорушення, у якому зазначено тільки пошкодження заднього бампера є незрозумілим. Відображення ушкоджень в протоколі про адміністративне правопорушення носило явно формальний характер, тому що співробітник поліції, який складав зазначений протокол у квітні 2016 року вже не міг візуально та фактично зафіксувати будь-які пошкодження на автомобілі ОСОБА_1, тому що даний автомобіль за згодою слідчого вже на той час було відремонтовано. Щодо допустимості та належної оцінки судом фотознімків, на яких зафіксовано обстановку на місці події та пошкодження автомобіля зазначають, що при вивченні копії протоколу огляду місця події судом 1 інстанції було встановлено, що фотозйомка в ході огляду місця події дійсно проводилася за допомогою цифрового фотоапарату «Олімпус», а відповідна таблиця ілюстрацій або ж фототаблиця не могли бути долучені відразу до протоколу огляду місця події, тому що на місці події дані таблиці просто не могли бути виготовлені. Слідчо-оперативна група прибула на місце події зі спеціально-обладнаною експертно-криміналістичною «валізкою», наявність якої зафіксовано на фотознімках, а до переліку комплектації даних «валізок» відноситься і наявність цифрового фотоапарата «Олімпус». Відповідачем в скарзі з даного приводу навмисно вказано невірну інформацію, тому що в копії протоколу огляду місця події немає записів від імені слідчого, що фото- і відеозйомка не проводилися. Вважають необґрунтованими і неприпустимими показання свідка ОСОБА_7, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, так як цього свідка не могло бути в темний час доби 25.12.2015 р. в районі Красноармійського наркологічного диспансеру, де нібито з його слів він бачив автомобіль ОСОБА_1 з незначними ушкодженнями, що вкрай сумнівно, враховуючи, що він в свій день народження, керуючи транспортним засобом, прибув на прохання відповідача в смт. Желанне до наркодиспансеру. До того ж свідок не вірно вказує місцезнаходження диспансеру. Разом з тим, відповідач взагалі не буре до уваги показання свідка ОСОБА_8, який дав свідчення, що відповідають заявленим позовним вимогам. Відповідач у скарзі необґрунтовано вказує, що тілесні ушкодження під час ДТП були заподіяні не неповнолітній ОСОБА_3, а іншій особі, тому що анкетні дані ОСОБА_3 не співпадають з анкетними даними особи, відносно якої проводилося судово-медичне дослідження, хоча даний факт судом 1 інстанції було досліджено і наявні суперечності в результаті витребування довідки з Красноармійської ЦРЛ було усунено. Щодо витрат на правову допомогу, то вважають, що в рамках діючих на період подачі позову норм цивільно-процесуального законодавства, дані витрати було підтверджено належним чином, у тому числі і письмовими доказами: договором про надання правової допомоги, в якому була обумовлена сума витрат; кошторисом та квитанцією до прибутково-касового ордеру, що підтверджує факт проведення оплати за надану правову допомогу.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч. ч.,1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з п.1.ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (в тому числі моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26 грудня 2015 року о 15:30 год. в м. Красноармійськ Донецької області на вул. Дніпропетровській сталась дорожньо транспортна пригода, під час якої ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-21013» реєстраційний номер НОМЕР_1, скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Cherry TIGGO» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого обидва автомобіля отримали механічні ушкодження, пасажир автомобіля «Cherry TIGGO» отримала тілесні ушкодження.

Вина відповідача у вчиненні вказаного ДТП підтверджується постановою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області №235/3310/16-п від 16 червня 2016 року, якою ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України, яке мало місце 26 грудня 2015 року о 15:30 год. в м. Красноармійськ Донецької області на вул. Дніпропетровській (а.с.29).

Факт дорожньо транспортної пригоди за участю вказаних учасників дорожнього руху та автомобілів не оспорюється відповідачем.

У даній справі позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням автомобіля та необхідністю його ремонту в сумі 19 411 грн. та моральної шкоди, спричиненої душевними стражданнями через пошкодження його власності автомобіля, неможливості протягом певного часу користуватися транспортним засобом за його призначенням в сумі 3 000 грн.; ОСОБА_2, яка діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 просила стягнути відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя останньої під час ДТП в сумі 2 000 грн., а також позивачі просили відшкодувати судові витрати.

Суд задовольнив позовні вимоги частково, стягнув з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди 18 092,70 грн., моральної шкоди 1 000 грн., відшкодування судових витрат: на професійну правничу допомогу 2 550 грн., на проведення експертизи 1 700 грн., по сплаті судового збору 1 088 грн. та на користь ОСОБА_2, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди 2 000 грн., відшкодування судових витрат по сплаті судових збору 640 грн..

Рішення оскаржене відповідачем в частині стягнення на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 18 092,70 грн. та відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 550 грн., у іншій частині рішення не оскаржене та, згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неправильності рішення в частині стягнення відшкодування матеріальної шкоди зводяться до недоведеності розміру шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням належного йому автомобіля в ДТП, що сталась з вини відповідача, суд виходив з наступного.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 належить автомобіль «Cherry TIGGO», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2012 року випуску, червоного кольору, номер шасі LVVDB11B1CD233373 (а.с.10-11).

У протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, складеному 26 грудня 2015 року у м. Красноармійську старшим слідчим СУ Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_9 вказано, що повідомлення про ДТП від чергового Красноармійського ВП по вул. Дніпропетровській отримано о 15 годині 00 хвилин. Огляд був розпочатий о 15:50 год., закінчений о 16:20 год., проводився у світлу годину доби, з використанням цифрового фотоапарату «Олімпус» в присутності водіїв ОСОБА_4, ОСОБА_1. Оглядом було встановлено зіткнення транспортного засобу марки «ВАЗ-21013» під керуванням ОСОБА_4, з транспортним засобом марки «Cherry TIGGO» під керуванням ОСОБА_1. Оглядом транспортного засобу «Cherry TIGGO» було встановлено в задній частині пошкодження аварійного характеру, руйнування накладки на запасне колесо, осип накладки на запасне колесо. За результатами огляду місця події ДТП була складена схема (а.с.80-83).

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_10 від 10 квітня 2016 року було закрите кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 286 КК України, копія постанови направлена начальнику відділення Маріупольського відділу Головного управління національної поліції в Донецькій області для притягнення водія ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України (а.с.26-28).

20 квітня 2016 року старшим інспектором Красноармійського ВП Рєзніком О.С. був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, який 26 грудня 2015 року о 15:30 год. в м. Красноармійськ по вул. Дніпропетровській керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21013» реєстраційний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Cherry» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, чим пошкодив його (розбитий задній бампер), були отримані тілесні ушкодження гр. ОСОБА_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.79).

Постановою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області №235/3310/16-п від 16 червня 2016 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення п. 13.1 ПДР України, яке мало місце 26 грудня 2015 року о 15:30 год. в м. Красноармійськ Донецької області на вул. Дніпропетровській під час керуванням ОСОБА_4 транспортним засобом марки «ВАЗ-21013» реєстраційний номер НОМЕР_1, який скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Cherry» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого обидва автомобіля отримали механічні ушкодження, пасажир автомобіля «Cherry» отримала тілесні ушкодження (а.с.29).

Згідно з актом виконаних робіт №1998 від 21 лютого 2016 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 були виконані роботи по відновленню та заміні частин автомобіля «Cherry TIGGO» номер шасі LVVDB11B1CD233373, вартість яких склала 19 411 грн. (а. с. 93).

Вартість робіт в сумі 19 411 грн. була сплачена ОСОБА_1 21 лютого 2016 року відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №1998 (а. с. 94).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції за клопотанням сторін було призначено судову автотоварознавчу експертизу для визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням автомобіля позивача.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження за фактом пошкодження автомобіля НОМЕР_3 від 10 січня 2018 року вартість відновлювального ремонту (з технічної точки зору) може становити 18 092, 70 грн., розмір втрати товарної вартості транспортного засобу становить 4 342, 07 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу може становити 22 382,77 грн. (а.с.128-138).

З урахуванням встановлених обставин суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що в результаті дорожньо транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача, позивачеві спричинена матеріальна шкода у розмірі вартості відновлюваного ремонту автомобіля 18 092, 70 грн..

Суд відхилив заперечення відповідача про те, обсяг пошкоджень, зазначений у акті виконаних робіт та у висновку експертного автотоварознавчого дослідження більший, ніж у протоколі про адміністративне правопорушення, у якому зазначені пошкодження автомобіля як «розбитий задній бампер», оскільки вони спростовуються записами в протоколі огляду місця ДТП, який складений безпосередньо на місці ДТП, поясненнями свідка ОСОБА_8, фотознімками автомобіля з місця ДТП.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду. Протоколом огляду місця ДТП зафіксовано пошкодження аварійного характеру в задній частині автомобіля, руйнування накладки на запасне колесо.

Пошкодження, зафіксовані в акті виконаних робіт та у висновку експертного автотоварознавчого дослідження відносяться лише до задньої частини автомобіля, а саме: зазначено про пошкодження середньої частини заднього бампера та необхідність заміни; пошкодження задніх дверей складно пошкоджено з утворенням складок і гофрів металу, порушена геометрія металу, необхідна заміна; пошкодження протитуманної задньої фари та необхідність заміни; пошкодження ковпака запасного колеса та необхідність заміни; пошкодження середньої частини 22х10 на площі 2,20 дециметрів квадратних поперечної балки задньої та необхідність ремонту.

Тобто, вказані пошкодження відповідають зафіксованим у протоколі огляду місця події, у якому зазначено про пошкодження аварійного характеру в задній частині автомобіля, руйнування накладки на запасне колесо, осип накладки на запасне колесо.

Експертом при проведенні автотоварознавчого дослідження використано фотознімки, проти долучення яких та проти використання яких у якості доказів заперечував відповідач та подав письмове клопотання про визнання їх ( а також акту виконаних робіт) неналежними та недопустимими доказами. Відповідач посилався на те, що відповідно до протоколу огляду місця ДТП фото, відео зйомка не проводилась, з місця огляду нічого не вилучалось, обставини, за яких сталась ДТП, встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, під час огляду автомобіля позивача аварійним комісаром 06.09.2016 року автомобіль вже був відновлений.

Суд обґрунтовано не визнав вказані докази неналежними та недопустимими.

Згідно з ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У протоколі огляду місця ДТП зазначено, що використовувався цифровий фотоапарат «Олімпус», всупереч доводам апеляційної скарги у ньому не зазначено про те, що фото, відео зйомка не проводилась. На фотознімках зафіксовані автомобілі, якими керували позивач та відповідач на час ДТП. У апеляційній скарзі відповідач підтверджує, що на питання суду чи дійсно на фото зафіксовано його автомобіль, під час перегляду фото він заявив, що на першому фотознімку дійсно відображена передня частина його автотранспорту з визначеним реєстраційним номером, але він не може ідентифікувати інші фото та їх приналежність до певної події та дати, тому, що йому невідомий факт проведення фотозйомки під час огляду.

У той же час, відповідач не надав доказів про те, що його автомобіль був учасником іншого ДТП ( не за участю автомобіля позивача), внаслідок якого у його автомобіля також виникли б такі ж пошкодження, як на фото, локалізовані в передній частині автомобіля, а перед ним лежав би осип металу червоного кольору.

Відсутні також докази того, що автомобіль позивача був учасником іншої ДТП та клопотань про витребування таких доказів не заявлялось.

Крім того, факт пошкодження задньої частини автомобіля позивача підтверджено протоколом огляду місця події, показаннями свідка ОСОБА_8.

Посилання заявника апеляційної скарги про те, що фотознімки та другий примірник акту виконаних робіт були надані позивачем після допиту свідків та без поновлення строків для подання таких доказів не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки, вказані докази подавались після висловлення заперечень відповідача в ході розгляду справи на доповнення до первісно поданих доказів разом із позовною заявою.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо недоведеності розміру матеріальної шкоди, стягненої судом безпідставні.

Необґрунтованими є також доводи апеляційної скарги відповідача про нерозумність та необґрунтованість розміру витрат на правову допомогу, стягнених судом в сумі 2 550 грн..

Згідно з ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №385 від 07.07.2016 року про сплату 3 000 грн. юридичній фірмі «Смаль і право» за договором, копію договору доручення на надання правової (юридичної допомоги) від 07.07.2016 року, за яким ОСОБА_1 доручив юридичній фірмі «Смаль і право» надати йому послуги юридичної діяльності, а юридична фірма зобовязалась надати наступні послуги: представляти інтереси клієнта у різних інстанціях з питань стягнення шкоди, спричиненої діями ОСОБА_4 внаслідок ДТП, скласти позовну заяву в суд першої інстанції, скласти інші заяви, скарги, претензії, проведення претензійної та консультаційної роботи, надання іншої правової допомоги (юридичних послуг) для досягнення позитивного результату. Пунктом 6.1. цього договору визначено оплату клієнтом виконавцю передплати в сумі 3 000 грн.. Згідно з додатковим договором доручення №385а від 03 серпня 2017 року адвокат ОСОБА_6 зобовязується надати ОСОБА_1, відповідно до умов цього договору, послуги юридичної діяльності щодо представлення інтересів клієнта у цивільній справі за його позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ДТП, клієнт за надану йому правову допомогу оплату не робить, тому що оплату проведено згідно основного договору від 07.07.2016 року.

Додатком №1 до договору доручення від 07.07.2016 року №385 є кошторис, у якому зазначений обсяг виконаних робіт, витрачений час та вартість послуг, зокрема, усні консультації, претензійна робота із страховою компанією, складання позовної заяви, проведення розрахунків, складання інших документів, необхідних для досягнення позитивного результату справи (а.с.33 -38).

Представник позивача ОСОБА_6 приймав участь в судових засіданнях 26 вересня 2017 року, 23 жовтня 2017 року, 06 березня 2018 року, подавав письмові клопотання про виклик свідків, про призначення експертизи, до справи долучено письмовий текст його промови у судових дебатах.

Тому обсяг правової допомоги є доведеним, а розмір витрат на правову допомогу співмірним.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що розмір витрат на правову допомогу не є розумним та обґрунтованим з огляду на характер спірних правовідносин та незначну ступінь складності справи безпідставні. Відповідачем не доведено не співмірності витрат позивача на правову допомогу, всупереч обовязку, покладеного на нього частиною 6 статті 137 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що судове рішення у оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, ухвалене із додержанням норм матеріально та процесуального права, підстави для його скасування відсутні, а доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 червня 2018 року.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: І.О.Дундар

ОСОБА_12