Справа № 354/724/16-ц
Провадження № 22-ц/779/837/2018
Головуючий у 1 інстанції Іванов А. П.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Мелінишин Г.П, Фединяка В.Д.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яремчанського міського суду від 23 квітня 2018 року у складі судді Іванова А.П. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Яремчанського міського суду від 15 липня 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, від шлюбу мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Яремчанського міського суду від 15 липня 2013 року відповідач сплачував аліменти по 1/4 частині всіх видів його заробітку на утримання дочки до досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття виплати на утримання дочки припинилися, однак дочка продовжує навчання на третьому курсі Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича на денній бюджетній формі навчання та у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги .

Позивач зазначила, що дочка знаходиться на її повному утриманні. Отримуючи мінімальну заробітну плату, вона несе витрати на оплату за проживання дочки в гуртожитку, за спожиту електроенергію, на проїзд до місця навчання, на придбання підручників, одягу, харчування , тощо.

Посилаючись на те, що відповідач отримує дохід від орендної плати за надання земельної ділянки в оренду, яка належить йому на праві приватної власності, є здоровий, стягнення за іншими виконавчими документами не проводиться, позивач просила стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частці від його доходу в місяць, на період навчання дочки до досягнення нею 23 років.

Рішенням Яремчанського міського суду від 23 квітня 2018 року позов ОСОБА_3

задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 яка продовжує навчання аліменти у розмірі 1/5 частки його доходу (заробітку), починаючи з 03.11.2016 року на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначив, що ОСОБА_3 не має права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дочку, оскільки дочка з нею не проживає та не уповноважувала позивача на представництво своїх інтересів у справі.

Суд першої інстанції, на думку апелянта, неповно з»ясував обставини справи, зокрема те, що дочка навчається на бюджетній формі навчання і отримує стипендію у розмірі, що визначений законодавством як такий, що є достатнім для задоволення необхідних потреб студента. У справі відсутні докази, що повнолітня донька потребує допомоги батьків, а також те, що вона перебуває на утриманні матері.

Представлені позивачкою квитанції про оплату гуртожитку і електроенергії не містять ні періоду оплати, ні підстави оплати, відсутній договір про необхідність таких платежів.

Апелянт вказав, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки так як є пенсіонером, виховує і утримує малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, на його утриманні також перебувають двоє батьків пенсіонерів які проживають в іншій області та потребують його фінансової допомоги.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_3 правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до положень пункту 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Івано-Франківської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Сторони у судове засідання не з»явилися, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 267 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 бувше подружжя, від шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розлучення залишена на проживанні з матір»ю.

Встановлено, що повнолітня дочка ОСОБА_4 проживає разом з нею у АДРЕСА_1, та зареєстрована в гуртожитку за місцем навчання і знаходиться на її повному утриманні.

ОСОБА_4 є студенткою 3-го курсу факультету фінансів, підприємництва та обліку Чернівецького національного університету денної форми навчання за державним замовленням. Термін навчання - з 01.09.2015 р. по 30.06.2019 р., що підтверджується довідкою університету (а.с.36).

Згідно довідки виконкому Ворохтянської селищної ради №1228 від 07.10.2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов від 03.08.2016 року (а.с.14) ОСОБА_4 проживає разом з матір»ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, але зареєстрована за місцем навчання у АДРЕСА_2 (а.с.15).

Позивач ОСОБА_3 посилаючись на те, що повнолітня дочка знаходиться на її повному утриманні, у зв»язку з навчанням потребує матеріальної допомоги - просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки на час її навчання у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки на період її навчання у розмірі 1/5 частки його, суд першої інстанції виходив із того, що такий розмір аліментів дозволить зберегти баланс між потребами дочки, яка продовжує навчання та потребує допомоги батьків та потребами відповідача, який хворіє, має на утриманні малолітню дитину та допомагає перестарілим батькам.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ч.1 ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 проживає з матір'ю за місцем реєстрації, а під час навчання тимчасово проживає у м. Чернівці за місцем розташування учбового закладу. Навчаючись на денній формі навчання та отримуючи стипендію повнолітня ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги обох батьків, так як необхідні кошти на оплату за проживання в гуртожитку, за спожиту електроенергію, на проїзд до місця навчання, на придбання підручників, одягу, харчування.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, отримує пенсію, однак дочці ОСОБА_4, яка продовжує навчання на денній формі навчання та потребує у зв»язку з цим матеріальної допомоги таку не надає.

У силу положень ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Позивач ОСОБА_3 на утриманні якої перебуває повнолітня дочка, скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону звернулася з відповідним позовом до суду, а тому посилання апелянта на те, що з даним позовом могла звернутися тільки повнолітня дочка є необґрунтованими.

Відповідно до п. 20 роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

Отже, залучення цих осіб у справі є правом, а не обов'язком суду.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки, суд першої інстанції врахував, що відповідач ОСОБА_2 07.10.2015 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_9, від якого має малолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, те що він хворіє, має двох перестарілих батьків, а також те, що позивач ОСОБА_3 працює та отримує заробітну плату 1776,50 грн., тому оцінюючи докази по справі в їх сукупності цим визначив розмір аліментів у розмірі 1/5 часток всіх видів доходу відповідача.

Таким чином, посилання апелянта на те, що судом не враховано обставин щодо його майнового стану не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованості висновків не спростовують, а тому підстав для її задоволення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Яремчанського міського суду від 23 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 липня 2018 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

В.Д. Фединяк