АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2420/18 Справа № 205/2452/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3408,00 грн., щомісячно починаючи з 26 січня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією відповідно до закону. В період з 2010 року по 11 квітня 2017 року позивач працював у ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» майстром по ремонту та обслуговуванню електроприладів з середньомісячним заробітком в розмірі 8000,00 грн. та мав змогу виплчувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі. На даний час, матеріальне становище позивача змінилося, а також позивач надає матеріальну допомогу непрацездатним, хворим батькам, що позбавляє його можливості здійснювати оплату аліментів у розмірі 3408,00 грн.

У звязку з чим, ОСОБА_2 просив суд зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини з 3408,00 грн. на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення.

ОСОБА_3 своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленимицією главою.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Тож, до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження та переглядати рішення судів перших інстанцій.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 червня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 517.

Від спільного подружнього життя, сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матірю.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3408,00 гривень, щомісячно починаючи з 26 січня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією відповідно до закону.

Відповідно до довідки про доходи №186033958 ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» заробітна плата ОСОБА_2 з жовтня 2016 року по грудень 2016 року становить 30671,32 грн.

Згідно до трудової книжки серії АХ №335971, виданої на імя ОСОБА_2, 11 квітня 2017 звільнений за власним бажанням.

Також, позивачем надані копії пенсійних посвідчень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та докази на підтвердження наявності у ОСОБА_6 хронічних захворювань.

За правилами ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому, необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про зміну матеріального становища позивача, рівень отримуваних ним доходів, доказів в підтвердження надання матеріальної допомоги непрацездатним, хворим батькам, а також докази щодо будь - яких інших зобов'язань з утримання третіх осіб, він є працездатною особою, а тому у нього не існує перешкод для виконання ним обов'язку щодо утримання власної дитини у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі 3408,00 гривень, щомісячно, який є достатнім для забезпечення дитині можливості повноцінного розвитку.

Основним доводом апелянта, є посилання на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на докази щодо наявності на утримання батьків пенсіонерів, наявності ряду в платника аліментів хронічних захворювань, а також, на наявність мінливого доходу ОСОБА_2

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки, по-перше, належних доказів того, що позивач надає матеріальну допомогу батькам надано не було, по-друге, ряд хронічних захворювань не дає правових підстав для зменшення розміру аліментів, так як ці захворювання не позбавляють платника аліментів працездатного стану, а, по-третє, для визначення аліментів в розмірі 1/4 від усіх видів доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, ОСОБА_2 має бути працевлаштованою особою із постійним, стабільним доходом.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на безпідставність доводів апелянта на погіршення майнового стану, у звязку з тим, що відповідно до копії трудової книжки серії АХ №335971, виданої на імя ОСОБА_2, 11 квітня 2017 він звільнений з ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» за власним бажанням, що в розумінні діючого сімейного законодавства України не є підставою для зменшення розміру аліментів внаслідок погіршення майнового стану платника аліментів.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_7