Номер провадження 2/754/4294/18
Справа №754/4426/18
(в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін)
18 червня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва
в складі головуючого судді Галась І.А.
при секретарі Дмитрієвій А.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Сімейна позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Представник Кредитної спілки «Сімейна позика» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
У відповідності до п.п.1.1, 2.2. Договору позивач надав відповідачу грошові кошти у кредит в сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків по ньому в розмірі 17,00% річних та 1,50% щомісяця від суми кредиту, строком погашення не пізніше 31.05.2018 р.
Факт видачі кредиту підтверджується видатковим касовим ордером. Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання за Договором перед Відповідачем.
Згідно п.2.4 Договору відповідач повинен сплачувати кредит та відсотки згідно з Графіком місячних платежів рівними частками в сумі 213 грн., щомісячно не пізніше 30-го числа, починаючи з наступного місяця після надання кредиту, до повного погашення боргу згідно з даним Договором. Цей місячний платіж складається з частки основного боргу (тіла) та відсотків, що підтверджує деталізований графік планових платежів за Договором.
Згідно п.п.2.5, 2.6 Договору, при затримці сплати кредиту і відсотків по ньому, цей Договір вважається таким, що має підвищений ступінь ризику, і в цьому випадку, починаючи з наступного дня після 30-го числа процентна ставка є змінюваною, і відсотки за користування кредитом встановлюються в розмірі 0,3 % від суми кредиту, вказаної п.1.1 Договору за всі дні прострочення, включаючи вихідні (святкові) дні.
Таким чином, у відповідача заборгованість за Договором становить 3222,34 грн., з якої основний борг (тіло) - 1239,90 грн. та відсотки - 1982,44 грн., що підтверджує деталізований розрахунок заборгованості за Договором.
Позивачем було вжито заходи досудового врегулювання суперечки між сторонами. Боржнику направлялися поштою нагадування, попередження і вимога сплатити борг, та всі спори, розбіжності вирішувались шляхом переговорів.
Проте, в порушенні умов Договору, відповідач не виконав свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості по кредиту, тому позивач вимушений з вимогою про її стягнення звернутися до суду. Невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за Договором призвело до порушення ним прав та інтересів позивача.
На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Сімейна позика» суму основної заборгованості за Договором в розмірі 1239,9 грн. та відсотки за Договором в розмірі 1982,44 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Сімейна позика» суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою суду від 06.04.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалу про відкриття спрощеного провадження від 06.04.2018 р. та копію позовної заяви з додатками відповідачеві було направлено за адресою місця реєстрації. Поштова кореспонденція повернулась з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».
Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Станом на 18.06.2018 р. відзив на позов від відповідача ОСОБА_1 на адресу Деснянського районного суду м. Києва не надійшов.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст. 280 284 ЦПК України, з наступних підстав.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до п.п.1. Договору - Кредитодавець зобов'язується надати Позичальнику кредит у сумі 3000 грн. на умовах забезпеченості, строковості, зворотності та платності, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним відповідно до умов, встановлених цим Договором.
Підпунктом 2.1 п. 2 Договору, передбачено, що кредит згідно з цим Договором надається одноразово готівкою в касі Кредитодавця після підписання цього договору.
Відповідно до п.п.2.2. п.2 - строк користування кредитом становить 24 місяці.
У відповідності до п.п.2.3. п.2 Договору - плата за користування кредитом становить: 17,00% річних та 1,50 % щомісяця від суми кредиту. Відсотки нараховуються Кредитодавцем на основну суму кредиту, починаючи з наступного дня після видачі кредиту Позичальнику і до остаточного погашення заборгованості за кредитом. Сукупна вартість кредиту для Позичальника залишається незмінною у разі дотримання ним Графіку місячних платежів.
Згідно п.п.2.4. п.2 - погашення кредиту і відсотків здійснюється Позичальником згідно з Графіком місячних платежів рівними частками в сумі 213 грн. щомісячно не пізніше 30 числа, починаючи з наступного місяця після надання кредиту, до повного погашення боргу згідно з даним Договором через касу або на рахунок Кредитодавця. Остаточне погашення залишку кредиту і відсотків здійснюється не пізніше 31.05.2018 р.
Підпунктом 2.5. п. 2 Договору, передбачено, що процентна ставка за Договором є змінюваною, тобто при затримці будь-якого місячного платежу цей Договір набуває підвищеного ризику і в цьому випадку плата за користування кредитом змінюється таким чином, що починаючи з наступного дня після 30 числа, за кожний день прострочення встановлюються відсотки за користування кредитом в розмірі 0,3% від суми кредиту, вказаної в п.п.1.1 Договору.
Згідно п.п.2.6. п.2 Договору - коли чергова сплата платежу випадає на вихідні (святкові) дні, Позичальник зобов'язується зробити цей платіж у наступний робочий день. Якщо Позичальник зробив платіж пізніше наступного робочого дня, цей Договір набуває підвищеного ризику і в цьому випадку плата за користування кредитом змінюється і встановлюється в розмірі 0,3 % від суми кредиту, вказаної в п.п.1.1 Договору за всі дні прострочення, включаючи вихідні (святкові) дні.
У відповідності до видаткового касового ордеру від 31.05.2016 р. відповідач ОСОБА_1 отримав 3 000 грн. (а.с.11).
З Деталізованого розрахунку заборгованості за Договором, вбачається, що заборгованість становить 3 222,34 грн., з якої основний борг (тіло) - 1 239,90 грн. та відсотки - 1 982,44 грн. (а.с.7).
03.10.2017 р. позивачем було направлено відповідачу «Нагадування про погашення заборгованості» (а.с.16).
15.11.2017 р. Кредитна Спілка «Сімейна позика» надіслала ОСОБА_1 попередження , про необхідність сплати заборгованості (а.с.17).
15.01.2018 р. позивач - Кредитна Спілка «Сімейна позика» надіслала ОСОБА_1 Вимогу сплатити суму заборгованості за кредитом, сплатити нараховані відсотки за користування кредитом та суму нарахованих штрафів; надати довідку з місця роботи за останні 6 місяців. Та зазначено, що у випадку невиконання вищезазначеної вимоги, КС «Сімейна позика» буд вимушена звернути в судовому порядку стягнення заборгованості на все належне відповідача майно (рухоме чи нерухоме) (а.с.18).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Стаття 202 ЦК України вказує на те, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає другій стороні ( позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості .
За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК).
Обов'язки за договором позики виникають лише для однієї сторони - позичальника. Отримавши у власність передані позикодавцем гроші або речі, визначені родовими ознаками, позичальник зазвичай стає зобов'язаним повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей такого ж роду і якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може б) їй фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, частин першої та другої статті 509 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.
Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.
Положеннями статей 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Ст. 611 ЦК України закріплює, що при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
У відповідності до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Оскільки умови договору про надання споживчого кредиту від 31 травня 2016 року виконані не були та відповідач порушив свої договірні зобов'язання щодо належного та вчасного погашення кредиту і нарахованих процентів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 3222 грн. 34 коп.
Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно ст. 141 ЦПК України, при задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 1762 гривень 00 копійок судового збору. (а.с.19).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 202, 207, 525-527, 530, 610-612, 623-626, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 81, 141, 263, 273, 279, 280-284, 288 ЦПК України, суд -
Позов Кредитної спілки «Сімейна позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: