Номер провадження: 22-ц/785/5789/18
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Сегеди С.М., ЦюриТ.В.,

За участю секретаря- Лопотан В.І.

Осіб, що беруть участь у справі:

Представник позивача- ОСОБА_4

Представник відповідача- Уртаєв О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство»

про стягнення додаткового середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

05 жовтня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеними позовними вимогами в якому просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку з 11 червня 2015 року по 11 липня 2016 року у сумі 13 278,46 грн. з урахуванням утриманих податків і військового збору.

Вимоги обґрунтовував тим, що рішенням апеляційного суду Одеської області (провадження № 22-п/785/5674/17) від 21.09.2017 р. апеляційна скарга ДСК «ЧМП» задоволена частково та стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі - 14867,50 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят сім грн.. 50 коп. за період з 12.06.2014 р. по 10.06.2015 р. з відрахуванням з цієї суми податків та обов'язкових платежів,котре виконано лише 11.07.2015 році.

Посилаючись на вимоги ст.117 КЗпП України позивач просив суд стягнути середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку з 11 червня 2015 року по 11.06.2016 рік посилаючись на те, що роботодавець не звільняється від такої відповідальності.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення додаткового середнього заробітку за час затримки розрахунку - відмовлено.

В запереченні на заявлений позов представник ДСК «ЧМП» просить відмовити в задоволенні вимог посилаючись на те, що трудовий спір вже вирішено рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2014 року, а тому ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення.( а.с.30-32)

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволенні позову та стягненні на його користь з відповідача 13 278 грн.46 коп. з урахуванням утриманих податків і військового збору.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

В апеляційній заяві заявник зазначає, що рішення суду не відповідає вимогам ст.ст.116,117 КЗпП України та судовій практиці так як рішення,що вступило в законну силу виконано відповідачем через рік-11.07.2015 року та невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника відповідальності передбаченої ст.117 КЗпП України,за весь період невиплати цієї заробітної плати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги посилаючись на те, що трудовий спір уже вирішено, так як рішенням апеляційного суду Одеської області (провадження № 22-п/785/5674/17) від 21.09.2017 р. апеляційна скарга ДСК «ЧМП» задоволена частково та стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі - 14867,50 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят сім грн.. 50 коп. за період з 12.06.2014 р. по 10.06.2015 р. з відрахуванням з цієї суми податків та обов'язкових платежів та ДСК «ЧМП» залишається податковим агентом .

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Судом встановлено, що позивач працював з 25.12.1973 року по 08.01.2014 року в Державній судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство».

Наказом від 08.01.2014 року №-01-Л «По особовому складу» позивач був звільнений у зв'язку із скороченням штату працівників, проте належних позивачу виплат, згідно діючого трудового законодавства, він не отримав. В наслідок чого позивач звернувся до суду.

24 листопада 2015 р. Приморським районним судом м. Одеси винесене рішення по справі за позовом ОСОБА_5 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення середнього заробітку, яким позовні вимоги були задоволені частково та стягнуто на користь ОСОБА_5 з 12.06.2014 р. по 10.06.2015 р. середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 19193,72 гри. (дев'ятнадцять тисяч сто дев'яносто три грн., 72 коп.).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.01.2016 р. (провадження № 22- ц/785/1239/16) апеляційна скарга ДСК «ЧМП» відхилена, а рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/13241/15-ц від 24.11.2015 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду Одеської області ДСК «ЧМП» подано касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28.01.2016 р. по справі № 522/13241/15-ц та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2015 р. по справі № 522/13241/15-ц.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 р. касаційна скарга ДСК «ЧМП» задоволена частково. Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28.01.2016 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Одеської області (провадження № 22-п/785/5674/17) від 21.09.2017 р. апеляційна скарга ДСК «ЧМП» задоволена частково та стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі - 14867,50 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят сім грн.. 50 коп. за період з 12.06.2014 р. по 10.06.2015 р. з відрахуванням з цієї суми податків та обов'язкових платежів.

Другим Приморським ВДВС Одеського міського управління юстиції під час примусового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2014 року на банківський рахунок позивача 11 червня 2015 року були перераховані кошти за рішенням суду в повному обсязі,що сторони не заперечують.

ОЦІНКА СУДУ

Відмовляючи в заявлених вимогах,районний суд вважає, що трудовий спір між позивачем та ДСК «ЧМП» вже вирішено рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.06.2014 р. по справі № 522/1437/14, яке вступило в законну силу та виконано ДСК «ЧМП»,а питання стосовно стягнення середнього заробітку вирішено в судовому порядку по справі № 522/13241/15-ц від 24.11.2015 р, а тому підстав для повторного застосування відповідальності до ДСК «ЧМП» не має. Крім того, ст. 117 КЗпП України не передбачена відповідальність у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виплати середнього заробітку після ухвалення рішення суду, яким вже вирішено питання такої відповідальності. Фактично, позивачем заявляється вимога повторного стягнення середнього заробітку не за затримку заробітної плати, як належних сум при звільненні, а за середній заробіток. Вказане - не передбачено законодавством.

З таким судженням погодитись не можна з таких підстав.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Цим Законом врегульовано правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Такого самого по суті висновку дійшов і суд касаційної інстанції в ухвалах від 16 травня 2012 року (№ 6-47110св11) та від 18 липня 2012 року

(№ 6-14417св12).

Судова колегія розраховуючи розмір стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку виходить з наступного.

Відповідно до п. 8 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

Відповідне роз'яснення цих положень щодо обчислення середнього заробітку також міститься у п. 32 зазначеної постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року в редакції від 25.05.1998 року.

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Середня заробітна плата позивача обчислюється, виходячи з виплат, отриманих позивачем за попередні два місяці роботи, а саме: за листопад 2013 року-21 р.д.- 1280,82 грн.;грудень2013 рік-22 р.д.-1274,6 грн.

Виходячи з методології обчислення середнього заробітку, запропонованої Порядком, середньоденна заробітна плата позивача становить (1280,82=1274,6) : (21 роб.дня + 22 роб.днів) = 59,47 грн.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11 червня 2015 року по 11 липня 2016 рік становить 1278,64 грн.

З врахуванням зазначеного середній заробіток за час затримки розрахунку з урахуванням податків ,виходячи з розрахунку робочих днів з червня по грудень 2015 року 144х59,47=8563,68 та з січня по 11 липня-128х59,47= 7612,16, що в сумі становить 16 175 грн.84 коп.

ДСК «ЧМП» залишається податковим агентом позивача у разі стягнення будь-яких сум на користь колишнього працівника, а тому доводи апеляційної скарги щодо

розрахунку податку та військового збору не приймається до уваги.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що районний суд помилково вважав, що ст. 117 КЗпП України не передбачена відповідальність у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виплати середнього заробітку після ухвалення рішення суду так як такий період обмежений виключно датою фактичного розрахунку котрий відбувся 11 червня 2015 року і роботодавець не звільняється від відповідальності за період 11 червня 2015 року4 по 11 липня 2016 рік та становить 16175 грн.84 коп., без урахування податків та зборів.

За приписом ст.376 ч.1 п.3,4 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судова колегія стягує з відповідача судовий збір на користь держави за подачу позову та апеляційної скарги так як позивач звільнений від його оплати.

Керуючись ст. 367,368,374,376 ,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018 рок скасувати з ухваленням нового.

Позов ОСОБА_5 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення додаткового середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь ОСОБА_5 16175 грн.84 коп., без урахування податків та зборів.

Стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на користь держави судовий збір у розмірі 960 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 17.07.2018 року

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - С.М. Сегеда

Т.В. Цюра