АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Колесник О.М.
№22-ц/796/5442/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №753/9438/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду від 06 березня2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Дарницького районного суду від 06 березня 2018 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що про розгляд даної справи йому нічого не було відомо, оскільки йому не вручались та взагалі не надсилались поштові повідомлення.

Поштові повідомлення суд направляв за робочою адресою його представника, проте договірні відносини з ним він розірвав 22 грудня 2017 року.

З 13 листопада 2017 року жодних повісток до суду йому не надходило, а тому посилання в ухвалі суду на те, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі є недоречним.

Починаючи з моменту подачі позову він постійно і неодноразово телефонував до канцелярії суду, щоб дізнатись про час та дату розгляду його позовної заяви, але зазвичай йому ніхто не відповідав, а якщо й відповідали, то про дату та час розгляду даного позову канцелярії ще не було нічого відомо.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які з&q?ас;явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач повторно не з'явився в судове засідання, ним не надано будь-яких заяв і доказів на підтвердження підстав неявки, відповідно яких суд міг би з'ясувати поважність причин такої неявки, заява про розгляд справи без позивача подана не була.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду м. Києві від 23 травня 2017 року відкрито провадження у справіта призначено її до розгляду на 13.11.2017 року. (а.с.102)

Позивачу судом направлене судове повідомлення за адресою зазначеною в позовній заяві, як адреса для листування, а саме: АДРЕСА_1, яке повернулось не врученим позивачу з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». (а.с.107, 132)

Представнику позивача ОСОБА_5, який діяв в інтересах позивача на підставі довіреності від 28 квітня 2017 року дійсної до 28.04.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лішневською О.Г. (а.с.25), судом також було направлено судове повідомлення, яке вручене ОСОБА_5 24.06.2017 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.108,131)

У судове засідання від 13.11.2017 року позивач та його представник не з'явилися вперше, хоча представник позивача був повідомлений про час та місце розгляду справи.

У зв'язку з першою неявкою позивача розгляд справи було відкладено на 06.03.2018 року.

При цьому представник позивача був ознайомлений про дату та час проведення судового засідання, про що свідчить його підпис у розписці (а.с.153).

Крім того, представник позивача ОСОБА_5 14.11.2017 року ознайомився з матеріалами справи (а.с.155).

Разом з тим, у судове засідання від 06.03.2018 року позивач та його представник не з'явилися повторно, хоча представник позивача був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд першої інстанції не було повідомлено про причини неявки позивача та його представника.

Також в матеріалах справи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності.

У силу ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Враховуючи обізнаність представника позивача, та як наслідок позивача про судове засідання від 06.03.2018 року, ОСОБА_3 та його представник повторно не з'явилися в судове засідання, в якому постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду.

Згідно позовної заяви позивач порушив питання про поділ трьох квартир, житлового будинку, земельної ділянки, транспортного засобу і суд обгрунтовано дійшов висновку, що даний спір має розглядатися з участю позивача або його представника.

Не є підставою для скасування ухвали суду посилання позивача на те, що про розгляд даної справи йому нічого не було відомо, оскільки повістки надсилались його представнику, з яким договірні відносини ним були розірвані 22 грудня 2017 року, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_5, діяв в інтересах позивача на підставі довіреності від 28 квітня 2017 року дійсної до 28.04.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лішневською О.Г., зареєстрованої в реєстрі за № 1019. (а.с.25)

Частиною 1 ст.237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частинами 1,3 ст.244 ЦК України передбачено, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Представництво за довіреністю припиняється у разі:

1) закінчення строку довіреності;

2) скасування довіреності особою, яка її видала;

3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю;

4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність;

5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність;

6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Відповідно ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення.

Пунктом 6 глави 4 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено порядок скасування довіреності. Так, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення.

Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

Пунктом 7 глави 4 розділу ІІ Порядку визначено, що посвідчені нотаріусами довіреності, а також передоручення за ними, припинення їх дії підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей у порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 № 111/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.12.2006 за № 1378/13252.

Таким чином, довіреності у разі припинення їх дії підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей. Нотаріус вносить відомості до Єдиного реєстру у день отримання заяви про скасування довіреності.

Єдиний реєстр довіреностей - це комп'ютерна база даних, у якій здійснюється обов'язкова реєстрація посвідчених нотаріусами довіреностей, а також передоручення за ними, припинення їх дії.

Для підтвердження факту внесення інформації до Єдиного реєстру нотаріус виготовляє витяг про внесення реєстраційного запису до Єдиного реєстру у двох примірниках, один з яких залишається у нотаріуса, а другий - надається особі, яка видала довіреність (пункти 2.12, 2.13 Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 №111/5).

Разом з тим, витягу про внесення реєстраційного запису до Єдиного реєстру про скасування довіреностіпозивачемнадано не було.

Зазначене свідчить про те, що довіреність не скасована в передбаченому законом порядку, а отже представництво за довіреністю на момент розгляду справи та постановлення оскаржуваної ухвали припинене не було.

Крім того, частиною другою статті 249 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Отже скасування довіреності має юридичне значення для представника і третіх осіб лише в тому випадку, якщо вони були сповіщені про це.

Матеріали справи не містять Витягу про внесення реєстраційного запису до Єдиного реєстру про скасування довіреності та жодних повідомлень від позивача або нотаріуса про скасування довіреності від 28 квітня 2017 року, виданої позивачем ОСОБА_3 на представлення його інтересів ОСОБА_5

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що він не повідомляв суд про розірвання договору з представником за довіреністю, довіреність є чинною.

Апелянтом лише до апеляційної скарги додано копію довіреності на якій ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зазначено, що довіреність недійсна від 22.12.2017 року та розписку про розірвання договірних відносин. (а.с.173,174).

За таких обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що довіреність, зареєстрована в реєстрі за №1019 є скасованою та представництво за довіреністю є припиненим, а у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави вважати такий доказ належним та допустимим.

У силу ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Як зазначалося вище, представник позивача був належним чином повідомлений про час та місце розгляду зазначеного позову на 13.11.2017 року, що підтверджується зворотнім повідомленням та знав про розгляд справи, повторно призначеної на 06.03.2018 року, що підтверджується розпискою та заявою про ознайомлення з матеріалами справи, підписаною представником позивача.

Колегією суддів звертається також увага на те, що представник позивача був ознайомлений з засіданнями, призначеними на 13.11.2017 року та 06.03.2018 року до 22.12.2017 року, тобто до часу з якого позивач вважає припиненими відносини з ОСОБА_5

Також, як вірно зауважено судом з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Разом з тим, між першим і другим судовими засіданнями, тобто між 13.11.2017 року і 6.03.2018 року пройшов значний термін, проте позивач не поцікавився у відкритих джерелах інформації про дату призначеного судового розгляду на 6.03.2018 року або на дати, які передували вказаній.

Доводи ОСОБА_3 про те, що починаючи з моменту подачі позову він постійно і неодноразово телефонував до канцелярії суду, щоб дізнатись про час та дату розгляду його позовної заяви, але зазвичай йому ніхто не відповідав, а якщо й відповідали, то про дату та час розгляду даного позову канцелярії ще не було нічого відомо, не підтверджені жодними доказами.

Позивач не був позбавлений можливості особисто ознайомитися з матеріалами справи, або ж дізнатися про стадію розгляду справи на офіційному сайті Дарницького районного суду міста Києва який має відкритий доступ.

З огляду на те, що позивач та його представник в судове засідання повторно не з'явилися, були належним чином повідомлені про розгляд справи, заяву про розгляд справи у відсутності позивача не подавали, суд не вважав за можливе розглянути спір у відсутності позивача, тому судом вірно залишено позов без розгляду.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав до її скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницькогорайонного суду міста Києва від 06 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 червня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва