Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 487/6262/16-ц

провадження № 61-12533св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),Гулька Б.І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Промхімскло»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третя особа - Заводській відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Промхімскло» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2017 року у складі судді Нікітіна Д. Г. та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2017 року у складі колегії суддів: Серебрякової Т. В., Галущенка О. І., Самчишиної Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Промхімскло» (далі - ТОВ «Промхімскло») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Заводській відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про припинення зловживання правами.

Позовнузаяву мотивовано тим, що рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 року, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ТОВ «Промхімскло» заборгованість у розмірі 318 554,56 грн, а також грошові кошти на відшкодування витрат по оплаті державного мита у сумі 3 185,55 грн та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 236 грн.

Постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Заводський ВДВС ММУЮ) від 20 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу, виданого 08 лютого 2014 року Господарським судом Миколаївської області на виконання судового рішення.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 15 липня 2016 року задоволено подання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Заводський ВДВС ГТУЮ) про примусове проникнення до житла з метою проведення виконавчих дій.

06 вересня 2016 року під час проведення державним виконавцем виконавчих дій у квартирі АДРЕСА_1 щодо опису та арешту майна боржника ОСОБА_5, остання відмовилась впускати до квартири представника стягувача.

Ураховуючи викладене, ТОВ «Промхімскло» просило зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 припинити зловживання правами та надати представникам ТОВ «Промхімскло» доступ до квартири АДРЕСА_1 задля того, щоб бути присутніми при проведенні опису та арешту майна, належного боржнику.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за наявності заперечень з боку боржника щодо присутності стягувача при описі майна принцип недоторканності житла має переважне значення і стягувач не може належати до осіб, яким за законом надане право на примусове входження до житла боржника.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2017 року рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну правову оцінку наданим учасниками справи доказам та обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ТОВ «Промхімскло», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що ТОВ «Промхімскло» позбавлено можливості виконати рішення Господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 року. Крім того, відповідно до частини п'ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

06 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій установлено, що постановою головного державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ від 20 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу № 6/233/09, виданого 08 лютого 2014 року Господарським судом Миколаївської області на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 року про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь ТОВ «Промхімскло» заборгованості у розмірі 318 554,56 грн, а також грошових коштів на відшкодування витрат по оплаті державного мита у сумі 3 185,55 грн та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в сумі 236 грн (а. с. 5, 7, 8-12).

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 15 липня 2016 року задоволено подання головного державного виконавця Заводського ВДВС ГТУЮ про примусове проникнення до житла з метою проведення виконавчих дій (а. с.18-19).

06 вересня 2016 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС ГТУЮ Буділовською О. О. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 47585387 за участю ОСОБА_5 проведено опис та накладено арешт на майно боржника у квартирі АДРЕСА_1, про що складено акт опису та арешту майна (а. с.16-17).

Згідно змісту листа заступника начальника Заводського ВДВС ГТУЮ Новохатько А. М., ОСОБА_5 надала безперешкодний доступ до квартири державному виконавцю, однак надавати доступ представнику стягувача відмовилась (а. с. 6).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

За правилами статтей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Згідно із частиною другою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Права та обов'язки сторін виконавчого провадження визначаються статтями 11, 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 376 ЦПК України 2004 року, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні позову, суди попердінх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що процесуальний порядок та залучення до участі у справі стягувача у провадженні виконавчих дій законодавством не передбачено.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними у статті 416 цього Кодексу (частина перша статті 415 ЦПК України).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Промхімскло» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І.Гулько

Д. Д. Луспеник