АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 752/13032/16-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Новак А.В.

29 березня 2018 року м. Київ

Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Шкоріної О.І.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та просив стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 100 000 грн. основного боргу за розписками; стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 37 666 649,08 грн. основного боргу за розписками, 18 044 110,35 грн. пені, 2 011 462 грн. 3 % річних та 21 852 017,79 грн. інфляційних втрат за порушення виконання зобов'язань.

Також у серпні 2016 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом:

Накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, в тому числі, але не виключно, на транспортні засоби, цінні папери, паї, частки в статутному капіталі господарських товариств, підприємств та інші корпоративні права, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в межах суми позову, що складає 79 674 239,22 грн.

Заборонення ОСОБА_4, ОСОБА_6 відчужувати будь-яким шляхом (в тому числі шляхом зменшення розміру/частки) належне їм на праві власності рухоме та нерухоме майно, цінні папери, корпоративні права в межах суми позову, що становить 79 674 239,22 грн. та вчиняти дії, що можуть спричинити відчуження (зменшення) вказаного майна, цінних паперів і корпоративних прав в майбутньому.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2602/2018
Заборонення державним реєстраторам Державної реєстраційної служби України, державним реєстраторам структурних підрозділів головних управлінь юстиції Міністерства - юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, державним та приватним нотаріусам реєструвати право власності, інші речові права будь-яких осіб та будь-які обтяження (у тому числі іпотеку) на нерухоме та рухоме майно в тому числі, але не виключно, на транспортні засоби, цінні папери, паї, частки в статутному капіталі господарських товариств, підприємств та інші корпоративні права, що належить ОСОБА_4, ОСОБА_6

Накладення арешту на:

грошові кошти на суму 79 674 239,22 грн. на рахунках ОСОБА_4, ОСОБА_6, відкритих у будь-якому банку (банківській установі) України за всіма видами валют і банківських металів.

нежилі приміщення №№1,2,3,4 (групи приміщень №10) в літ. «Ж», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 31368253), загальною площею 46,20 м2;

гараж, машиномісце в паркінгу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, гараж 6 (реєстраційний номер майна 30618478);

машиномісця №7, 8 в паркінгу, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

домоволодіння, загальною площею 101,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3;

частку у статутному капіталі ТОВ «ФОРМАТ МАРКЕТ у розмірі 13 280,00 грн.;

частку у статутному капіталі ТОВ «АРХІТЕКТУРНЕ БЮРО «СЕРГІЙ БАБУШКІН» у розмірі 100 000,00 грн.;

квартиру №1, загальною площею 435,30 м2 та квартиру №8, загальною площею 413,10 м2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

житловий будинок, загальною площею 171,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

земельну ділянку, загальною площею 0,4521 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Канівський р., с. Прохорівка.

Заборонення Державній реєстраційній службі України, Головному управлінню юстиції у місті Києві, зокрема, Реєстраційній службі Головного управління юстиції у м. Києві та державним реєстраторам прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, державним та приватним нотаріусам вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав на вищевказане нерухоме майно (та обтяжень).

Заборонення Державній реєстраційній службі України, Головному управлінню юстиції у Черкаській області, зокрема, Реєстраційній службі Головного управління юстиції у Черкаській області та державним реєстраторам прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Черкаського районного управління юстиції Черкаської області, державним та приватним нотаріусам вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації речових прав та обтяжень щодо:

житлового будинку, загальною площею 171,3 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

земельної ділянки, загальною площею 0,4521 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Канівський р., с. Прохорівка;

домоволодіння, загальною площею 101,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. (т. 1, а. с. 31-37).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.08.2016 заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на майно, що належать на праві власності ОСОБА_4:

нежилі приміщення №№ 1,2,3,4 (групи приміщень №10) в літ. «Ж», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 46,20 кв. м.;

гараж, машиномісце в паркінгу, що розташований за пресою: АДРЕСА_1, гараж 6;

машиномісце № 7 в паркінгу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1;

машиномісце № 8 в паркінгу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1;

домоволодіння, загальною площею 101,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Накладено арешт на майно, що належать на праві власності ОСОБА_6:

квартиру, загальною площею 435,30 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1;

квартиру, загальною площею 431,10 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2;

житловий будинок, загальною площею 171,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

земельну ділянку, загальною площею 0,4521 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Канівський район, с. Прохорівка.

Арешт накладено в межах суми позову, що складає 79 674 239,22 грн.

В іншій частині заяви - відмовлено (т. 1, а. с. 75-77).

У січні 2018 року представник ОСОБА_2 подав до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову, та просив скасувати ухвалу Голосіївського району м. Києва від 29.08.2016 в частині накладення арешту на наступне майно ОСОБА_4:

-нежилі приміщення № 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 10) в Літ. «Ж», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 46.2 кв.м.;

-гараж, машиномісце в паркінгу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, гараж № 6;

-машиномісце № 7 в паркінгу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 4, а. с. 2-5).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2018 заяву задоволено. Захід забезпечення позову вжитий ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29.08.2016 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - скасовано в частині накладення арешту на майно, а саме:

-нежилі приміщення № 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 10) в Літ. «Ж», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 46.2 кв.м.;

-гараж, машиномісце в паркінгу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, гараж № 6;

-машиномісце № 7 в паркінгу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 4, а. с. 59-61).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заяви позивача. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що представником позивача подано клопотання про доручення доказів на підтвердження реалізації майна, яке суд задовольнив, однак оскаржувана ухвала не містить даної інформації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання, невідповідність висновків суду дійсним обставинам.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд першої інстанції, скасовуючи заходи забезпечення позову належним чином не обґрунтував своє рішення, не надав належної оцінки всім обставинам та були перекручені обставини й події, що мали місце в судовому засідання. Зазначає, що представник ОСОБА_4 не мав можливості ознайомитися з матеріалами справи та надати свої заперечення проти заяви, судом відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказав, що позивач посилався на підставу скасування заходів забезпечення на факт реалізації майна ОСОБА_4, проведеної державним виконавцем, в межах примусового виконання рішення у даній справі, яке зупинено Верховним Судом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку з чим, справа підлягає розгляду Апеляційним судом м. Києва.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_8 просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав зазначених в ній, враховуючи пояснення.

ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_4 підтримав позицію та просив апеляційні скарги залишити без задоволення.

ОСОБА_10 представник ОСОБА_6 підтримала позицію надану в письмових поясненнях та просила апеляційні скарги залишити без задоволення.

ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_5 заперечував проти апеляційних скарг, проси залишити їх без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з урахуванням наявності заяви представника позивача про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалю суду на підставі його ж заяви та з урахуванням фату реалізації арештованого майна в порядку виконання рішення суду по даній справі і відсутності відповідних рішень, які набрали законної сили про незаконність такої реалізації, станом на день розгляду заяви.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п'яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до п. 10Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 вбачається, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що суд може скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29.08.2016 було вжито захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме:

-нежилі приміщення №№ 1,2,3,4 (групи приміщень №10) в літ. «Ж», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 46,20 кв. м.;

-гараж, машиномісце в паркінгу, що розташований за пресою: АДРЕСА_1, гараж 6;

-машиномісце № 7 в паркінгу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 75-77).

15.01.2018 складені акти державного виконавця про проведені електронні торги, відповідно до яких реалізоване майно:

№54408243/1-27 - машиномісце в паркінгу№6, загальною площею 18,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 4, а. с. 37-38);

№54408243/2-27 - машиномісце в паркінгу№ 7, загальною площею 22,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 4, а. с. 39-40);

№54408243/2-27 - нежилі приміщення № 1, 2,3, 4(групи приміщень № 10) в Літ. «Ж», загальною площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 4, а. с. 41-42).

Таким чином, зазначене в ухвалі суду про забезпечення позову майно було реалізоване в рамках виконавчого провадження, а тому встановлені обставини, що свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову в даній частині правильними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що оскаржувана ухвала не містить інформації на підтвердження реалізації майна не може бути підставою для зміни або скасування ухвали суду першої інстанції, враховуючи, що судом було долучено відповідні документи до матеріалів справи та встановлено обставини, на підставі яких відсутня необхідність щодо забезпечення позову.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4 на те, що останній не мав можливості ознайомитися з матеріалами справи та надати свої заперечення проти заяви не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки у відповідача була наявна можливість висловити свої пояснення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, однак не встановлено обставин для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про наявність ухвали Верховного Суду, якою зупинено виконання рішень першої та апеляційної інстанцій знайшло своє підтвердження, однак встановлено, що майно на яке накладено арешт вже реалізовано, а тому відсутні правові підстави для його забезпечення.

Посилання на порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшло свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, права ОСОБА_2 та ОСОБА_4 оскаржуваною ухвалою не порушено.

Отже, ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 26 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02.04.2018.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

О.І. Шкоріна