Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 569/12305/15-ц

провадження № 61-13450св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя - доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спора - державне підприємство «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на рішення Апеляційного суду Рівненської області, у складі колегії суддів: Хилевич С. В., Собіна І. М., Максимчук З. М., від 15 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

28 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - державне підприємство «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі - ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.

Позов обґрунтований тим, що 14 липня 2015 року наказом № 80-п

ОСОБА_3 звільнено з посади генерального директора

ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади» згідно пункту 7-2 статті 36 КЗпП України. Звільнення позивача відбулося на підставі висновку Державної податкової інспекції у м. Рівне Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 27 травня 2015 року, згідно якого встановлено невідповідність вартості майна, вказаного у декларації, набутого за період перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 Закону України

«Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел, стосовно ОСОБА_3 Позивач не погодився із зазначеним висновком та оскаржив його у адміністративному суді. Зазначав, що висновок не підтверджений необхідними відомостями, а також є таким, що складений з порушенням вимог чинного законодавства. Неправомірність висновку підтверджується висновком службової перевірки, проведеної Головним управлінням Державної фіскальної служби у Рівненській області від 07 серпня 2015 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ з особового складу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14 липня 2015 року

«Про звільнення ОСОБА_3», поновити його на посаді генерального директора ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації».

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у складі судді Кучиної Н. Г. від 23 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при проведенні перевірки стосовно позивача у порядку, передбаченого вимогами Закону України

«Про очищення влади», було встановлено недостовірність відомостей про наявність набутого ним майна за час перебування на посадах, визначених статтями 1-10 зазначеного Закону. Оскільки встановлено, що до нього застосовуються заборони, передбачені частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади», то звільнення ОСОБА_3 відбулося з додержанням вимог законодавства, отже підстави для задоволення позову відсутні.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ з особового складу Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 14 липня 2015 року № 80-п «Про звільнення ОСОБА_3» Поновлено

ОСОБА_3 на посаді генерального директора ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 14 липня 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновок про результати перевірки достовірності відомостей щодо ОСОБА_3, на підставі якого позивача було звільнено з посади, у судовому порядку визнано протиправним та скасовано, а тому підстава для звільнення відсутня.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16 березня 2016 року,

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що наказ про звільнення ОСОБА_3 є законним та обґрунтованим, оскільки на момент звільнення Міністерство економічного розвитку та торгівлі України отримало висновок Державної податкової інспекції у м. Рівне Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», від 27 травня 2015 року, тому були підстави для звільнення позивача з займаної посади. Постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року, яка покладена в основу оскарженого рішення апеляційного суду, не набрала законної сили, оскільки наразі справа переглядається в апеляційному суді. Таким чином, апеляційним судом порушено норми частини третьої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи).

11 травня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшов відзив (заперечення) представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, в якому позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2016 року справу за позовом

ОСОБА_3 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа - ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди в результаті розгляду справи встановили, що 13 січня 2014 року Міністерство економічного розвитку і торгівлі України уклало

контракт № 1 із ОСОБА_3, за умовами якого позивач займав посаду генерального директора ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» строком з 14 січня 2014 року по 14 січня 2017 року.

16 березня 2015 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України № 233 видано наказ «Про початок перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» стосовно керівників державних підприємств, що належать до сфери управління Міністерства».

ОСОБА_3 подав до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», копію декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік та копію паспорта громадянина України.

Роботодавець направив запити про надання відомостей щодо позивача разом із копіями наданих ним документів до Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, територіального управління Державної судової адміністрації у Рівненській області, Державної податкової інспекції у м. Рівне, Служби безпеки України.

Відповідно до висновку Державної податкової інспекції у м. Рівне Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області від 27 травня 2015 року за результатами проведеної перевірки щодо

ОСОБА_3, з урахуванням його письмових пояснень та підтверджуючих документів, встановлено наявність у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік недостовірність відомостей про майно, що набуте ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України

«Про очищення влади», які не відповідають наявній інформації про майно позивача, що знаходиться у Державної податкової інспекції у м. Рівне.

Відповідно до частини восьмої статті 3 Закону України «Про очищення влади» заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої

статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно частини третьої статті 1 Закону України «Про очищення влади» забороняється займати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом особам, зазначеним у частинах першій, другій, четвертій та восьмій

статті 3 цього Закону, а також особам, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяв, передбачених частиною першою статті 4 цього Закону.

Згідно із пунктом 7-2 статті 36 КЗпП України за наявності підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», трудовий договір може бути припинений.

Наказом з особового складу Міністерства економічного розвитку і торгівлі Українивід 14 липня 2015 року № 80-п ОСОБА_3 звільнено із займаної посади з 14 липня 2015 року з підстав, передбачених частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади» згідно пункту 7-2 статті 36 КЗпП України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року у справі № 817/2043/15 визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у м. Рівне Головного управління Державної фіскальної служби України у Рівненській області під час проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_3 Визнано протиправним та скасовано висновок Державної податкової інспекції у м. Рівне Головного управління Державної фіскальної служби України про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади» стосовно ОСОБА_3 від 27 травня 2015 року (а. с. 87-88).

Ухвалою Житомирського Апеляційного адміністративного суду

від 10 березня 2016 року постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2015 року залишено без змін.

Апеляційний адміністративний суд погодився з позицією суду першої інстанції, що висновок про невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України «Про очищення влади, є протиправним, а викладені в ньому обставини - необґрунтованими та надуманими.

Згідно з частиною третьою статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Задовольняючи позов, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що підставою винесення наказу від 14 липня 2015 року № 80-п і припинення трудових відносин між сторонами були обставини, які наведені у висновку про результати перевірки достовірності відомостей щодо ОСОБА_3, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України

«Про очищення влади» від 27 травня 2015 року. Рішенням суду, яке набрало законної сили, скасовано висновок про результати перевірки достовірності відомостей щодо ОСОБА_3, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 27 травня 2015 року, а тому підстави для звільнення позивача відпали і на момент винесення судових рішень у справі були відсутні. Цей висновок не породжує правових наслідків з моменту його прийняття.

З урахуванням наведеного, рішення апеляційного суду є такими, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк