Справа № 315/176/18
Номер провадження № 2/315/139/18
22 березня 2018 рокуГуляйпільський районний суд Запорізької області
у складі головуючого: судді Яроша С.О.
при секретарі: Прістенській Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
07.02.2018 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
07.02.2018 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_2 з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
20.02.2018 року ухвалою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області Яроша С.О. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання на 22.03.2018 року.
22.03.2018 року представник позивача ОСОБА_2, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав.
Суд, керуючись ст.280 ЦПК України, так як належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, відповідач у судове засідання не з явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, та проти заочного розгляду справи не заперечує представник позивача, розглядає справу заочним розглядом на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, так як розгляд справи здійснювався судом у відсутність всіх учасників справи.
Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини:
21.03.2014 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, що підтверджується копією анкети- заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківський послуг у Приватбанку відповідача, витягом з Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку.
Відповідно до анкети- заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківський послуг у Приватбанку відповідача позивач надав відповідачу кредит у сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами
Відповідач отримав кредит, що підтверджується його підписом в анкеті- заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківський послуг у Приватбанку.
Відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування та пені, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Заборгованість станом на 19.12.2017 року склала в сумі 13 210,05 грн., з яких заборгованість по кредиту в сумі 2 083,01 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 5 625,36 грн., заборгованість за пенею в сумі 4 396,44 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 605,24 грн.
На момент розгляду справи судом відповідач заборгованість не погасив.
Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного:
Між сторонами склалися правовідносини по договору позики, які регулюються параграфом 1 Позика та параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору № б/н від 21.03.2014 року, укладеного між сторонами, який складається з анкети- заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківський послуг у Приватбанку відповідача від 21.03.2014 року, Умов і Правил надання банківських послуг.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Судом встановлено, що підставою виникнення прав та обов`язків сторін є кредитний договір № б/н від 21.03.2014 року, укладений між сторонами, який складається з анкети- заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківський послуг у Приватбанку відповідача від 21.03.2014 року, Умов і Правил надання банківських послуг.
Відповідно до умов кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а позичальник зобов'язується надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості по кредиту (а.с.10).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що відповідач, зобов`язаний згідно кредитного договору погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим відсоткам та комісії, порушив зобов`язання по його поверненню частинами, відсотків за його користування та пені, так як сплачував його не в повному розмірі, чим допустив неналежне виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування та пені.
Відповідно до ч.1 п.3, 4 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди.
Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як позикодавець за кредитним договором з позовом за захистом свого порушеного майнового права, передбаченого кредитним договором, шляхом відшкодування збитків в зв`язку з тим, що відповідач як позичальник неналежним чином виконав свій обов`язок щодо повернення позики, відсотків за її користування, пені та штрафів.
Суд доходить висновку, що майнове право позивача, передбачене кредитним договором: повернення позики, відсотків за її користування, комісії та штрафів, порушене відповідачем внаслідок його неналежного виконання обов'язку, передбаченого кредитним договором, підлягає захисту судом способом відшкодування збитків у виді повернення кредиту, відсотків за його користування та пені.
Суд, відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 605,24 грн., виходить з того, що позивач не надав суду належного та допустимого доказу відповідно до п.п.2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг , що підтверджує дату порушення грошового зобов`язання, передбаченого договором, порядок та розмір нарахування штрафів.
А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, яка ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами, які перевірені належними та допустимими доказами, дослідженими судом.
Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами суддові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так як позов задоволено частково на суму 12 104,81 грн., то суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладає на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1762 грн. та стягує їх з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.4-6, 10-13, 89, 141, 263-266, 268, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 526, 546, 549, 550, 610-612, 625, 629, 1048-1055 ЦК України, кредитним договором № б/н від 21.03.2014 року, Умовами і Правилами надання банківських послуг суд,
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Повний текст рішення буде складений 26.03.2018 року.
На заочне рішення може бути подана заява про його перегляд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області поданням апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним Процесуальним Кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_3