Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 5 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/15524/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про виділ в натурі частки у спільній сумісній власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 21 лютого 2018 року, постановлене під головуванням судді Полонця С.М., -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 11 грудня 2011 року помер її батько, ОСОБА_4 До складу спадщини входило 67/100 частин житлового будинку №4 по вул. Миру в м. Житомирі, та земельна ділянки з кадастровим номером :03:006:0016, площею 0,0524 га, яка знаходиться в м.Житомирі по вул.Миру,4. Співвласниками даного житлового будинку є також ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вказує, що 20 грудня 2012 року державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 їй видані свідоцтва про право на спадщину на 59/100 частин житлового будинку №4, що знаходиться по вул.Миру в м.Житомирі та на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0016, площею 0,0524 га.

В подальшому вона виявила розбіжності у правовстановлюючих документах щодо розміру частки у житловому будинку, яка належала спадкодавцю.

З урахуванням викладеного, просила визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 грудня 2012 року, видане державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за №4-272, в частині спадкування 59/100 частин житлового будинку №4 по вул.Миру у м.Житомирі, визнати за нею право власності на 67/100 частин вказаного будинку та виділити їх в натурі.

У квітні 2017 року, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила виділити їй в натурі у власність 59/100 частин житлового будинку №4 та господарських споруд по вул.Миру у м.Житомирі та земельну ділянку, площею 0,0524 га, (кадастровий номер :03:006:0016), розташовану за вказаною адресою, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 20 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 в частині вимог про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом залишено без розгляду.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 21 лютого 2018 року позов задоволено.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_1 59/100 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул.Миру, 4 у м.Житомирі, відповідно до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 28 листопада 2017 року №742/04.17, складеного судовим експертом ОСОБА_6

Виділено в натурі ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0524 га по вул. Миру, 4 у м. Житомирі, кадастровий номер:03:006:0016, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, відповідно до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 28 листопада 2017 року №742/04.17, складеного судовим експертом ОСОБА_6.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, яка вказують на порушення саме нею права власності ОСОБА_1

Вирішуючи даний спір, суд не залучив до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3, який є співвласником вказаного житлового будинку, й не зясував можливість виділу належної позивачці частки з урахуванням можливості користування та розпорядження цим нерухомим майном всіма співвласниками.

Окрім того, суд залишив поза увагою ту обставину, що земельна ділянка, закріплена за даним будинковолодінням, не була нею приватизована, що, в свою чергу, виключає можливість виділу позивачці земельної ділянки в натурі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу.

На думку ОСОБА_1 та її представника, апеляційна скарга є необгрунтованою, оскільки незалучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_3 не є підставою для скасування рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що співвласниками житлового будинку №4 по вул. Миру, у м.Житомирі є ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Так, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори 20 грудня 2012 року, належить 59/100 частин вказаного житлового будинку.

ОСОБА_2 набула у власність 33/100 частини вказаного будинковолодіння на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Житомирської міської ради 23 листопада 1993 року.

На підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_7 7 серпня 2002 року, власником 8/100 частин спірного житлового будинку є ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 грудня 2012 року ОСОБА_1 на праві власності також належить земельна ділянка, площею 0,0524 га, розташована по вул.Миру,4 в м. Житомирі, з кадастровим номером :03:006:0016, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд.

Судом першої інстанції призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, згідно з висновком якої від 28 листопада 2017 року №743/04.17, експертом запропонований один варіант виділу в натурі належної позивачці частки житлового будинку, а також земельної ділянки.

Частинами 1-3 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Отже, вказані норми передбачають можливість виділу в натурі частки зі спільної часткової власності. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що закріплена за даним житловим будинком земельна ділянка перебуває у спільній частковій власності співвласників цього житла.

Окрім того, виділ в натурі частки зі спільної часткової власності можливий лише за умови дотримання прав та інтересів всіх співвласників. Однак, ОСОБА_3 не був залучений до участі у справі в якості відповідача та, вирішуючи питання щодо можливості виділу в натурі належної позивачці частки у житловому будинку, суд взяв до уваги експертний висновок, у якому належні ОСОБА_3 8/100 ід.ч. та 33/100 ід.ч., власником яких є ОСОБА_2, зазначені як єдина частка. При цьому, можливість користування ними житловим будинком за умови даного варіанту виділу належної ОСОБА_1 частки, не зясована. Посилання ОСОБА_1 на відсутність спору між нею та ОСОБА_3 щодо виділу в натурі належної їй частки цього нерухомого майна, є безпідставним, оскільки в даному випадку порушуються права ОСОБА_2

Враховуючи вищезазначене, а також з огляду на ту обставину, що суд апеляційної інстанції в силу наданих повноважень позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі у справі інших осіб, рішення підлягає скасуванню з постановлення нового,- про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення,- про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 червня 2018 року.

Головуюча Судді: