ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/25/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за заявою, підписаною Пазак Р.П., в якій заявником вказано Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Прімокомплект-капітал" про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначена третя особа - "ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві",

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана заява.

Відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року): суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Отже, вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.119, 120 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року), а саме: не вказано повної автентичної назви "третьої особи"; не вказано назви населеного пункту щодо адреси ОСОБА_3; не надано копій заяви з додатками для всіх учасників процесу; не надано довіреності щодо повноважень представника заявника, відповідно до положень ст.42 ЦПК України; наданий заявником витяг з додатку до договору про відступлення права вимоги щодо вказаного кредитного договору не підписаний сторонами та відсутнє обгрунтування цього; відсутнє обгрунтування та посилання на докази щодо обсягу реального виконання рішення суду по справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до ОСОБА_3 про стягнення вказаної заборгованості; відсутнє обгрунтування щодо нерозповсюдження на вказані правовідносини положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Враховуючи наведене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів. Копія вказаної ухвали була отримана ТОВ "Компанія з управління активами "Прімокомплект-капітал" 08 грудня 2017 року (що підтверджується відповідною розпискою у рекомендованому листі).

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

При цьому, недоліки заяви не були усунуті у повному обсязі у встановлений судом строк.

Так, до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_4 щодо усунення недоліків від 22 грудня 2017 року з додатковим обґрунтуванням, проте в одному примірнику, тобто до цієї заяви не було додано її копій для всіх учасників справи - всупереч вимогам ч.1 ст.177 ЦПК України.

Так, щодо ненадання вказаних копій то заявником не враховано, що з положень ч.1 ст.177 ЦПК України вбачається, що заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Крім того, ОСОБА_4 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з вказаною заявою, з недотриманням вимог ст.62 ЦПК України (які кореспондують вимогам ст.42 ЦПК України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року), а саме положенням, якими передбачено наступне.

Повноваження представників сторін, мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, засвідчені суддею, або копії з них засвідчені у визначеному законом порядку приєднуються до матеріалів справи.

Проте, до суду вказаного оригіналу не надано, як і копії завіреної підписом уповноваженої на це особи.

Крім того, ОСОБА_4 - як особа яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, посилаючись на наявність довіреності (оригінал, як і належно завірена копія якої відсутні), звернувся з вказаною заявою в порядку цивільного судочинства, передбаченого для розгляду вказаної заяви, який не відноситься до позовного провадження, на яке фактично міститься посилання щодо кожного випадку визначення переліку критеріїв, за якими визначаються малозначні справи.

Отже, з положень ч.2 ст.60 ЦПК України вбачається, що особа яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність може бути представником в цивільному судочинстві лише під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також у малозначних спорах, до яких вказана справа не відноситься, враховуючи положення ст.19 ЦПК України.

При цьому, за загальним правилом, встановленим ч.1 ст.60 ЦПК України - представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Враховуючи викладене, вивчивши наявні матеріали, вважаю, що і відповідно до положень п.1) ч.4 ст.185 ЦПК України належить повернути заяву.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, з положень ч.3 ст.185 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України - повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.185 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути заяву про заміну сторони виконавчого провадження по справі 753/14083/17.

Апеляційна скарга на ухвалу до Апеляційного суду м. Києва може бути подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: