Справа № 2/0306/894/11
Провадження № 4-с/159/14/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Восковської О.А.

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_3 на протиправні дії (бездіяльність) та на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 від 19.02.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду з даною скаргою, яка мотивована наступним.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 від 19.02.2018 року ОСОБА_2, як стягувачу за виконавчим листом №2/0306/894/11, виданим 21.09.2011 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області, було повернуто вказаний виконавчий документ щодо боржника ОСОБА_5, а саме виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 3 700 000 гривень, - на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв»язку з відсутністю у боржника ОСОБА_5 майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, - та роз»яснено стягувачу його право на повторне пред»явлення такого виконавчого документа до примусового виконання в строк до 19.02.2021 року.

Не погоджуючись з такою постановою державного виконавця, ОСОБА_2, як стягувач за виконавчим провадженням, оскаржив її до суду та вказав наступне. Після прийняття до примусового виконання вище згаданого виконавчого листа державним виконавцем були вчинені певні дії по його виконанню, а саме - у 2016 році та в першій половині 2017 року направлялись запити до Державної фіскальної служби України, Пенсійного Фонду України, Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області, НАІС та РІІС територіального сервісного центру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області для перевірки наявності у боржника ОСОБА_5 рухомого та нерухомого майна. У результаті таких заходів державним виконавцем було виявлено, що за боржником зареєстровано транспортний засіб автомобіль «Форд Ескорт», місце знаходження якого, однак, не було встановлено і такий автомобіль на даний час перебуває в розшуку. Заявник вказує, що всупереч вимогам ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавець проводить таку перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження, а у подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, -такі перевірки державним виконавцем не проводились.

Заявник вказує, що звертався до державного виконавця з заявами щодо виклику боржника з метою з»ясування наявності у нього майна та коштів, а також щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду його за кордон, однак, такі заяви стягувача залишились не розглянутими.

Вважає, що державний виконавець поверхнево підійшов до примусового виконання судового рішення, не вчинив усіх можливих та необхідних дій для забезпечення його виконання і передчасно виніс оскаржувану постанову, залишивши не виконаним рішення суду.

Ураховуючи наведене, заявник прохає визнати неправомірною та скасувати оскаржувану постанову від 19.02.2018 року та прохає зобов»язати державного виконавця поновити виконавче провадження.

Заявник ОСОБА_2 та представник заявника за довіреністю ОСОБА_3 у судове засідання не з»явились, подавши до суду письмову заяву, в якій прохають проводити розгляд скарги у їх відсутності.

Боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_5 у судове засідання не з»явився, хоча є таким, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги судом. Про причини неявки суду не повідомив.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 у судове засідання не з»явився, подавши суду письмовий відзив на скаргу, де вказав про те, що підставою для повернення виконавчого листа стягувачу було відсутність у боржника ОСОБА_5 майна та коштів, на яке можна було б звернути стягнення та зазначив про передачу стягувачу в порядку виконання судового рішення належного боржнику ОСОБА_5 майна, а саме приміщення телятника в селі ОСОБА_7, яке було не реалізоване на прилюдних торгах, а також вказав, що раніше боржником ОСОБА_5 було передано стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості належну боржнику квартиру №100 по вул.1-го Грудня в м. Ковелі. Вказує також, що зазначені заявником у скарзі заходи щодо забезпечення примусового виконання судового рішення призведуть, на думку державного виконавця, до тяганини при виконанні згаданого виконавчого провадження і проведення таких заходів вважає недоцільними, оскільки майна у боржника не було виявлено. Із урахуванням викладеного прохає відмовити у задоволенні скарги.

У поданому письмовому відзиві представник УДВС ГТУЮ у Волинській області прохає проводити судовий розгляд скарги в його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали скарги та надані представником УДВС ГТУЮ у Волинській області до відзиву копії матеріалів виконавчого провадження ВП №52308631, задовольняє скаргу з наступних підстав.

Право сторони виконавчого провадження на звернення до суду із скаргою якщо така сторона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, закріплено ст.447 ЦПК України. Статтею 450 ЦПК України визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Відповідно до вище перелічених норм Закону, суд ухвалив проводити судовий розгляд скарги у відсутності скаржника, його представника та державного виконавця, - із урахуванням поданих ними заяв.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.3 ч.2 згаданої норми Закону виконавець зобов»язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Як убачається з матеріалів виконавчого провадження ВП №52308631, у такому провадженні відсутня інформація щодо розгляду заяв стягувача ОСОБА_2 від 18.01.2018 року про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за кордон та про привід боржника.

Відповідно до п.п.3,14,19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у тому числі, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, а у разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як убачається з матеріалів виконавчого провадження ВП №52308631 у ході примусового виконання вище згаданого виконавчого листа державний виконавець такими своїми правами не скористався та не зважаючи на те, що боржник за викликом не з»явився, питання про привід останнього державним виконавцем не вирішувалось. Крім того, до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон державний виконавець не звертався, хоча, за отриманою від Держприкордонслужби України інформацією боржник ОСОБА_5 протягом 2013-2017 років безперешкодно здійснював часті виїзди за кордон.

За змістом ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, а, відповідно до ч.5 цієї ж норми Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Частиною восьмою вище згаданої норми Закону передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як убачається з матеріалів виконавчого провадження ВП №52308631 такі вимоги Закону виконавцем дотримані не були. Зокрема, запити для отримання інформації щодо наявності у боржника ОСОБА_5 рухомого та нерухомого майна були зроблені державним виконавцем лише 22.09.2016 року, 06.04.2017 року та 19.09.2017 року - тобто, з порушенням визначених ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» термінів та строків (не рідше одного разу на три місяці), після чого до дня винесення оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (протягом п»яти місяців) такі запити державним виконавцем взагалі не були зроблені.

Передача боржником у власність стягувача належного останньому майна квартири АДРЕСА_1 та приміщення телятника в селі Воля Любитівська Ковельського району в рахунок оплати боргу за виконавчим документом у межах згаданого виконавчого провадження не позбавляє державного виконавця права та не звільняє від обов»язку вчиняти інші, перелічені вище та передбачені Законом дії для встановлення та виявлення іншого майна та коштів боржника, оскільки заборгованість за виконавчим документом продовжує мати місце і рішення суду залишається не виконаним у повній мірі.

Здійснення державним виконавцем запитів 11.11.2016 року та 05.04.2017 року щодо наявності у боржника закордонного паспорта та щодо перетинання ним кордону України не є вичерпним переліком можливих та передбачених законом дій державного виконавця, наданих йому Законом, для запобігання можливості боржнику перетинати кордон, тоді як для забезпечення цього державний виконавець має право звернутись до суду з відповідним поданням за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон. Тим більше, як убачається з письмової відповіді Державної прикордонної служби від 06.04.2017 року на вище згаданий запит державного виконавця, ОСОБА_5 неодноразово протягом 2013-2017 років перетинав кордон України та виїжджав за її межі, - про що було зазначено судом вище, однак, не зважаючи на це, державним виконавцем не було вжито відповідних заходів та не було розглянуто раніше подану заяву стягувача щодо звернення державного виконавця до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон.

Відтак, повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України, відповідно до якої виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, у даному виконавчому провадженні є передчасним, оскільки державним виконавцем не вчинено усіх можливих та передбачених Законом дій для встановлення та перевірки наявності у боржника ОСОБА_5 майна та коштів, на яке може бути звернуто стягнення, а також не забезпечено розгляд поданих стягувачем заяв.

Ураховуючи наведене, постанову державного виконавця від 19.02.2018 року про повернення виконавчого документа стягувача слід визнати неправомірною та скасувати, з тим, щоб державним виконавцем було поновлено виконавче провадження ВП №52308631 з забезпеченням дотримання вимог п.п.3,14,19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», про які зазначено вище.

Керуючись ст.ст.447,450,451 ЦПК України, ст.ст.18,48 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 від 19.02.2018 року про повернення стягувачу ОСОБА_2 виконавчого документа щодо боржника ОСОБА_5, а саме - виконавчого листа №2/0306/894/11, виданого 21.09.2011 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 3 700 000 гривень та зобов»язати державного виконавця поновити виконавче провадження ВП №52308631.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області, як суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Інформацію щодо справи, яка розглядається, скаржник та інші учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/.

Головуюча: О.А.Восковська