Справа № 473/1082/17
РІШЕННЯ

іменем України

"02" квітня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

в с т а н о в и в :

В квітні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони є співвласниками житлового будинку № 25 по вул. Зірковій в м. Вознесенську Миколаївської області: позивачу належить 1/3 його частка, відповідачу 2/3.

Проте сторони в добровільному порядку не можуть вирішити питання щодо спільного користування вищевказаним майном, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач, його представник не зявилися. Останній надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 та її представники в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та просили провести виділ належної йому частки житлового будинку, відповідно до висновку судової будівельно технічної експертизи від 21.11.2017 року.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст.13 ЦПК України, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, в звязку з чим право спільної часткової власності на це майно припиняється. При цьому власнику майна, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий обєкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 цього Кодексу та п.10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них» за № 1117 від 08.12.2010 року, оскільки особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Так, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за сторонами по справі, зареєстрований на праві спільної часткової власності житловий будинок № 25 по вул. Зірковій в м. Вознесенську Миколаївської області: 1/3 його частка зареєстрована за ОСОБА_4, 2/3 частки за ОСОБА_1

Згідно матеріалів реєстраційної справи, реєстрація права власності за ОСОБА_4 була проведена на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 34342962 від 20.03.2017 року, за ОСОБА_1 на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 31738656 від 06.10.2016 року. При цьому державному реєстратору були надані технічний паспорт на житловий будинок № 25 по вул. Зірковій в м. Вознесенську Миколаївської області, виготовлений ПП «Агентство нерухомості «Оцінщик майна» станом на 20.09.2016 року, а також довідка, видана КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 337 від 03.10.2016 року щодо присвоєння адреси житловому будинку: м. Вознесенськ Миколаївської області, вул. Зіркова, 25, відповідно до рішення виконкому Вознесенської міської ради за № 282 від 16.11.1993 року.

Разом з тим, за довідкою КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 199 від 14.03.2018 року інвентарна справа за вищевказаною адресою не заводилася.

При цьому, відповідно до повідомлення відділу у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області за № 98/110-18 від 29.03.2018 року, 08.05.1994 року був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану по вул. Зірковій, 25 в м. Вознесенську Миколаївської області на імя ОСОБА_5 В цей же день був виданий правовстановлюючий документ на земельну ділянку по вул. Зірковій, 27 в м. Вознесенську Миколаївської області на імя ОСОБА_4

Одночасно позивачем був наданий технічний паспорт, виготовлений КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 22.02.2018 року, на житловий будинок № 27 по вул. Зірковій у м. Вознесенську Миколаївської області, з зазначенням співвласників даного майна (ОСОБА_4 та ОСОБА_1В.). Також в матеріалах справи наявна довідка, видана КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» 27.02.2018 року за № 43, за змістом якої, на підставі того ж рішення, яке було зазначено в довідці, виданої обумовленим комунальним підприємством 03.10.2016 року за № 337, житловому будинку присвоєна адреса: м. Вознесенськ Миколаївської області, вул. Зіркова, 27.

Отже, на підставі наданих сторонами доказів предмет спору не підлягає однозначній ідентифікації.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (згідно ч.1 ст.13 ЦПК України).

Проте сторонами, в тому числі позивачем, який й надав суду докази, що не узгоджуються між собою щодо обєкта права власності, ні самостійно, ні на пропозиції суду не надано належних доказів щодо усунення вищевказаних розбіжностей. Разом з тим, суд з власної ініціативи позбавлений можливості вирішувати обумовлене питання.

За такого, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 141, 259, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 04.04.2018 року.

Суддя Л.В. Лузан