Справа № 263/6044/18
Провадження № 2/263/1729/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючої судді Шатілової Л.Г., при секретарі Дзигім К.С., розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз», ОСОБА_3 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Керуюча компанія «Західна» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз», ОСОБА_3 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Керуюча компанія «Західна» про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору відчуження, він є власником квартири АДРЕСА_1. У звязку з тим, що газ у квартирі використовується лише для приготування їжі, у 2017 році відповідно до положень Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16 червня 2011 року №3533-VІ він звернувся з заявою про забезпечення його у строк до 01 січня 2018 року квартирним (індивідуальним) лічильником для обліку спожитого газу. Листом № 08-181 від 01 лютого 2018 року відповідачем роз'яснено, що законом не передбачено виділення коштів на безкоштовну установку індивідуального лічильника, а на його виконання Національною комісією, яка здійснює державне регулювання в сфері енергетики і комунальних послуг було прийнято рішення щодо фінансування установки лише надомних вузлів обліку та запропоновано встановити квартирний лічильник за власні кошти через Єдиний центр по обслуговуванню абонентів ПАТ «Маріупольгаз», який займається саме цим питанням. 13 травня 2016 року між ПАТ «Маріупольгаз» та ККП «КК «Західна» укладено договір №08/514-2016 на установку загально будинкового лічильника, який введено у комерційний облік з 01 грудня 2016 року та по ньому ведеться облік та здійснюються розрахунки зі всіма споживачами. Зазначає, що участь власників квартир у цих договірних правовідносинах законодавством не передбачено, а тому відмова позивача та інших власників від обліку спожитого газу за показниками загального будинкового лічильника, не має юридичної сили. У звязку з викладеним, просить суд визнати дії ПАТ «Маріупольгаз» щодо відмови у встановленні квартирного обліку газу неправомірними, зобов'язати ПАТ «Маріупольгаз» за власний рахунок встановити квартирний прилад обліку газу за адресою: АДРЕСА_2, та визнати нікчемним договір №08/514-2016, укладений 13 травня 2016 року між ПАТ «Маріупольгаз» та ККП «КК «Західна».

Позивач у судове засідання не зявився, в позовній заяві міститься його клопотання про розгляд цивільної справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позов необґрунтованим та таким, що суперечить законодавству України, на обґрунтування зазначив, що проведення монтажних робіт по установці загально будинкового лічильника газу за адресою: АДРЕСА_2, було здійснено ПАТ «Маріупольгаз» на підставі договору № 08/491-2016 від 13.05.2016 року, укладеного ПАТ «Маріупольгаз» із ККП ММР «КК «Західна». В свою чергу, договір № 08/514-2016 від 13.05.2016 року, стосується проведення монтажних робіт по установці загально будинкового лічильника газу за адресою: вул. Пилипа Орлика, буд. 83, місто Маріуполь. Договір № 08/491-2016 від 13.05.2016 року укладено виключно на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. 13 травня 2016 року між ПАТ «Маріупольгаз» та ККП ММР «КК «Західна» було укладено Договір №08/504-2016. ОСОБА_4 з п.1.1. Договору №08/491-2016 предметом договору є проведення ПАТ «Маріупольгаз» монтажних робіт по встановленню загальнобудинкового лічильника газу і його подальшого обслуговування за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до норм законодавства та умов Договору №08/491-2016 ПАТ «Маріупольгаз» було встановлено загальнобудинковий лічильник газу на будинок, що підтверджується ОСОБА_4 встановлення загальнобудинкового лічильника газу від 02 листопада 2016 року. ОСОБА_4 від 01 грудня 2016 року вищевказаний загальнобудинковий лічильник газу було введено в комерційний облік та експлуатацію. Таким чином, всі дії ПАТ «Маріупольгаз» по встановленню, введенню в комерційний облік та експлуатацію загальнобудинкового лічильника газу здійснювались виключно в порядку визначеному законодавством. 07 січня 2018 року ПАТ «Маріупольгаз» отримано заяву позивача від 20 грудня 2017 року про встановлення індивідуального газового лічильника. За результатами розгляду вищевказаної заяви позивачу 01 лютого 2018 року за вих. №08-181 ПАТ «Маріупольгаз» було надано письмову відповідь, в якій ОСОБА_1 було повідомлено, що Законом №3533-VI не визначено обов'язку встановлення саме індивідуальних лічильників газу в кожній квартирі, в яких газ використовується тільки для приготування їжі. ПАТ «Маріупольгаз» було повідомлено позивачу про можливість та право позивача встановити квартирний (індивідуальний) лічильник газу за власні кошти. Керуючись Законом №3533-VІ, Кодексом газорозподільних систем, Тимчасовим положенням №620 ПАТ «Маріупольгаз» було прийняте правомірне рішення щодо вимог позивача. 20 січня 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу» від 21 грудня 2017 року №2260-VIII, яким були внесені зміни та доповнення до Закону №3533-VІ, в тому числі щодо встановлення населенню індивідуальних лічильників газу. На сьогодні позивач має можливість встановити за свій рахунок індивідуальний лічильник природного газу з послідуючою компенсацією цих витрат за рахунок коштів, які ним сплачуються за тарифом на розподіл природного газу, в порядку, що в подальшому буде встановлений Кабінетом Міністрів України. В подальшому надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Керуюча компанія «Західна» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Зясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що між ПАТ «Маріупольгаз» та ККП ММР «КК «Західна» було укладено договорів про проведення монтажних робіт по установки загальнобудинкового лічильника газу, його обслуговування і порядок проведення робіт по контрольному зняттю показів загальнобудинкового лічильника газу та лічильників, встановлених індивідуально в квартирах споживачів (при їх наявності) №08/491- 2016 від 13 травня 2016 року.

ОСОБА_4 з п. 1.1. Договору №08/491-2016 предметом договору є проведення ПАТ «Маріупольгаз» монтажних робіт по встановленню загальнобудинкового лічильника газу і його подальшого обслуговування за адресою: вул. Грушевського, буд. 4, місто Маріуполь.

Відповідно до умов Договору №08/491-2016 ПАТ «Маріупольгаз» було встановлено загальнобудинковий лічильник газу на будинок №4 по вулиці Грушевського у місті Маріуполі, що підтверджується ОСОБА_4 встановлення загальнобудинкового лічильника газу від 02 листопада 2016 року.

ОСОБА_4 з ОСОБА_4 від 01 грудня 2016 року вищевказаний загальнобудинковий лічильник газу було введено в комерційний облік та експлуатацію.

07 січня 2018 року ПАТ «Маріупольгаз» отримано заяву ОСОБА_1 від 20 грудня 2017 року про встановлення індивідуального газового лічильника.

За результатами розгляду вищевказаної заяви ОСОБА_1 01 лютого 2018 року за вих. №08-181 ПАТ «Маріупольгаз» було надано письмову відповідь, відповідно до якої ОСОБА_1 було повідомлено, що Законом №3533-VI не визначено обов'язку встановлення саме індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі, в яких газ використовується тільки для приготування їжі.

ОСОБА_4 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011 року №3533-VІ (далі - Закон №3533-УІ) передбачено, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку. Стаття 6 вказаного закону в редакції, що діяла на момент встановлення загальнобудинкового лічильника газу у будинку, в якому мешкає позивач, зазначала, що суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі до 01 січня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.3 вказаного закону, в редакції, яка діяла на момент встановлення загальнобудинкового лічильника газу у будинку №238 фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території.

Відповідно п. 1 розділу 5 глави IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/27824, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок оператора ГРМ. Пунктом 4 розділу 1 глави X Кодексу газорозподільних систем визначено, що передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу.

Зі змісту пункту 4 «Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від16.05.2002року №620 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 №46) (далі-Тимчасове положення№620), вбачається, що встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування,монтаж,здійснюється за кошти сторони,яка ініціювала встановлення такого вузла обліку. Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі-експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі не врегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

Аналізуючи надані докази по справі суд враховує, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено у передбаченому законом порядку порушення вимог закону з боку відповідача щодо не встановлення у його квартирі індивідуального газового лічильника.

Посилання позивача на підзаконні нормативно-правові акти, які регулюють права та обов'язки, що виникли з моменту набрання чинності, до відносин, що регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, є хибними та такими, що суперечать вимогам ч.3 ст.5 ЦК України, тому судом не враховуються.

З урахуванням наведеного підстав для визнання бездіяльності позивача неправомірною не мається, тому позовні вимоги в цій частині, а так само в частині зобов'язання встановити індивідуальний газовий лічильник в квартирі позивача, задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги стосовно визнання договору № 08/514-2016 від 13 травня 2016 року, укладеного між ККП «КК «Західна» та ПАТ «Маріупольгаз» щодо проведення монтажних робіт по установці загальнобудинкового газового лічильника, то така вимога не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають, оскільки позивач не є стороною відповідного договору, який укладений з приводу проведення монтажних робіт по установці загально будинкового лічильника газу за адресою: вул. Пилипа Орлика, буд. 83, місто Маріуполь. Доказів на підтвердження того, що вказаний договір порушує його права у передбаченому законом порядку суду не надано.

На підставі ст. 2,3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» від 16.06.2011 року №3533-VІ, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494, керуючись ст.ст. 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 267, 280,352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз», ОСОБА_3 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Керуюча компанія «Західна» про захист прав споживачів відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.Г. Шатілова