Справа № 303/2436/18
2/303/1324/18
ряд. стат. звіту - 49
РІШЕННЯ
Іменем України
26 червня 2018 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі : головуючого - судді Монич В.О.
секретар судових засідань Лаврів Е.І.
Справа №303/2436/18
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,-
в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивує тим, що з 29 червня 2001 року між нею ( ОСОБА_3 )та ОСОБА_2 укладено шлюб, під час якого у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, 12 квітня 2018 року рішенням мукачівського міськрайонного суду шлюб між нею та відповідачем за актовим записом №227 - розірвано, але не зважаючи на це дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, що вона самостійно забезпечити не має можливості. У свою чергу, відповідач є здоровим та працездатним і зможе сплачувати аліменти. Тому на підставі вищенаведеного вона ( ОСОБА_3 ) звертається до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 30% від доходів щомісячно, починаючи з дня подання до суду і до досягнення дитини повноліття.
Ухвалою суду від 29 травня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.
Відповідач - ОСОБА_2 своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався. Однак надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визначає частково, і не заперечує проти стягнення з нього аліменти не більше 25% від заробітної плати.
Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що у сторін по справі, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 , про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції 17 червня 2003 року (а.с.5).
12 квітня 2018 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким вирішено: Шлюб між подружжям ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований 29.06.2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис №227 - розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу ОСОБА_7 залишити прізвище - « ОСОБА_8 » (а.с.6).
Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.
Цей обов`язок закріплений в Конституції України, а також в Сімейному кодексі України, оскільки одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно дол законів України.
Відповідно до частини 1 статті 9 Сімейного кодексу України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.
Нормою статті 141 цього Кодексу встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.
У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а на підставі частини 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Нормою частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України (із змінами і доповненнями), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно частин 1 та 2 статті 183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Аліменти на дитину відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.
У свою чергу пунктом 4 статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, а частиною 2 статті 161 цього Кодексу встановлено, особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Тобто, в даній статті чітко зазначено порядок стягнення аліментів в частці від доходу в залежності від кількості дітей, на яких стягуються аліменти в розмірі частки.
Відповідно пункиту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Судом встановлено та знайдено підставність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки від його доходу, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до досягнення ним повноліття, оскільки
позивачем доведено, а відповідачем не спростовано та частково визнано, що дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, яке гарантоване як частиною 2 статті 51 Конституції України,як Сімейним кодексом України, так і частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, це зокрема, виявляється в забезпеченні малолітнього сина мінімально необхідними благами, що потрібні для його життя та виховання. Тому обов`язок відповідача ОСОБА_2 , як батька утримувати та надавати сину матеріальну допомогу.
Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 161, 258, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки від доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2018 року і до досягнення ним повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військова частина на користь держави судовий збір у розмірі - 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військова частина.

Головуючий В.О.Монич