АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/3095/2018 Головуючий у 1 інстанції - Шереметьєва Л.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, особи, яка не брала участь у справі, але суд вирішив питання про її права, на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 01.02.2008 року між банком та третьою особою ОСОБА_5 був укладений Кредитний договір № VIW3АE000033402, за умовами якого йому був наданий кредит у розмірі 29 242, 61 доларів США під 10, 56% річних. В порушення умов договору позичальник ОСОБА_5 кредит та відсотки по ньому не сплачує, в зв'язку з чим станом на 18.09.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 55 218, 92 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 441 199, 18 гр., і складається з : 20771, 66 дол. США заборгованості по кредиту; 3228, 49 дол. США- заборгованості про процентах; 622, 41 дол. США - заборгованості по комісії; 27937, 09 дол. США - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; штрафи відповідно до п.14.9 Договору: -250,00гр., що за курсом НБУ становить 31, 29 доларів США - штрафу (фіксована частина) та 2627, 98 дол. США- штрафу (процентна складова).

На забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором позичальник надав у заставу автомобіль Toyota, модель Land Cruiser Prado 2.7. рік випуску 2003, тип ТЗ, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав йому на праві власності.

В ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в порушення умов договору та без згоди банку позичальник ОСОБА_5 реалізував заставний автомобіль відповідачу і реєстраційний номер автомобіля був змінений на НОМЕР_3.

Банк своєї згоди на відчуження автомобіля без збереження обтяження не надавав, а тому зареєстроване обтяження зберігає свою силу для нового власника.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2014 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № VIW3АE000033402 від 01.02.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк »ПриватБанк» та ОСОБА_5 у розмірі 55218, 92 доларів США, що за курсом НБУ від 18.09.2013 року складає 441 199, 18 гр., звернено стягнення на предмет застави - автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser Prado 2.7, рік випуску 2003, тип ТЗ, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_4.

Визначено спосіб реалізації предмета застави шляхом надання Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» права продажу третій особі-покупцю автомобіля марки Toyota, модель Land Cruiser Prado 2.7, рік випуску 2003, тип ТЗ, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом укладання від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу предмету застави в порядку, передбаченому ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Зобов'язано ОСОБА_4 передати Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser Prado 2.7, рік випуску 2003, тип ТЗ, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, комплект ключів від нього та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 441,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, особа, яка не брала участь у справі, однак, суд вирішив питання про її права, подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи. Вказує, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 з 17 січня 1998 року. Під час шлюбу подружжям придбано майно, в тому числі і автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser Prado 2.7, рік випуску 2003, тип ТЗ, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. З квітня 2017 року подружжя проживає окремо. Зазначає, що наразі у подружжя виник намір поділу спільного майна, проте, зі слів відповідача, апелянт дізналась, що автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser Prado 2.7, рік випуску 2003, тип ТЗ, № кузова /шасі НОМЕР_2 знаходиться під арештом, відповідно до рішення суду. Вказує, що заочним рішенням суду були порушені її законні права та інтереси.

Представник апелянта в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача та 3-ї особи до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явились.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.02.2008 року між банком та ОСОБА_5 був укладений Кредитний договір № VIW3АE000033402, за умовами якого йому був наданий кредит у розмірі 29 242, 61 доларів США під 10, 56% річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором позичальник надав у заставу автомобіль марки Toyota, модель Land Cruiser Prado 2.7. рік випуску 2003, тип ТЗ, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав йому на праві власності.

В порушення умов договору позичальник ОСОБА_5 не виконував умови укладеного кредитного договору, кредит та відсотки по ньому не сплачував.

Станом на 18.09.2013 року за кредитним договором утворилася заборгованість, а тому на підставі Договору застави ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на заставне майно.

Встановлено, що в порушення умов договору застави позичальник ОСОБА_5 реалізував заставний автомобіль відповідачу ОСОБА_4 і реєстраційний номер автомобіля був змінений на НОМЕР_3.

На час придбання спірного автомобіля ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_2, представник ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що відповідач ОСОБА_4 визнає, що автомобіль є спільною сумісною власністю його та його дружини ОСОБА_2 і її права у цій справі зачіпаються.

При цьому позивач як заставодержатель своєї згоди на відчуження автомобіля не надавав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що у випадку переходу права власності на предмет застави до іншої особи банк не позбавляється права звертати стягнення на предмет застави.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна оскільки суд неповно встановив обставини справи, допустив порушення норм матеріального права, що відповідно до ст.. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Однак, суд першої інстанції не врахував, що зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ст.. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права

його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним

договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі

статтею 388 Цивільного кодексу України ( 435-15 ) за умови

відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі -

Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно

безобтяжень.

У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який

не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному

реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного

рухомогомайна.

Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника,

визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника

відшкодування завданих збитків.

Позивач не надав суду доказів того, що відомості про обтяження рухомого майна, а саме предмета застави автомобіля марки Toyota, модель LandCruiser Prado 2.7. рік випуску 2003, тип ТЗ, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна і що такі відомості були в реєстрі на момент укладання відповідачем ОСОБА_4 договору купівлі-продажу спірного автомобіля.

Та обставина, що автомобіль безперешкодно боржником ОСОБА_5 було продано, в органах ДАІ автомобіль було знято з реєстрації та зареєстровано на ім'я ОСОБА_4, змінено реєстраційний номер автомобіля, свідчить про те, що в Державному реєстрі заборон такі відомості були відсутні, а тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірного автомобіля, який він придбав за відплатним договором купівлі-продажу і тому набув право власності на зазначений автомобіль без обтяжень.

Із цих підстав в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на автомобіль Toyota, модель Land Cruiser Prado 2.7. рік випуску 2003, тип ТЗ, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 повинно бути відмовлено.

Позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» при цьому не позбавлений можливості захистити свої порушені права шляхом стягнення завданих боржником збитків.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, особи, яка не брала участь у справі, але суд вирішив питання про її права, задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття , але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 2 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: