Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2018 р.

м. Київ

справа № 755/7572/2018

провадження № 2/755/4023/18

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Ламбуцької Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Центр надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.04.1978 року на підставі ордеру НОМЕР_1 дідусеві позивача - ОСОБА_4 було надано у користування трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, у вказаному ордері на жиле приміщення також був вписаний батько позивача ОСОБА_5, який входив в склад сім'ї основного наймача. Позивач зареєстрована у вказаній квартирі з 17.03.1992 року, окрім неї також в квартирі зареєстрована мати позивача, ОСОБА_3, та сестра позивача, відповідач по справі ОСОБА_2 Фактично станом на день звернення позивача з даним позовом до суду в квартирі проживає позивач та її мати. З серпня 2017 року відповідач не проживає у зазначеній квартирі, будь яких витрат на утримання квартири не несе, в квартирі не з'являється, речей відповідача в квартирі немає. Відповідач добровільно, без будь-яких пояснень залишила житло, позивач вимушена погашати заборгованість за житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим змушена вернутись з даним позовом до суду.

23.05.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Центр надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (а.с. 23-24)

Відповідач не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, у встановлений ухвалою суду від 23.05.2018 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

3гідно ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуватись нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно ст. 65 Житлового кодексу України, наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

З матеріалів справи убачається, що на підставі ордера НОМЕР_1 від 28.04.1978 року ОСОБА_4 та членам його сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 надано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. (а.с. 7).

За даними свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 31.08.2009 року, актовий запис № 159000, ОСОБА_5 помер у віці 38 років ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 14)

Згідно Витягу з розпорядження № 385 від 13.09.2011 року дозволено КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва змінити договір найму трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та укласти його з ОСОБА_2, складом сімї з трьох осіб: ОСОБА_2, сестра - ОСОБА_1, мати - ОСОБА_3, у зв'язку з вибуттям квартиронаймача - ОСОБА_4 на інше місце проживання. (а.с. 8)

За даними свідоцтва про смерть, виданого Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16.05.2018 року, актовий запис № 7984, ОСОБА_4 помер у віці 77 років ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 17)

18.06.2014 року між КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва та ОСОБА_1 укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, що утворилась станом на 01.06.2014 року на суму 22 225,58 грн. за адресою квартири АДРЕСА_1. (а.с. 10)

Згідно Акту, складеного мешканцями квартири, № 145, квартири № 157 ОСОБА_10, ОСОБА_11 від 22.02.2018 року, ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з серпня 2017 року. (а.с. 12)

Згідно Акту, складеного мешканцями квартири, № 145, квартири № 157 ОСОБА_10, ОСОБА_11 від 23.03.2018 року, ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з серпня 2017 року. (а.с. 12)

За даними листа Дніпровського управління поліції ГУ у м. Києві НП України від 19.04.2018 року, ОСОБА_2 за період з 01.01.2017 року по час надання цієї відповіді, із заявами з приводу вчинення перешкод в доступі до квартири АДРЕСА_1 до Дніпровського управління поліції ГУ у м. Києві НП України не зверталась. (а.с. 9)

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 Житлового кодексу України), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 Цивільного кодексу України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору складають вимоги позивача щодо втрати відповідачем права на користування неприватизованим житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1, вказуючи на те, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні з серпня 2017 року, не несе витрати за житлово-комунальні послуги та відмовляється у добровільному порядку вирішити питання щодо зняття себе з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, таким чином, порушуючи права позивача, як наймача спірної квартири.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись нормами діючого житлового законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав у задоволенні вимог позивача про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1, - оскільки позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження факту добровільного виселення відповідача із спірного житлового приміщення та доказів відсутності відповідача без поважних причин у спірній квартирі з серпня 2017 року, та суд критично оцінює надані позивачем Акти про не проживання відповідача у спільній квартирі, оскільки ці акти складено не комісією ЖЕД, а особами, щодо яких не зазначено навіть адреси проживання, а Акт від 22.02.2018 року взагалі не містить жодних ознак його засвідчення директором ЖЕД. Крім того, особами, що підписали вказані Акти не зазначено джерело їх обізнаності щодо факту відсутності відповідача без поважних причин в спірній квартирі саме з серпня та з 01 серпня 2017 року, що позбавляє суд можливості надати правову оцінку вказаним Актам, як належним та допустимим доказам щодо вирішення спірних правовідносин про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, яке є правом, захищеним положенням Конституції України.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити наступне. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Виходячи з правового статусу житла, квартира АДРЕСА_1неприватизована, перебуває на балансі Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва, власником особового рахунку цього житла є відповідач ОСОБА_2

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі визнання таких причин поважними суд може продовжити вказаний строк.

Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не обрано належний спосіб захисту порушених прав, посилаючись одночасно на норми ст. 71 Житлового кодексу України та ст. 107 Житлового кодексу України (а.с. 5), оскільки за наявності підстав для застосування положень ст. 107 Житлового кодексу України, що є окремим предметом доказування, суд позбавлено можливості застосування підстав, передбачених ст. 71 Житлового кодексу України, однак позивач у даному позові обґрунтовує свій позов і обставинами, які належать доведенню на підставі ст. 71 Житлового кодексу України, посилаючись також і на статтю 107 Житлового кодексу України, що унеможливлює надати правову оцінку заявленим вимогам в цій частині.

Крім того, обмеження (позбавлення) права користування житлом можуть спричинити тільки такі дії наймача або членів його сім'ї, що полягають у зловживанні ними своїми правами або у неналежному виконанні покладених на них обов'язків і безпосередньо порушують права та законні інтереси інших осіб. Таким чином, якщо особа втрачає право на користування житлом без вчинення винних дій, вона має право на захист з боку держави.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Центр надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 64, 65, 71 Житлового кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Центр надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 липня 2018 року.

Суддя: В.І. Галаган