Провадження №22-ц/784/512/18
Суддя суду першої інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2018 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

без участі учасників справи та їх представників, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 січня 2018 року, постановлену під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщенні суду у м.Миколаєві, за скаргою ОСОБА_3 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва під час виконання виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною скаргою, яку обґрунтовував наступним.

Заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 30 січня 2013 року з кредитної спілки «Флагман» (далі КС «Флагман») на користь заявника стягнуто вклад в сумі 41 733,09 грн.

Заявник тричі протягом чотирьох років звертався до Центрального відділу державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Центральний ВДВС м.Миколаїв) з заявами про відкриття виконавчого провадження.

Кожного разу державним виконавцем зазначеного відділу було винесено постанову про повернення виконавчого документа без здійснення належного виконання виконавчого листа суду.

Останню постанову було винесено 28 вересня 2017 року державним виконавцем Центрального ВДВС м.Миколаїв ОСОБА_4 у звязку з тим, що боржник за адресою, зазначеною у виконавчому листі, відсутній, господарську діяльність не здійснює, а майно, на яке може бути звернуто стягнення, відсутнє.

Заявник вважав, що повернення виконавчих листів було здійснено із порушенням Закону України «Про виконавче провадження», тому що державні виконавці не вчиняли дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Вказане, на думку ОСОБА_3, свідчить про бездіяльність Центрального ВДВС м.Миколаїв під час виконання зазначеного виконавчого листа, яка призвела до порушення його права на справедливий суд, однією із складових якого є виконання судового рішення, та незаконність постанови державного виконавця від 28.09.2017 року.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просив: скасувати постанову головного державного виконавця Центрального ВДВС м.Миколаїв ОСОБА_4 від 28 вересня 2017 року про повернення виконавчого документа у виконавчому провадження №50553047; зобовязати Центральний ВДВС м.Миколаїв відновити дане виконавче провадження; визнати неправомірною бездіяльність Центрального ВДВС м.Миколаїв під час виконання заочного рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.01.2013 р.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 січня 2018 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано постанову головного державного виконавця Центрального ВДВС м.Миколаїв про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 вересня 2017 року у виконавчому провадженні №50553047 та зобовязано відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1423/19582/2012, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва 11 червня 2013 року.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив частково скасувати ухвалу та постановити у відповідній частині нову про задоволення його скарги про визнання неправомірною бездіяльність Центрального ВДВС м.Миколаїв під час виконання заочного рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 30.01.2013 р.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні цієї вимоги заявника, визнавши при цьому незаконною оскаржувану постанову державного виконавця та встановивши порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ст.3 ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. №2147-VIII провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.447, 451 ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 р. №2147-VIII сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналогічний зміст містився у статтях 383, 387 ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017 року.

Згідно з ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-XIV, який діяв під час здійснення державними виконавцями Центрального ВДВС м.Миколаїв виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження серед іншого має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників юридичних осіб або від боржників фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2013 року з КС «Флагман» на користь ОСОБА_3 стягнуто вклад в сумі 33 930 грн. та нараховані відсотки в сумі 7 803,09 грн.

11 червня 2013 року Центральним районним судом м.Миколаєва видано виконавчий лист №1423/19582/2012 з виконання вищезазначеного судового рішення, який отримано стягувачем 12 червня 2013 року та предявлено того ж дня до виконання до Центрального ВДВС м.Миколаїв (а.с.26, 41, 53).

Постановою старшого державного виконавця Центрального ВДВС м.Миколаїв від 19 червня 2013 року відкрито виконавче провадження №38510685 з виконання вищезазначеного виконавчого листа (а.с.55).

25 грудня 2013 року постановою державного виконавця Центрального ВДВС м.Миколаїв виконавчий лист №1423/19582/2012 повернуто стягувачу у звязку з відсутністю у боржника майна та коштів на розрахункових рахунках, на які може бути звернуто стягнення (а.с.57).

03 лютого 2014 року ОСОБА_3 знову предявив до виконання до Центрального ВДВС виконавчий лист №1423/19582/2012 (а.с.60).

05 лютого 2014 року постановою старшого державного виконавця Центрального ВДВС відкрито виконавче провадження №41902724 з виконання вищезазначеного виконавчого листа (а.с.62).

11 грудня 2015 року постановою державного виконавця виконавчий лист №1423/19582/2012 повернуто стягувачу у звязку з відсутністю у боржника майна та коштів, на які може бути звернуто стягнення (а.с.64).

18 березня 2016 року ОСОБА_3 вчергове предявив до Центрального ВДВС м.Миколаїв для виконання виконавчий лист №1423/19582/2012, на підставі якого державним виконавцем 23 березня 2016 року відкрито виконавче провадження №50553047 (а.с.52).

28 вересня 2017 року постановою державного виконавця Центрального ВДВС м.Миколаїв виконавчий документ повернуто стягувачу у звязку з тим, що боржник за адресою, зазначеною у виконавчому листі, відсутній, господарську діяльність не здійснює, а майно, на яке може бути звернуто стягнення, відсутнє.

При здійснення виконання вказаного заявником виконавчого листа державними виконавцями Центрального ВДВС м.Миколаїв здійснювалися запити до державних органів стосовно наявності у боржника майна та коштів. При зясуванні факту наявності у власності боржника будинку проводилися дії щодо можливої реалізації цього майна. Однак у звязку з відсутністю дозволу органу опіки та піклування на його реалізацію були припинені.

Отже, зазначене свідчить, що субєктом оскарження вчинялися дії щодо виконання рішення суду про стягнення на користь заявника вкладу. Однак, через відсутність у боржника майна та коштів неодноразово припинялися.

Вказане не дає підстав стверджувати про бездіяльність Центрального ВДВС м.Миколаїв щодо виконання рішення суду.

За такого, ухвала суду щодо відмови у задоволенні вимоги заявника про визнання неправомірною бездіяльності Центрального ВДВС м.Миколаїв є правильною.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 18 січня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді С.Ю.Колосовський

ОСОБА_5