Провадження № 6/522/603/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Одесі подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста ОСОБА_1 звернувся державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 з поданням в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії КК №557899, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області, до виконання зобов?язань по виконавчим документам: 1) виконавчий лист від 02.06.2014 року №522/12499/13 про стягнення судових витрат у розмірі 3441,00 грн.; 2) виконавчий лист від 08.12.2014 року № 522/144878/13-ц про стягнення судового збору у розмірі 1720,50 грн.; 3) виконавчий лист від 08.12.2014 року № 522/14487/13-ц про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2007 року в сумі 54073,09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15 травня 2013 року 7,993 за 1 долар США еквівалентно 432206,21 грн.; 4) виконавчий лист від 26.10.2017 року № 522/18097/15-ц про стягнення суми боргу у розмірі 116131,53 грн.; 5) виконавчий лист від 26.12.2017 року № 522/18097/15-цпро стягнення судового збору в сумі 3654,00 грн.

В обґрунтування зазначеного подання заявник зазначив, що у відділі ДВС перебуває зведене виконавче провадження ВП № 55447337до складу якого входять виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів, а саме: 1) виконавчий лист від 02.06.2014 року №522/12499/13 про стягнення судових витрат у розмірі 3441,00 грн.; 2) виконавчий лист від 08.12.2014 року № 522/144878/13-ц про стягнення судового збору у розмірі 1720,50 грн.; 3) виконавчий лист від 08.12.2014 року № 522/14487/13-ц про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2007 року в сумі 54073,09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15 травня 2013 року 7,993 за 1 долар США еквівалентно 432206,21 грн.; 4) виконавчий лист від 26.10.2017 року № 522/18097/15-ц про стягнення суми боргу у розмірі 116131,53 грн.; 5) виконавчий лист від 26.12.2017 року № 522/18097/15-цпро стягнення судового збору в сумі 3654,00 грн.. Боржником по вказаним виконавчим документам вказано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії КК № 557899, виданий Киїським РВ УМВС України в Одеській області.

Державним виконавцем 21.04.2017 року на підставі Закону України "Про виконавче провадження" була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Копія постанови направлена боржникові. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" було розпочато примусове виконання рішення. Державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання рішення, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: до державних установ направлено запити щодо виявлення майна зареєстрованого за боржником та чи отримує він доходи. Згідно інформації УПФУ наданої на запит державного виконавця боржник не працює, пенсію не отримує; за інформацією, наданою Державною фіскальною службою, платник податків, з вказаним ідентифікаційним органом, на обліку не перебуває. Згідно відповіді територіального сервісного центру №5141 регіонального сервісного центру МВС в Одеській області за боржником зареєстрований автомобіль «OPELASTRA», 2005 року випуску, н/з НОМЕР_2. На підставі цього, 27.12.2017 державним виконавцем винесено постанову про розшук даного автомобіля.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна за боржником зареєстровано:

1) квартира АДРЕСА_1, загальною площею 43,3 кв.м., яка перебуває в іпотеці у АКІБ «Укрсиббанк» та на яку накладено арешт, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2009 року № 2-5757/09; 2) квартира АДРЕСА_2, загальною площею 37,4 кв.м., яка перебуває в іпотеці у АКІБ «Укрсиббанк» та на яку накладено арешт ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2011 року № 2/1522/8045/11.

Відповідно до актів державного виконавця від 06.10.2017 року та 27.02.2018 року станом на день проведення виконавчих дій, боржника за адресою місця реєстрації не знайдено, майно відсутнє.

Таким чином, оскільки майно і джерела доходів у боржника відсутні, виконавчі документи не виконано, це стало підставою для звернення державного виконавця з поданням до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, просить розглянути подання за його відсутності.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов'язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобовязань. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, підлягає з'ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобовязань, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Також, у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості. Судом не встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, оскільки в матеріалах подання відсутні достовірні відомості про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, виклик боржника та виходи державного виконавця до місця його проживання з метою встановлення обєктивних обставин (тривале відрядження, хвороба, тощо), що можуть заважати виконанню рішення суду.

Крім того, державним виконавцем не перевірено знаходження боржника та його майна за адресою другої належної боржнику квартири АДРЕСА_2; та не перевірено обставини того, що боржник можливо має вади зору (виходячи з оглянутої копії паспорту) та відповідно має бути учасником відповідних товариств.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано всі необхідні докази, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобовязання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобовязання, у звязку з чим, подання є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 260-261, ст.441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 про обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії КК № 557899, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області, до виконання зобов?язань по виконавчим документам: 1) виконавчий лист від 02.06.2014 року №522/12499/13 про стягнення судових витрат у розмірі 3441,00 грн.; 2) виконавчий лист від 08.12.2014 року № 522/144878/13-ц про стягнення судового збору у розмірі 1720,50 грн.; 3) виконавчий лист від 08.12.2014 року № 522/14487/13-ц про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2007 року в сумі 54073,09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15 травня 2013 року 7,993 за 1 долар США еквівалентно 432206,21 грн.; 4) виконавчий лист від 26.10.2017 року № 522/18097/15-ц про стягнення суми боргу у розмірі 116131,53 грн.; 5) виконавчий лист від 26.12.2017 року № 522/18097/15-цпро стягнення судового збору в сумі 3654,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Згідно з ст. 354 та відповідно до п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Л.М. Чернявська