Провадження № 22-ц/780/2786/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 23.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2018 року м. Київ

справа № 369/13642/17

провадження № 22ц/780/2786/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі - Тимошевській С.І.

сторони :

позивач ОСОБА_4 «Seatrans Management LP»

відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 «Seatrans Management LP», подану представником - адвокатом ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2018 року у складі судді Волчка А.Я., про забезпечення позову,

встановила:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 «Seatrans Management LP» в особі представника адвоката ОСОБА_7 (далі позивач) звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_8, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 про визнання договору позики удаваним, договору дарування - фіктивним та визнання права власності на обєкт нерухомості.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 січня 2018 року було відкрито провадження за даним позовом.

У березні 2018 року позивач через свого представника звернувся до суду із заявою про забезпечення позову посилаючись в якій просив накласти арешт на групу нежитлових приміщень за адресою: м. Вишневе, вул. Л. Українки 72, приміщення 49, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 24, застосувати зустрічне забезпечення позову з врахуванням позицій заявника щодо надання поруки, обґрунтовуючи заяву тим, що відсутність арешту, може утруднити чи зробити неможливим виконання ймовірного рішення суду в подальшому, оскільки в мережі Інтернет наявні оголошення про продаж нежитлових приміщень, що розміщені за адресою м. Вишневе, вул Л. Українки, 72.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від16 березня 2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач через свого представника адвоката ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вважає, що не накладення арешту на спірне майно може привезти до незаконного відчуження відповідачем майна на користь третіх осіб під час судового розгляду, що ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог судом. Тому просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_10 зазначив, що апеляційна скарга позивача є не обґрунтованою, обставини викладені в апеляційній скарзі не відповідають дійсності та є такими що суперечать нормам чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню. Так, позивачем надано лише оголошення розміщення на сайті агентства нерухомості «Благовіст», як такі, що схожі за характеристикою із нерухомістю право власності на яке оскаржується, тобто не доведено, що це саме відповідачі розмістили таке оголошення і що мова йде саме про приміщення № 49 по вул. Л. Українки, 72 у м. Вишневому. На момент постановлення ухвали у позивача відсутні обґрунтовані докази того, що відповідачі мають намір відчужити майно. Тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду від 16.03.2018 року без змін.

В суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_7 представник позивача ОСОБА_4 «Seatrans Management LP» скаргу підтримала, посилаючись на те, що між сторонами існує спір щодо права власності на спірне майно, вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, відомості про належність спірного майна відповідачам є в Державному реєстрі речових прав, позивач подав свої пропозиції щодо застосування зустрічного забезпечення позову відповідно вимог закону, тому суд не врахував, що невжиття заходів забезпечення позову у даному випадку може зробити неможливим виконання рішення суду, просила задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідачки ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_10 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що немає підстав для забезпечення позову, оскільки не надано доказів про продаж відповідачами майна, просив залишити ухвалу суду без змін.

Співвідповідачка ОСОБА_6, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду апеляційної скарги, зокрема і через свою дочку - відповідачку ОСОБА_5, яка має довіреність від ОСОБА_6 на управління спірним майном, до суду апеляційної інстанції не зявилась, причини неявки не повідомила, клопотання про перенесення судового розгляду не подавала, до поштового відділення для отримання направленої їй кореспонденції не зявляється, тому з урахуванням відсутності заяви про зміну місця проживання та відповідно до положень ст. 131 ЦПК України, колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у її відсутність, згідно ст. 372 ЦПК України.

Треті особи у справі, належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не зявилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників, обговоривши доводи скарги та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вважає що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з часу відкриття провадження у справі та до розгляду заяви судом, відповідачі не відчужили майно, а отже не мають такого наміру. Також, судом зазначено, що накладення арешту на обєкти нерухомого майна відповідача призведе до порушення права володіти цим майном, що порушує принципи закладені у Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 1 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 «Seatrans Management LP» звернувся до суду з позовом, в якому просить серед інших позовних вимог визнати право власності на спірний обєкт нерухомості.

Так, порушуючи питання про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно, заявник посилався на те, що відповідачі у будь-який час можуть розпорядитися спірним майном, що у випадку задоволення позовних вимог може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Звертає також увагу, що потреба вжиття заходів забезпечення позову є охоронною матеріально-правових інтересів позивача.

Викладені обставини, ураховуючи положення статті 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Сам по собі факт звернення позивача до суду з вказаним вище позовом свідчить про наявність спору між сторонами, а оскільки предметом позову є спірне майно, накладення арешту на це майно з метою забезпечення позову є співмірним з заявленими вимогами.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.153 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову заявник зазначає пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог закону, позивач ОСОБА_4 «Seatrans Management LP» надав суду власні пропозиції щодо зустрічного забезпечення, запропонувавши забезпечити можливі збитки відповідачів, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову за рахунок надання позивачем фінансового забезпечення у вигляді поруки, укладеної 15 лютого 2018 року між ТОВ «ПАН УКРОП» та ОСОБА_4 «Seatrans Management LP», на суму збитків спричинених арештом спірного майна. При цьому ТОВ «ПАН УКРОП» є платоспроможним поручителем, оскільки його майно та майнові права нічим не обтяжені, що підтверджується довідкою з державного реєстру обтяжень (а.с.69-73).

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобовязаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в позові.

Частиною 4 вищенаведеної статті передбачено, що зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів, а якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки ухвала суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах діючого процесуального законодавства, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Крім того, за наявності підстав для застосування зустрічного забезпечення, визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне застосувати зустрічне забезпечення, за рахунок договору поруки, укладеного 15 лютого 2018 року між ТОВ «ПАН УКРОП» та ОСОБА_4 «Seatrans Management LP», оскільки позивач з поважних причин не має можливості внести грошову суму, так як позивач є юридичною особою за законодавством Шотландії та не має представництва на території України, що унеможливлює здійснення переказу коштів на Україну, при цьому ТОВ «ПАН УКРОП» надав згоду виступити поручителем у зустрічному забезпеченні у даній справі, щодо його фінансової спроможності, сумнівів не виникає.

Згідно ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Виходячи з того, що спірне майно знаходиться в Києво-Святошинському районі Київської області то виконання ухвали про накладення арешту доцільно доручити Києво-Святошинському районному ВДВС ГТУЮ у Київській області.

Керуючись ст.ст. 153, 154, 374, 376, 381 ЦПК України, колегія судів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 «Seatrans Management LP», подану представником - адвокатом ОСОБА_7, задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_4 «Seatrans Management LP», подану представником - адвокатом ОСОБА_7, про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на групу нежитлових приміщень загальною площею 886,6 кв. м. що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, будинок 72, приміщення 49, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 24, власником якого на підставі договору дарування є ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1, паспорт серія та номер СО 017075, виданий Харківським РУГУ МВС України в м. Києві 02 березня 1999 року), номер запису про право власності 19969427.

Копію постанови направити для виконання Києво-Святошинському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (08132, Київська область, місто Вишневе, вулиця Лесі Українки, будинок 86).

Застосувати зустрічне забезпечення, за рахунок договору поруки, укладеного 15 лютого 2018 року між ТОВ «ПАН УКРОП» та ОСОБА_4 «Seatrans Management LP», на суму збитків спричинених арештом групу нежитлових приміщень загальною площею 886,6 кв. м. що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, будинок 72, приміщення 49, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 24, власником якого на підставі договору дарування є ОСОБА_6.

Постанова підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення постанови до виконання три роки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий І.В.Іванова

Судді:

ОСОБА_2

ОСОБА_3