Справа № 361/7526/17 Головуючий у І інстанції Радзівіл А. Г.
Провадження № 22-ц/780/2427/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 21.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2018 року апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Таргоній Д.О.

за участю секретаря - Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають неповнолітню дочку ОСОБА_4К, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2004 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходу громадян в місяць, починаючи з 17 вересня 2004 року і по день повноліття. Зазначав, що його матеріальний та сімейний стан змінився, оскільки у нього від шлюбу з ОСОБА_5 є двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які перебувають на його утриманні. Позивач зазначав, що у нього погіршився стан здоров`я та згідно рішення МСЕК від 16 вересня 2010 року йому встановлено другу групу інвалідності довічно. У звязку з захворюванням він потребує стаціонарної медичної допомоги два рази на рік та санаторно-курортне лікування.

Ураховуючи викладене, позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_8 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2004 року з 1/4 частини на 1/7 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, щовисновки суду першої інстанції про те, що зміна сімейного стану не може бути підставою для зменшення розміру аліментів не ґрунтується на вимогах 192 СК України. Вказує, що суд не дав належної оцінки наданим позивачем доказам на підтвердження позовних вимог щодо зміни його сімейного та матеріального стану. Зазначає, що судом не враховано, що при стягненні на старшу дочку 1/4 частини його заробітку його витрати на двох молодших дітей будуть непропорційні. Також вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що стан здоров`я позивача не змінився, оскільки суд не дав належної оцінки медичним документам, які свідчать про те, що стан здоров`я позивача з 2004 року погіршився та у 2010 року рішенням МСЕК йому встановлено 2 групу інвалідності довічно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що її матеріальний стан змінився, оскільки на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною від іншого шлюбу. Крім того, витрати на утримання неповнолітньої ОСОБА_9на даний час збільшилися. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. При цьому, сама по собі зміна сімейного стану не може бути єдиною підставою для зменшення розміру аліментів, якщо така зміна не потягла за собою зміну здатності платника аліментів сплачувати їх у визначеному судом розмірі. Також суд першої інстанції зазначив, що на час ухвалення судом першої інстанції рішення від 22 грудня 2004 року позивач вже мав захворювання та перебував на обліку у лікаря ревматолога.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов'язку.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2004 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходу громадян в місяць, починаючи з 17 вересня 2004 року і по день повноліття (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що після ухвалення рішення суду від 22 грудня 2004 року позивач ОСОБА_2 від іншого шлюбу з ОСОБА_5 має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які перебувають на його утриманні, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ОК №135735 та серії 1-ОК № 198117 (а.с.4-5).

Тобто, у позивача виникли додаткові зобов'язання фінансового характеру щодо забезпечення рівня життя двох дітей від іншого шлюбу, що необхідно для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Також по справі встановлено, що з 14 липня 2010 року ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання довічно, що підтверджується даними довідки до акту огляду медико-соціальної експертизи серії КИО-1 № 256729.

Як вбачається з наданої позивачем виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 17 січня 2018 року позивачу встановлено діагноз: хвороба Бехтерєва, центральна форма, хронічний прогресуючий перебіг, у звязку з його хворобою рекомендовано постійно приймати медичні препарати та санаторно-курортне лікування в санаторіях кістково-м`язового профілю (а.с.19).

Колегія суддів вважає, що вказані обставини свідчать про погіршення стану здоровя позивача після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а тому висновок суду першої інстанції про незмінність стану здоровя позивача, оскільки він на час ухвалення судом першої інстанції рішення від 22 грудня 2004 року вже мав захворювання та перебував на обліку у лікаря ревматолога, є необґрунтованими.

Судом встановлено та вбачається з довідки Державної регуляторної служби України від 11 січня 2018 року №4, що позивач працює в Державній регуляторній службі України на посаді головного спеціаліста та за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року його сукупний дохід становить 158 793 грн. 40 коп., в т.ч. матеріальна допомога 10 252 грн. 11 коп.

Згідно з ч.1 ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, які свідчать про зміну матеріального та сімейного стану позивача, погіршення стану його здоров`я, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, що стягуються із нього на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2004 року з 1/4 частини на 1/7 частину з усіх його видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням рівності обов'язків батьків з утримання дитини сума матеріального забезпечення ОСОБА_4 в разі зменшення аліментів до вказаного розміру не порушить право дитини на гідний рівень життя.

Колегія суддів вважає, що посилання відповідача ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу про те, що її матеріальний стан змінився та збільшилися витрати на утримання неповнолітньої ОСОБА_9, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_3 не пред`являла до суду вимог про збільшення розміру аліментів і вони не були предметом судового розгляду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на наведене уваги не звернув, належним чином не зясував характер та зміст заявлених позовних вимог, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав задоволення позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментівзадовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2004 року по цивільній справі № 2-5785/2004 року з 1/4 частини на 1/7 частину з усіх його видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді