Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"03" грудня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником 15/50 частин будинку АДРЕСА_2, який належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу частини будинку від 16.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Мошенко О.В. за реєстраційним №1485. Вказане домоволодіння є самостійним та відокремленим, загальною площею 33,8 кв.м, житловою 18,6 кв.м. На земельній ділянці за вказаною адресою раніш розташовувались ще два домоволодіння, проте на теперішній час, в результаті пожежі та тривалого не проживання господарів, є повністю зруйнованими. Відповідно до інформаційної довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована у АДРЕСА_2 яка з 2014 року в ньому не проживає, комунальних послуг не сплачує та не приймає участі в його утриманні. Просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Ухвалою суду від 03.12.2018 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, двічі не з'являлася до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляла, відзив не подада, позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу частини будинку від 16.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Мошенко О.В. за реєстраційним №1485, ОСОБА_1 володіє 15/50 частинами будинку АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності, що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №31003843 від 17.08.2011 року та витягом з Державного реєстру правочинів №10266501 від 16.08.2011 року.

Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 01.06.2010 року, належні ОСОБА_1 15/50 частин домоволодіння АДРЕСА_2 є самостійною та відокремленою побудовою, загальною площею 33,8 кв.м, житловою 18,6 кв.м.

Згідно домової книги та інформаційної довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №11-126-0670 від 07.06.2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у АДРЕСА_2 але з 2014 року у будинку фактично не проживає, належна їй частина будинку зруйнована, до домоволодіння належного ОСОБА_1 відношення не має, що підтверджується актом №24 від 14.06.2018 року, складеним комісією Комітету самоорганізації населення «Садки-ІІ», довідкою №142 від 14.06.2018 року, виданою головою КСН «Садки-ІІ», а також фото.

За відомостями Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 21.09.2018 року, щодо домоволодіння АДРЕСА_2 зазначено, що:

- частина жилого будинку літ.А-1, а саме: житлові кімнати 1-2,1-3, сіні літ.а5-1, тамбур літ.а6-1, літня кухня літ.Б-1, сараї літ.Е-1, З-1,б-1, вбиральня літ.У-1, гараж літ.Л-1, що складає 15/50 частин домоволодіння, зареєстрована за ОСОБА_1 підставі договору купівлі-продажу №1485 від 16.08.2011 року;

- частина жилого будинку літ.А-1, а саме: житлова кімната 3-3, сіні літ.а2-1, площадка літ.а4, літня кухня літ.В-1, погреб літ.В/п, вбиральня літ.М-1, замощення І, 1/3 частина огорожі, що складає 17/50 частин домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_4 підставі договору купівлі-продажу №422 від 11.02.2010 року;

- частина жилого будинку літ.А-1, а саме: житлова кімната 2-3, сіні літ.а', літ.а3, літня кухня літ.Д-1, сарай літ.К-1, вбиральня Ж-1, 1/3 частина огорожі, що складає 18/50 частин домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_5 підставі договору купівлі-продажу №803 від 13.02.1984 року.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в письмових поясненнях вказали, що є, відповідно, родичем та знайомою позивачки, у якої часто бувають у гостях, відповідачки по справі ОСОБА_2 ніколи не бачили та підтвердили, що вона з часу придбання позивачкою будинку, ніколи не мешкала у будинку АДРЕСА_2, її особисті речі у будинку відсутні.

Згідно наданих суду квитанцій про сплату комунальних послуг, особисті рахунки на ім'я ОСОБА_1 відкриті за адресою домоволодіння АДРЕСА_2, що свідчить про ймовірний розподіл декількох домоволодінь за зазначеною адресою.

Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже відповідачка не є членом родини позивачки, ніколи в належних їй частинах будинку не проживала, її особисті речі в будинку відсутні, внаслідок чого суд вважає, що ОСОБА_2 підлягає визнанню такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_2 в межах, належних ОСОБА_1 15/50 частин вказаного домоволодіння.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 77, 81, 280, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_2 в межах, належних ОСОБА_1 15/50 частин вказаного домоволодіння.

Заочне рішення може бути переглянуто Іллічівським районним судом м.Маріуполя за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.В. Пустовойт