Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 542/1510/15-ц

провадження № 61-13537св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Новосанжарська селищна рада Новосанжарського району Полтавської області,

третя особа - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 травня 2016 року у складі судді Гавриленко Т. Г. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Одринської Т. В., Бондаревської С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача - ОСОБА_3. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 764 кв. м у АДРЕСА_1; земельної ділянки площею 2112 кв. м у АДРЕСА_2; 3/4 частини житлового будинку у АДРЕСА_1, та машини (екскаватора).

Спадкоємицею після померлої ОСОБА_3 є її донька - ОСОБА_1 Постановою приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області від 14 серпня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищезазначені земельні ділянки, 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та на екскаватор, в зв'язку з чим вона звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила встановити факт, яким визнати, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 при житті набула право власності на земельну ділянку площею 764 кв. м у АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 2 112 кв. м в межах згідно з планом у АДРЕСА_2, як спадкоємиця за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловіка ОСОБА_4; встановити факт, яким визнати, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 при житті набув право власності на 3/4 частини житлового у АДРЕСА_1; встановити факт, яким визнати, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 при житті набула право власності на 3/4 частини цього житлового будинку, як спадкоємиця за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловіка ОСОБА_4; встановити факт, яким визнати, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 при житті набула право власності на машину (екскаватор), як спадкоємиця за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловіка ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 764 кв. м та на 3/4 частини житлового будинку у АДРЕСА_1; на земельну ділянку площею 2112 кв. м в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_2; на машину (екскаватор), як за спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_3

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 травня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Встановлено факт, яким визнано, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 при житті набула право власності на земельну ділянку площею 764 кв. м в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1, і призначена для обслуговування житлового будинку на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 07 квітня 1999 року, як спадкоємиця за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловіка ОСОБА_4

Встановлено факт, яким визнано, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, при житті набула право власності на земельну ділянку площею 2112 кв. м в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_2 і призначена для обслуговування житлового будинку 700 кв. м та для ведення особистого підсобного господарства 1412 кв. м, на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 27 серпня 2001 року, як спадкоємиця за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловіка ОСОБА_4

Встановлено факт, яким визнано, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 при житті набув право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 43,5 кв. м, загальною площею 79,0 кв. м, та господарських будівель, а саме: погреба літ. «А2», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «Б1», «б», підвалу літ. «Б2», огорожі № 1, воріт огорожі № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Встановлено факт, яким визнано, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 при житті набула право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 43,5 кв. м, загальною площею 79,0 кв. м, та господарських будівель, а саме: погреба літ. «А2», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «Б1», «б», підвалу літ. «Б2», огорожі № 1, воріт огорожі № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, як спадкоємиця за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловіка ОСОБА_4

Встановлено факт, яким визнано, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 при житті набула право власності на машину (екскаватор), як спадкоємиця за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловіка ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 764 кв. м в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1 і призначена для обслуговування житлового будинку, на підставі державного актау на право приватної власності на землю, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 07 квітня 1999 року, як за спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2112 кв. м в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_2 і призначена для обслуговування житлового будинку 700 кв. м та для ведення особистого підсобного господарства 1412 кв. м, на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 27 серпня 2001 року, як за спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 43,5 кв. м, загальною площею 79,0 кв. м, та господарських будівель, а саме: погреба літ. «а2», літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «Б1», «б», підвалу літ. «Б2», огорожі № 1, воріт огорожі № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, як за спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_1 право власності на машину (екскаватор), як за спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_3

Додатковим рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 липня 2016 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_3 Інших спадкоємців немає. Отже, спадкова маса підлягає визнанню за позивачем у зв'язку із відсутністю в останньої правовстановлювальних документів на 3/4 спірного будинку, земельних ділянок, машину (екскаватор), що створює їй перешкоди в оформленні їх спадкових прав у нотаріальному порядку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку в частині задоволення позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що спірне нерухоме майно: земельна ділянка площею 764 кв. м в межах згідно з планом, що призначена для обслуговування житлового будинку, та 3/4 частини житлового будинку у АДРЕСА_1, належало на праві власності ОСОБА_3, а тому спірне майно становить спадкову масу та підлягає передачі у власність ОСОБА_1 на праві спадкування за законом.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій безпідставно не залучено ОСОБА_2 як відповідача, а лише як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки він зацікавлений у цій справі та має свої вимоги щодо спадкового майна.

ОСОБА_2 вважає безпідставним визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, оскільки його матері ОСОБА_5 на час смерті належало 7/8 частин спірного будинку, відповідно і частина земельної ділянки, що призначена для обслуговування цієї частини житлового будинку.

Крім того, суди дійшли не правильного висновку про залучення відповідачем у справі органу місцевого самоврядування, а не його особисто, оскільки він оспорює право позивача на частину майна.

Отже, судові рішення оскаржуються лише в частині задоволених вимог позивача про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, тому в іншій частині згідно зі статтею 400 ЦПК України позовних вимог в касаційному порядку не переглядаються.

15 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті своєї матері - ОСОБА_3

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ОСОБА_3 перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 з 24 листопада 2012 року.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області 27 серпня 2013 року. Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 заведена спадкова справа від 10 жовтня 2013 року.

Спадкоємцем померлого ОСОБА_4 згідно з поданою заявою про прийняття спадщини була його дружина, мати позивача - ОСОБА_3, яка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оформити свідоцтво про право на спадщину після померлого чоловіка не встигла. За життя ОСОБА_3 на належне померлому ОСОБА_4 спадкове майно право власності в установленому законом порядку не оформила.

У власності ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого Новосанжарською селищною радою Новосанжарського району Полтавської області 07 квітня 1999 року, перебувала земельна ділянка площею 764 кв. м в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_1 і призначена для обслуговування житлового будинку.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради від 22 вересня 2015 року земельна ділянка площею 764 кв. м, яка належала померлому ОСОБА_4, розташована на АДРЕСА_1.

Також у власності ОСОБА_4 перебувала земельна ділянка площею 2112 кв. м в межах згідно з планом, що розташована на території АДРЕСА_2, і призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства та екскаватор.

Однак, спір в частині позовних вимого щодо земельної ділянки площею 2112 кв. м та екскаватора не був предметом перегляду в апеляційній інстанції та не переглядається в цій частині касаційним судом.

Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок на АДРЕСА_1 знаходяться житловий будинок літ. «А-1» житловою площею 43,5 кв. м, загальною площею 79,0 кв. м, та господарські будівлі, а саме: погріб літ. «а2», літня кухня літ. «Б», сараї літ. «Б1», «б», підвал літ. «Б2», огорожа № 1, ворота огорожі № 2, власниками яких була ОСОБА_5 (мати ОСОБА_4 та третьої особи - ОСОБА_2 В.) та ОСОБА_4 з часткою по 1/2 кожний, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 1996 року.

Отже, ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 1996 року, належала 1/2 частина спірного житлового будинку.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 жовтня 2012 року. Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 заведена спадкова справа від 14 листопада 2012 року. Спадкоємцями згідно з поданими заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 На момент розгляду справи спадкоємці ОСОБА_5 на належне останній спадкове майно у вигляді 1/2 частини домоволодіння на АДРЕСА_1, право власності в установленому законом порядку не оформили.

Отже, ОСОБА_4 в цілому на момент його смерті належало 3/4 частини вищевказаного житлового будинку.

Таким чином, єдиним спадкоємцем першої черги на майно ОСОБА_4 є ОСОБА_3, а позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3

ОСОБА_2 (брат ОСОБА_4) у червні 2015 року звертався до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 28 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1, яка заперечує визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування на 1/2 частину спірного будинку, оскільки вважає, що вона має право на спадкування 3/4 вказаного будинку, до участі у справі залучена не була. Тому, оскільки позов був пред'явлений не до усіх осіб, які повинні були брати участь у справі як відповідачі, зокрема до спадкоємиці ОСОБА_1, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову ОСОБА_2 за таким складом учасників - немає. Рішення суду апеляційної інстанції є чинним.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області 29 вересня 2014 року. Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області від 26 лютого 2016 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 заведена спадкова справа від 15 січня 2015 року за заявою про прийняття спадщини дочки померлої ОСОБА_1 - позивача у справі.

Відповідно до свідоцтва про народження від 19 вересня 1997 року та свідоцтва про зміну імені від 05 грудня 2013 року ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_1

Згідно з статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлої матері.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Постановою приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області від 14 серпня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, у тому числі на зазначену земельну ділянку та 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями, оскільки у спадкоємця відсутні оригінали правовстановлювальних документів на спадкове майно.

Установлено, що інші спадкоємці заяв про прийняття спадщини та про відмову від спадщини не подавали і інформації про них немає.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно врахував, що причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно стала неможливість оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності у неї правовстановлювальних документів на спадкове майно, зокрема: 3/4 часток житлового будинку та земельної ділянки площею 764 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.

Зважаючи на вищевикладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно, в порядку спадкування, зважаючи на те, що позивач, прийнявши спадщину, вважається такою, що набула право власності, при цьому в установленому законом порядку позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлювальних документів та оспорюванням частки права власності на частину спадкового майна іншою зацікавленою особою.

Доводи касаційної скаргиОСОБА_2 щодо незалучення його як відповідача, а лише третьою особою у справі, не заслуговують на увагу, оскільки таким чином право скаржника не є порушеним. Це не позбавляє його можливості захистити своє порушене право самостійно, що він і здійснив, звернувшись до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель по праву спадкування за законом. Зазначене підтверджується доданою до апеляційної скарги копією ухвали Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 червня 2016 року про зупинення провадження у справі до вирішення цієї справи. Згодом цивільну справу ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2016 року залишено без розгляду, у зв'язку з поданням ОСОБА_2 до суду письмової заяви про залишення його позову без розгляду. Із зустрічним позовом до суду у цій справі ОСОБА_2 не звертався.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності підстав для залучення органу місцевого самоврядування - Новосанжарської селищної ради Новосанжарського району Полтавської області, до участі у справі як відповідача не заслуговують на увагу, оскільки спадкоємцем на усього майна, крім частини земельної ділянки і житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є лише позивач, а у разі неприйняття нею спадщини - була б Новосанжарська селищна рада, тому орган місцевого самоврядування є належним відповідачем у цій справі.

Доводи третьої особи щодо безпідставності визнання за ОСОБА_1 права власності на всю земельну ділянку за вказаною адресою не є обґрунтованими. Позивач є спадкоємцем цієї земельної ділянки, що правильно встановлено судами і цій обставині дано правову оцінку. Позивач є власником 3/4 частини будинку, а 1/4 якого не успадкована на час розгляду справи. Враховуючи наведене, у разі вирішення спору про визнання права власності на частину будинку, скаржник буде мати законне право на визнання за ним права власності на земельну ділянку, у розмірі, пропорційному його частці відповідно до вимог статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі в частині позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому судові рішення в частині позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська