Справа № 722/466/18
Провадження №2/283/599/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2018 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Саланди О.М., з секретарем судового засідання Кравець Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

11.04.2018 року Публічне Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 05.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (надалі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н відповідно до якого останній було надано кредит на загальну суму 4900,00 гривень з процентами за користування кредитом 27,60% річних в межах встановленого ліміту кредитування на платіжну картку з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобовязання не виконала, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 25.03.2018 року заборгованість перед позивачем становить 41417,12 грн.

Отже, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 05.04.2012 року в розмірі 41417,12 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

На підставі ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 22.05.2018 року, цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було вирішено передати за підсудністю до Малинського районного суду Житомирської області.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 15.06.2018 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження позовного провадження та призначено справу до розгляду.

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у відповідях на відзив відповідача. Згідно з відповіддю на відзив від 30.07.2018 року, при укладенні договору кредиту, сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, з якої випливає, що друга сторона правочину не може запропонувати свої умови договору. Стосовно розрахунку заборгованості позивач зазначив, що із виписки по рахунку вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами. Відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому твердження останньої щодо її нерозуміння умов та правил договору не відповідають дійсності. Стосовно підвищення процентної ставки позивач зазначив, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка 27,60% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою пог асити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що не порушує право клієнта на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Повідомлення про зміну процентної ставки було надіслано відповідачу 01.09.2014 року та 01.04.2015 року. Заяв від ОСОБА_4 щодо розірвання кредитного договору не надходило, остання продовжувала користуватись кредитною карткою та здійснювала погашення заборгованості, що є підтвердженням прийняття діючих умов договору. Стосовно порядку погашення заборгованості та нарахування процентів, позивач зазначив, що згідно Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості. У разі непогашення заборгованості протягом пільгового періоду, банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360/365 календарних днів на рік. Розмір та строки внесення щомісячних платежів зазначаються в Тарифах. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену Тарифами та частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу, сума кредиту вважається простроченою. У разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню. Стосовно формули нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість, позивач зазначив, що до квітня 2014 року діяла одна формула нарахування процентів на прострочену заборгованість. З квітня 2014 року банком були внесені зміни в частині розрахунку процентів, згідно яких у разі виникнення прострочених зобовязань, проценти нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості. У разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни, нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість. При розрахунку процентів цифри, починаючи з третього знаку після коми відкидаються. Стосовно внесення змін до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів, позивач зазначив, що відповідно до умов договору банк має право змінювати тарифи. Неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок по рахунку не звільняє клієнта від виконання його зобовязань. Зміни до договору вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів звязку. Відповідач в свою чергу розрахунок не спростував, контррозрахунок не надала, а тому підстави вважати даний розрахунок заборгованості неналежним, на думку позивача, відсутні. Стосовно нарахування штрафу та пені, позивач зазначив, що в своїй діяльності банк використовує принцип свободи договору, застосування банком в договорі штрафу та пені, як окремих видів неустойки, не є подвійним притягненням до відповідальності, адже характер правопорушень в даному випадку різний. Отже, банк не допускає порушення норми ст.61 Конституції України. Стосовно строків позовної давності, у відзиві позивач зазначає, що строк дії картки відповідача закінчується 08.2017 року, в той час як банк звернувся до суду з позовом 31.03.2018 року, тобто до спливу строку позовної давності. Стосовно застосування строків позовної давності по пені, позивач зазначає, що підстав для застосування позовної давності немає, оскільки порушення з боку відповідачки зобовязання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, 11.10.2018 року через канцелярію суду представник відповідача ОСОБА_5 подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та без участі відповідача. В заяві зазначив, що проти задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» заперечує у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову, виходячи з доводів, викладених у відзиві на позовну заяву від 08.07.2018 року. Згідно з відзивом відповідач заперечила щодо нарахування відсотків за користування кредитом в розмірі 31140,14 грн., так як проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом не відповідає умовам договору, заборгованість значно завищена, оскільки розрахунок зроблений таким чином, що відсотки нараховувалися не лише на суму кредиту, а й на відсотки за попередній період та банком безпідставно збільшено розмір процентної ставки з 27,60% до 32,40% та в подальшому 42%. Згоди на збільшення процентної ставки банку ОСОБА_6 не давала, а тому банк був не вправі в односторонньому порядку збільшувати відсоткову ставку, не проінформувавши при цьому відповідачку. Також у відзиві відповідач зазначає, що пеня обрахована позивачем з порушенням строків позовної давності в один рік; просить застосувати до вимог позивача строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду; щодо нарахування позивачем штрафу (фіксованої частини) та штрафу (процентної складової), відповідач заперечив з тих підстав, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення суперечить вимогам закону, зокрема положенням ст.61 Конституції України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами 05.04.2012 року укладено кредитний договір б/н, за яким ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязувався надати грошовий кредит в розмірі 4900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на умовах та в строки визначених в умовах та правилах надання банківських послуг, а відповідач ОСОБА_7 погашати заборгованість за кредитом, зі сплатою відсотків, комісій, що передбачені договором.

Підписавши 05.04.2012 року анкету-заяву, ОСОБА_7 дала свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають Договір про надання банківських послуг, з якими вона ознайомлена.

Згідно із указаною заявою відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

05 квітня 2012 року відповідачу оформлено кредитну картку «Універсальна», за Тарифами якої відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 4900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_7, користуючись кредитними коштами, періодично сплачувала заборгованість за наданим кредитом, останній платіж вона здійснила 21.10.2015 року.

Порушуючи графік розрахунків, у відповідача станом на 25.03.2018 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача, становить 41417,12 грн., а саме:

- заборгованість за кредитом - 5228,55 грн.;

- сума заборгованості відсотків за користування кредитом - 31140,14 грн.;

- сума заборгованості за пенею та комісіями - 2600,00 грн.;

- штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1948,43 грн. (процентна складова).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договір та інші правочини.

Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Щодо доводів відповідача з приводу нарахування відсотків суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,30 в місяць або 27,60 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку, які були надані позивачем у відповіді на відзив.

Як вбачається і матеріалів справи, підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг до обов'язків позичальника відноситься:

п. 1.1.2.3 отримання виписок про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам;

п. 1.1.2.4 у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банкіських послуг та/або Тарифів падати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам.

Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 01.09.2014 року, 01.04.2015 року, та на момент розгляду справи, заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило, більше того вже після підвищення процентної ставки Відповідач користувалася карткою, в тому числі неодноразово здійснювала погашення заборгованості, останнє з яких 21.10.2015 року, що являється підтвердженням прийняття діючих умов договору.

Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Зокрема, згідно до положень розділу 1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору.

Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг.

Отже нарахування відсотків було здійснено у відповідності до умов договору та діючого законодавства України.

Щодо нарахування пені та штрафу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобовязання. Оскільки умови договору передбачають різні види цивільно-правової відповідальності (пеню та штраф) за несвоєчасне погашення заборгованості (за порушення строків внесення платежів), то одночасне застосування таких заходів відповідальності свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому вимоги щодо стягнення штрафу задоволенню не підлягають.

Отже, з відповідача підлягає стягненню лише заборгованість по пені.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що під час розгляду справи представником відповідача було заявлено про застосування строків позовної давності. Приймаючи до уваги вищевикладене, розмір пені підлягає зменшенню в межах ст. 258 ЦК України, тобто, за один рік до моменту звернення до суду, а саме за період з 11.04.2017 по 11.04.2018 року у розмірі 1100 грн.

Доводи представника відповідача про застосування позовної давності до суми основної заборгованості та відсотків не підлягають задоволенню, оскільки, як вбачається із матеріалів справи картка «Універсальна» діє до 08 місяця 17 року, отже, позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 договір ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Приймаючи до уваги вищевикладене, заявлений позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 5228,55 грн., в частині стягнення заборгованості по процентам у розмірі 31140,14 грн. та пені у розмірі 1100 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1594,02 грн.

Керуючись ст. ст. 509, 525, 1050-1056-1 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) 37468(тридцять сім тисяч чотириста шістдесят вісім)грн. 69 коп. за кредитним договором б/н від 05.04.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) сплачений судовий збір по справі у розмірі 1594 (одна тисяча пятсот девяносто чотири) гривні 02 копійок.

В іншій частині прозову відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області, а в разі відсутності сторони під час проголошення рішення в тридцятиденний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_8