РІШЕННЯ

іменем України

"21" листопада 2018 р. 145/1692/18

2/145/933/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Крикливої М.С.

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 25 вересня 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. ІНФОРМАЦІЯ_1 року в нас народилась донька - ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 року в них народилась донька - ОСОБА_4.

Відповідно до рішення Тиврівського районного суду від 09 листопада 2017 року наш шлюб було розірвано.

Діти проживають з нею і перебувають на її утриманні.

Добровільно надавати кошти на утримання дітей відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

На даний час вона не працює, веде домашнє господарство та здійснюю догляд за дітьми. Їй одній важко забезпечувати дітей самим необхідним та забезпечувати свою власну життєдіяльність.

Відповідач працює, їй невідомо його місце роботи, він працездатний, отримує заробітну плату і має можливість допомагати їй в утриманні їхніх дітей. Доходи відповідача мінливі та нерегулярні, точно встановити розмір його доходів в неї немає можливості, тому вона вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно на утримання двох дітей.

Такий розмір аліментів не погіршить матеріального стану відповідача, інших утриманців у відповідача немає і така сума аліментів є реальною для нього. Саме такий розмір аліментів буде достатній для того, щоб вона могла забезпечити дітей самим необхідним.

Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти, в розмірі 3000 гривень щомісячно, на двох дітей, а саме: на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до їх повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви.

Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання.

Ухвалою судді від 27.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву.

Учасникам справи роз'яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Справу призначено до розгляду по суті на 24.10.2018 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить його задоволити. Пояснила, що вона не працює, з власної нерухомості у неї є кімната в гуртожитку, по АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, транспортних засобів не має, вона вагітна - 23 тижні від іншого чоловіка, інших утриманців не має. Вона та діти здорові, не в шлюбі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, пояснив, що він власної нерухомості не має, проживає з матір'ю в її будинку в АДРЕСА_2, іншої сім'ї, інших утриманців немає. У нього проблеми зі здоров'ям, які він не бажає озвучувати. Він не проживає з позивачкою з листопада 2017 року.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову, позов задоволити виходячи з наступного.

Сторони перебували у шлюбі, який рішенням Тиврівського районного суду від 09.11.2017 року розірвано (справа № 145/1492/18). Рішення набрало законної сили 21.11.2017 року.

В шлюбі у них народилися діти: дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується свідоцтвами про їх народження.

Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою про склад сім'ї № 1276 від 24.09.2018 року та актом обстеження матеріально - побутових умов проживання від 24.09.2018 року.

Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 1944 гривні в місяць, з 1 грудня - 2027 гривень.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач працездатний, молодого віку, інших утриманців немає.

За наведених обставин, визначення аліментів в погодженому сторонами розмірі є обґрунтованим.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, ст.ст.180-182, 184 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 р., Законом України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р.,

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 миколайовича на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 1500 (одній тисячі п'ятсот) гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 25 вересня 2018 року до повноліття дітей.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 24 листопада 2018 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручене у день його складання або проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом 30 днів з дня отримання копії повного судового рішення.

Суддя Кіосак Н. О.