У Х В А Л А

11.07.2018 Справа №607/9960/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складу головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Осів І.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши клопотання представників позивача та відповідача у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням.

Представник позивача звернувся до суду із клопотанням застосувати до ОСОБА_4 захід процесуального примусу у вигляді штрафу за ненадання відповіді на зпитання, надані в першій заяві по суті.

Відповідач проти задоволення клопотання заперечив, пояснив, що обовязок відповідача не був виконаний із поважних причин, а саме через те, що він хворів.

Так, ухвалою судді від 04 червня 2018 року при відкритті провадження призначено підготовче судове засідання на 11 год. 30 хв. 21 червня 2018 року в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та, серед іншого, зобовязано ОСОБА_4 надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті, на питання поставлені позивачем. При цьому розяснено, що відповідно до вимог ст.93 ЦПК України відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніш як за пять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - до першого судового засідання. Ухвалу відповідач отримав 06 червня 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

В строк, встановлений ухвалою ОСОБА_4 процесуального обовязку не виконав, та тільки 10 липня 2018 року (через 24 дні від встановленого строку) на адресу суду надійшла відмова надати відповіді на запитання з підстав, передбачених частинами першою та другою статті 71 ЦПК України.

Із змісту статті 93 ЦПК України вбачається, що учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним подається до суду, не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобовязаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніш як за пять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - до першого судового засідання. Учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання: 1) з підстав, визначених статтями 70, 71 цього Кодексу; 2) якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи; 3) якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань. За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання.

Такого обовязку відповідач не виконав, та повідомив про наявність підстав для відмови від надання відповіді на поставлені запитання тільки 10 липня 2017 року.

Відповідно до частин другої та третьої статті 43 ЦПК України учасники справи зобовязані, серед іншого, надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом. У випадку невиконання учасником справи його обовязків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Статтею 148 ЦПК України передбачене право суду постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання процесуальних обовязків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Враховуючи те, що судом встановлено невиконання у строк встановлений законом та судом відповідачем обовязку надати відповіді на поставлені в першій заяві по суті запитання чи повідомити про наявність підстав для відмови надавати відповіді, а тому суд вважає, що з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обовязків, та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства до відповідача ОСОБА_4 слід застосувати захід процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму.

Щодо клопотання відповідача про застосування заходу процесуального примусу до представника за невиконання обовязку надати відповіді на запитання, то ЦПК не містить обовязку надавати відповіді на поставлені запитання представником сторони, а тому його не може бути притягнуто за це до відповідальності.

Щодо покликання представника відповідача в судовому засіданні, що відповіді на запитання чи повідомлення про ненадання відповіді не надані через його хворобу, то такі доводи суд не бере до уваги, оскільки із запитаннями суд звертався саме до відповідача, а не до представника. ОСОБА_4 отримавши ухвалу судді жодним чином не вжив заходів, як це передбачено ЦПК України, щоби попередити суд про неможливість виконання обовязку з поважних причин чи надання додаткового строку, для можливості скористатися правовою допомогою, а проігнорував ухвалу.

Також представник відповідач звернувся до суду із клопотання про зупинення провадження по справі до вирішення справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів та визнання права власності (справа №607/1343/2018), так як в цій справі оспорюються договори, на підставі яких позивач вважає себе власником будівлі по вул. Живова, 45 в місті Тернополі, предметом усунення перешкод в користуванні є предметом цього позову.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 251 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження по справі у разі обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з'ясувати: як пов'язані справи, які розглядаються судом загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Ознайомившись із клопотанням відповідача, заслухавши думку представника позивача, який проти задоволення клопотання заперечив та представника відповідача, який клопотання підтримав, суд вважає, що воно не підлягає до задоволення, оскільки розгляд справи №607/12803/17 не є перешкодою для вирішення справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкоду користуванні приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись статтями 148,251 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про застосування заходів примусу задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 (смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, вул. Дружби-бічна,10, ІПН НОМЕР_1) захід процесуального примусу - стягнення в дохід державного бюджету штрафу в розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 528 (пятсот двадцять вісім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

У задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі відмовити.

Ухвала в частині стягнення штрафу може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо ухвала суду не була вручена у день її складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала в частині стягнення штрафу може бути предявлена до примусового виконання протягом трьох місяців.

Ухвала в частині відмови в зупиненні провадження по справі оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_8