Справа № 308/7822/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 липня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 10.03.2005 року ОСОБА_2 призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». З 01.12.2013 року на виконання Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» був здійснений масовий перерахунок пенсій у зв»язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який відношення до перерахунку пенсії по постанові № 355 від 23.04.2012 року не мав. Перерахунок проводився автоматично програмним забезпеченням на підставі наявної інформації в електронній пенсійній справі. Втручання в алгоритм розрахунку на рівні спеціаліста головного управління виключений та може проводитися лише розробником програмного забезпечення. 14.08.2014 року в результаті індивідуального розрахунку справи відповідача спеціалістами головного управління виявлено переплату в сумі 5092,20 грн. А саме було виявлено встановлений програмним забезпеченням завищений розмір підвищення, що не відповідає п. 1 постанови КМУ від 23.04.2012 року № 355, на яке пенсіонер не мав права. Так, при здійсненні перерахунку пенсії у зв»язку зі зміною прожиткового мінімуму в автоматичному режимі з 01.12.2013 року помилково не було враховане обмеження розміру пенсії, зазначене у другому абзаці пункту 1 Постанови КМУ № 355 (замість належного максимального підвищення 354,89 грн. було нараховано завищений розмір 920,69 грн.) внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 01.12.2013 по 31.08.2014 року у розмірі 5092,20 грн. З 01.09.2014 року пенсію відповідача було перераховано, чим було впорядковано належний розмір підвищення. Пенсіонер ОСОБА_2 був повідомлений щодо виникнення переплати в сумі 5092,20 грн. та необхідність повернення зайво виплачених коштів листами головного управління № 9505/03.1 від 18.08.2014 року та № 11440/03.02 від 21.09.2016 року, також повідомлявся телефоном, однак вказану суму переплати відповідач не повернув та згоди на утримання з пенсії не дав.

Зазначає, що з огляду на те, що програмним забезпеченням допущено рахункову помилку при розрахунку розміру підвищення до пенсії відповідачу, то сума переплати пенсії в розмірі 5092,20 грн. повинна бути відшкодована ОСОБА_2 А тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ГУ ПФ України в Закарпатській області надміру виплачену суму індексації пенсії за період 01.12.2013 по 31.08.2014 року в розмірі 5092,20 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 10.03.2005 року отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2013 рік».

Водночас, при здійсненні перерахунку пенсії у зв»язку зі зміною прожиткового мінімуму в автоматичному режимі з 01.12.2013 року помилково не було враховане обмеження розміру пенсії, зазначене у другому абзаці пункту 1 Постанови КМУ № 355 (замість належного максимального підвищення 354,89 грн. було нараховано завищений розмір 920,69 грн.) внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 01.12.2013 по 31.08.2014 року у розмірі 5092,20 грн.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначено Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003 року.

Згідно з п. 4 вищезазначеного Порядку, у разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої ст. 49 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, законом визначено дві умови, за наявності яких можливе повернення надміру сплаченої суми пенсії: по-перше, якщо така виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум та наявність рахункової помилки покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові, стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями чи підроблених документів тощо.

Позивачем не надано, а судом не встановлено жодних доказів зловживань з боку відповідача ОСОБА_2, що стверджували б про його недобросовісність при нарахуванні розміру пенсії та отриманні надмірної суми пенсії.

Наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була виплачена позивачем відповідачу, також не знайшли свого підтвердження.

Окрім того, оскільки у п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України законодавець чітко визначає характер помилки, яка може бути підставою для повернення коштів, а саме - рахункова помилка, то можна дійти висновку, що не всі помилки є підставою для повернення надміру сплачених пенсій, а лише ті, які пов'язані з помилками у розрахунках (арифметичні).

Як вбачається з п. 24 Постанови від 24.12.1999 № 13 Верховного Суду України, до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору.

Водночас, до позовної заяви не долучено доказів, зокрема, висновку ревізії, акту перевірок чи службового розслідування, на підставі яких є можливим встановлення причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії.

Отже, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача, та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з неї надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст.12, ч. 1 ст. 13, ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії.

Крім того, у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, остаточне рішення від 20.01.2012 року) Європейський суд з прав людини у пункті 71 рішення вказав: «… потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

На підставі наведеного, керуючись ст. 1215 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Повне рішення складено 09 липня 2018 року.

Суддя: О.А. Придачук