Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2018 Справа №607/9874/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

присяжних ОСОБА_1,

ОСОБА_2

за участю секретаря Буцик О.П.

прокурора Галас Н.В.

представника психіатричного закладу, лікаря-психіатра ОСОБА_3

особи, яка підлягає примусовій госпіталізації ОСОБА_4

опікуна ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 звернувся в суд із заявою про госпіталізацію гр. ОСОБА_4 в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню у примусовому порядку.

В судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 заяву підтримала і пояснила, що гр. ОСОБА_4. страждає на шизофренію (обумовлену важкою розумовою відсталістю), внаслідок чого не може дати усвідомлену згоду на госпіталізацію в психіатричний стаціонар.

Прокурор заяву про госпіталізацію ОСОБА_4у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню без його згоди підтримав, висловивши думку про доцільність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Опікун ОСОБА_5 вважає, що слід госпіталізувати її дочку ОСОБА_4 в примусовому порядку до психіатричного закладу, оскільки в неї погіршився психічний стан здоров»я, внаслідок чого остання не може самостійно задовольняти свої життєві потреби.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 поступила в стаціонар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні 30.05.2018 року, у супроводі матері, яка є її опікуном за скеруванням лікаря амбулаторно-поліклінічного відділення.

Як вбачається із висновку комісії лікарів-психіатрів Тернопільської ОККПНЛ від 30.05.2018 року, ОСОБА_4 на обліку в лікаря-психіатра перебуває з дитячого віку, є інвалідом 1-ої групи - довічно. Неодноразово лікувалась в психіатричному стаціонарі. Остання госпіталізація з 31.05 по 21.06.2016 року. Амбулаторно ліки приймає епізодично.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, Визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною та встановлено над нею опіку. Призначено ОСОБА_5 опікуном ОСОБА_4.

Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_4 страждає на інший тип шизофренії (обумовлений важкою розумовою відсталістю). Вказане захворювання позбавляє ОСОБА_4І розуміти значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно задовольнити свої життєві потреби.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП, з наступними змінами, у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про Конституційний Суд України», Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоровя особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

Так, у ст.5 Конвенції встановлено, які вимоги повинні бути дотримані, при затриманні особи, як душевнохворої, а саме: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу. Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку.

Надані суду докази підтверджують необхідність госпіталізації ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд вважає, що слід госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без її усвідомленої згоди на стаціонарне лікування до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні.

На підставі наведеного, керуючись ст.279-282 ЦПК України, ст.13-16 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню для надання відповідної психіатричної допомоги в умовах стаціонарного лікування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено в строк 08 червня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_6

ПРИСЯЖНІ: ОСОБА_1 (Балук)

ОСОБА_2