Ухвала

06 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 723/2973/16-ц

провадження № 61-14505св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє представник ОСОБА_6, на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 11 травня 2017 року у складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Кулянди М. І., Одинака О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Позовна заява мотивована тим, що 12 листопада 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договори купівлі-продажу житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки на АДРЕСА_1, посвідченими приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Сирбу Л. Б.

Позивач вважає що вона допустила помилку підписавши договори купівлі-продажу, оскільки вона вважала що відповідач буде її доглядати до смерті та в подальшому успадкує її майно, яке вона йому заповідала. Заповіт було складено 11 листопада 2014 року, який позивач, своєю заявою від 07 квітня 2016 року, скасувала. Зазначає, що у неї не було бажання відчужувати своє майно. Коштів за будинок та земельну ділянку від відповідача ОСОБА_4 не отримувала.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_4 просила визнати недійсними договір купівлі-продажу житлового будинку від 12 листопада 2014 року та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12 листопада 2014 року, укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчені приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Сирбу Л. Б.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 березня 2017 року (у складі судді Яківчика І. В.) позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 12 листопада 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Сирбу Л. Б.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12 листопада 2014 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Сирбу Л. Б. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що продавець ОСОБА_4 помилялася щодо природи вчинених правочинів, вважаючи, що укладаються правочини направленні на забезпечення її старості шляхом догляду. Отже, оспорювані договори були укладені внаслідок помилки у розумінні позивача щодо правової природи цих правочинів.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 11 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що предметом позову ОСОБА_4, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є визнання договорів недійсними. При цьому підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, зазначалося вчинення правочинів під впливом помилки та фіктивність правочинів. Проте висновки суду першої інстанції про доведеність наявності обставин, які вказують на помилку, неправильне сприйняття ОСОБА_4 природи правочинів купівлі-продажу, прав та обов'язків сторін, не відповідають обставинам справи. Отже, рішення місцевого суду в частині задоволення позову щодо визнання договору недійсним з підстав, передбачених частиною першої статті 234 ЦК України, не мотивовано.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, в інтересах якої діє представник ОСОБА_6, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач ОСОБА_4, не маючи наміру на відчуження свого житла, помилялася щодо обставин які мають істотне значення, а саме щодо юридичної правової природи оскаржуваних договорів купівлі-продажу, оскільки в неї було відсутнє волевиявлення на будь-яке відчуження свого житлового будинку і земельної ділянки.

15 лютого 2018 року під час касаційного розгляду справи до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_5, в інтересах якого діє представник ОСОБА_8, про зупинення провадження у справі у зв'язку із смертю фізичної особи до залучення до участі у справі правонаступника позивача, оскільки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

20 березня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Відповідно до положень частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Таким чином, оскільки правовідносини, з яких виник спір, допускають правонаступництво, то касаційне провадження у справі слід зупинити до залучення до участі у справі спадкоємців позивача.

Разом з тим суд вважає за необхідне в порядку забезпечення касаційного розгляду справи витребувати копію актового запису про смерть позивача та інформацію про відкриття спадкової справи щодо майна ОСОБА_4 від відповідних органів за останнім місцем проживання.

Керуючись статтями 55, 251, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, зупинити до залучення до участі у справі правонаступника.

Витребувати з Сторожинецької державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заводилась спадкова справа щодо спадкового майна померлої ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала АДРЕСА_1), і у разі, якщо заводилась, - надіслати на адресу суду засвідчену копію спадкової справи.

Витребувати з виконавчого комітету Кам'янської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області засвідчену копію актового запису про смерть ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала АДРЕСА_1).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк