АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року

м.Харків

справа № 619/3732/17

провадження № 22-ц/790/1780/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

учасників справи -

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 15 січня 2018 року, ухвалене суддею - Болибоком Є.А. в залі суду в м. Дергачі, Харківської області,-

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що вона мати чотирьох малолітніх дітей, має статус багатодітної та малозабезпеченої родини.

Фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1, де проживали її батько та бабуся.

Після смерті батька та бабусі її сестра ОСОБА_3 пообіцяла оформити спадщину, і позивач віддала їй правовстановлюючі документи на квартиру та свідоцтва про смерть рідних.

Коли закінчився строк для оформлення спадщини, ОСОБА_3 стала чужою, агресивною і на весні 2016 року намагалася вигнати ОСОБА_2 з дітьми із квартири на вулицю, повідомивши, що тепер вона єдина власниця квартири.

Адвокат сестри ОСОБА_1 постійно погрожує позивачу кримінальними справами, залякує, пропонує гроші, виламує двері, проникає до квартири, пише на неї кляузи, намагається відібрати дітей, бо у сестри дітей немає.

Такі неправомірні дії з боку ОСОБА_1 призвели до нервового потрясіння позивача та її дітей.

05 травня 2017 року відповідач на вхідних дверях під'їзду вивісив повідомлення про те , що ОСОБА_2 шахрайка і щоб сусіди були обережні з нею.

Він зупиняв мешканців під'їзду і розповідав їм про те, що позивач шахрайка та отримує державну допомогу як мати - одиначка, що вона незаконно володіє чужим майном шляхом обману.

Своїми протиправними діями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 завдали ОСОБА_2 душевних страждань, вона не може спати ночами, прокидається, лякається від кожного стороннього звуку, боїться вийти з дітьми із квартири, весь час чекає зустрічі з відповідачем та його групою підтримки, діти також не сплять спокійно, злякані, не можуть самостійно знаходитися у кімнаті.

У зв'язку з чим, з урахування уточнених позовних вимог, ОСОБА_2 просила суд визнати інформацію, що стосується неї, такого змісту: «Мошенница - в этом подьезде: НОМЕР_1. Осторожно, жильцы !!!», яка міститься у повідомленні, викладеному на бланку витягу з кримінального провадження № 0000038, відкритого за зверненням ОСОБА_1 до Коломацького відділення Валківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про вчинення ОСОБА_2 шахрайських дій, що кваліфікується за ст. 190 КК України та поширеної ОСОБА_1 (який представляє інтереси ОСОБА_3 за нотаріальною посвідченою довіреністю від 28 січня 2017 року) 05 травня 2017 року, шляхом розміщення на вхідних дверях третього під'їзду, в якому проживає ОСОБА_2 з чотирма малолітніми дітьми, дому АДРЕСА_1 недостовірною та такою, що порушує гідність і честь ОСОБА_2 Зобов'язати ОСОБА_1 у продовж п'яти днів з дня набрання законної сили цим рішенням, спростувати недостовірну інформацію, поширену ним відносно ОСОБА_2 05 травня 2017 року шляхом розміщення повідомлення на вхідних дверях третього під'їзду, в якому проживає ОСОБА_2, дому АДРЕСА_1 у такий спосіб у який поширювалася недостовірна інформація, а саме шляхом розміщення на вхідних дверях третього під'їзду, де проживає ОСОБА_2 дому АДРЕСА_1 повідомлення (листівку) з резолютивною частиною цього рішення. Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди.

Відповідачем ОСОБА_1 були подані відзиви на позовну заяву, в якому він вказував, що даний позов є безпідставним, та таким, що згідно ст. 44 ЦПК України може кваліфікуватися як зловживання процесуальними правами.

ОСОБА_2 було подано заперечення на відзив відповідача, в якому вона просила не брати до уваги та відхилити міркування ОСОБА_1, викладені у відзиві на її позовну заяву, та розглянути справу у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, розглянути клопотання про виклик свідків, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що суд першої інстанції проігнорував доказ та не надав йому належної оцінки, що поширена інформація є недостовірною, що підтверджується відповіддю з поліції про те, що склад злочину передбачений ст. 190 КК України, про який повідомив поліцію ОСОБА_1, не підтвердився. Посилається на незастосування судом норм Конституції України, Цивільного кодексу України та постанов Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Також не вбачає правових підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про виклик свідків, оскільки вони очевидцями будь - яких дій не були.

ОСОБА_2 було подано заперечення на відзив відповідача ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що заперечення ОСОБА_1 про виклик свідків не ґрунтується на законних підставах. Просить скасувати незаконне рішення суду першої інстанції, допитати свідків та прийняти нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

В суд апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 160, 169 - 170, 175).

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та заперечення на відзив, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про захист гідності та честі, відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту поширення відповідачем ОСОБА_1 недостовірної інформації щодо неї та не довела зазначений факт.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом про захист гідності і честі, відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 зазначала, що відповідач ОСОБА_1 вивісив на вхідних дверях під'їзду будинку інформацію про те, що вона шахрайка, здійснила злочинні дії, передбачені ст. 190 КК України, що проти неї відкрито кримінальну справу за його заявою, і щоб сусіди були обережні із нею.

Частиною 4 статті 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до частини 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Отже, при розгляді справи було встановлено, що дійсно відносно ОСОБА_2 була розповсюджена недостовірна інформація у формі ствердження, що вона шахрайка.

При розгляді справи було достовірно встановлено, що зазначена інформація не відповідає дійсності.

Поширена недостовірна інформація порушує немайнові права ОСОБА_2, її честь і гідність.

Проте, при розгляді справи позивачем не було надано допустимих та належних доказів в підтвердження того факту, що зазначена інформація поширена саме ОСОБА_1

При пред'явленні позову ОСОБА_2 посилалась на ті обставини, що факт розповсюдження зазначеної недостовірної інформації ОСОБА_1 підтверджують свідки, які були очевидцями розповсюдження ним цієї інформації.

Проте, в суді першої інстанції ОСОБА_2 заявила клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які безпосередньо прочитали та знімали з вхідних дверей третього під'їзду будинку АДРЕСА_1 повідомлення у вигляді витягу з кримінальної справи № 0000038, відкритої щодо шахрайських дій ОСОБА_2 з дописаним застереженням такого змісту «Мошенница - в этом подьезде: НОМЕР_1. Осторожно, жильцы !!!».

Зазначені свідки не були очевидцями ким саме була розповсюджена зазначена інформація (а.с. 71).

В суд апеляційної інстанції від ОСОБА_2 також надійшло клопотання про виклик свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Проте, як вбачається із клопотання ОСОБА_2, зазначені свідки також не були очевидцями того, ким була наклеєна на дверях під'їзду зазначена інформація (а.с. 142).

Оскільки факт поширювання недостовірної інформації відносно ОСОБА_2 судом встановлений та сторонами не заперечується, то суд апеляційної інстанції дійшов до висновку щодо недоцільності допиту зазначених свідків.

Крім того, ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в суд апеляційної інстанції не з'явилась, додаткових доказів у підтвердження позовних вимог щодо поширення недостовірної інформації конкретною особою не надала.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивачем не надано, а судами під час розгляду справи не здобуто, відповідних доказів поширення негативної інформації щодо ОСОБА_2 ОСОБА_1 або ОСОБА_3

Посилання позивача на ті обставини, що негативна інформація щодо ОСОБА_2 була викладена на витягу з кримінального провадження № 0000038, яке було відкрито за заявою ОСОБА_1, не є доказом розповсюдження зазначеної інформації ОСОБА_1, оскільки зазначені висновки позивача ґрунтуються всупереч вимог частини 6 статті 81 ЦПК України на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_2 таких доказів не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, були предметом розгляду суду першої інстанції та зазначеним доводам дана належна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

У зв'язку з чим, колегія суддів дійшла до висновку, що правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 367, 368, 371, п.1. ч.1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 15 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2018 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

О.В. Маміна