Справа № 180/265/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем судового засідання Ганоченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що вона, будучи неповнолітньою особою, постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, а також, що її батьки постійно проживали на території України у вказаний період. Заява вмотивована тим, що вона народилася в м.Марганець Дніпропетровської області 27 лютого 1976 року і проживала зі своїми батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, 10-й квартал, 5/51. В 2002 році вона вийшла заміж за громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 тимчасово проживала в Якутії. У 2003 році приїхала до батьків на Україну та в м.Нікополь Дніпропетровської області 13 листопада 2003 року народила сина ОСОБА_6, свідоцтво про його народження отримала в м.Удачному Якутської АССР. Після 2007 року вона постійно стала із сином проживати в м.Марганці, спочатку по вул.Колгоспній, 45 в м.Марганці Дніпропетровської області, а потім - на 10-му кварталі, 5/51 в м.Марганці. 13 листопада 2017 року її сину ОСОБА_6 виповнилося 14 років, і йому повинні були видати паспорт громадянина України. У ОСОБА_7 міському секторі Головного Управління міграційної служби України в Дніпропетровській області йому було відмовлено в звязку із відсутністю документів, що підтверджують громадянство одного із батьків, її громадянство в ході перевірки не знайшло свого підтвердження. Інформація про реєстрацію місця проживання станом на 24 серпня 1991 року в Реєстрі територіальної громади та картотеці відділу реєстрації та обліку громадян ОСОБА_7 міської ради відсутня. Встановлення її факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 та 13 листопада 1991 року має юридичне значення, оскільки з ним повязано виникнення у її сина ОСОБА_6 права на громадянство України.

Заявник ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заяву просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_7 міського сектора Головного Управління Державної міграційної служби ОСОБА_8 прибув до суду на призначену годину і підтримав вимоги ОСОБА_1, про що надав відповідну заяву.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Дослідивши та оцінивши докази, надані заявником, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 народилася 27 лютого 1976 року в м.Марганець Дніпропетровської області, Україна (а.с.6).

Батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 1974 року були зареєстровані та фактично проживали в квартирі № 51 будинку № 5 на 10-му кварталі в м.Марганець Дніпропетровської області (а.с.10, 11, 12-15), і ОСОБА_9 проживала разом з батьками у вказаній квартирі.

За довідкою ОСОБА_7 спеціалізованої загальноосвітньої школи № 9 І-ІІІ ступенів № 9 від 09 лютого 2018 року № 43 (а.с.16) ОСОБА_9 навчалася в СШ № 9 з 01 вересня 1986 (прибула до 4 класу) по 15 червня 1993 року (закінчила 11 класів).

12 лютого 2002 року ОСОБА_3 знявся з реєстрації в квартирі № 51 будинку № 5 на 10-му кварталі і був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

01 грудня 2011 року ОСОБА_2 була знята з реєстрації в квартирі № 51 будинку № 5 на 10-му кварталі і зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10)

Як зазначає позивач у своєму позові, вона з 2002 року по 2007 рік проживала у ОСОБА_4. Однак, як встановлено судом, ОСОБА_9 залишалася громадянкою України, була зареєстрована в квартирі № 51 будинку № 5 на 10-му кварталі в м.Марганець Дніпропетровської області, і народила 13 листопада 2003 року в м.Нікополь Дніпропетровської області сина ОСОБА_6 від громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_5 (а.с.7, 8).

Згідно копії домової книги для прописки громадян ОСОБА_9 була знята з реєстрації в квартирі № 51 будинку № 5 на 10-му кварталі в м.Марганець Дніпропетровської області лише 31 травня 2010 року.

25 липня 2012 року ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.5), 28 серпня 2012 року отримала паспорт громадянки України (а.с.4) та у вересні того ж року знову була зареєстрована в квартирі № 51 будинку № 5 на 10-му кварталі в м.Марганець Дніпропетровської області.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що батьки заявниці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 постійно проживали на території України, а саме: в м.Марганець Дніпропетровської області станом на 24 серпня 1991 року і станом на 13 листопада 1991 року.

Також судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 народилася в Україні, і станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою, постійно проживала разом з батьками.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України, зокрема, є:

- усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

- особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розяснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України» (далі Закон № 2235-III) є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом № 2235-III (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних звязків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Слід мати на увазі, що питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону № 2235-III, також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Відповідно до п.10 Порядку Для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає, один із таких документів, зокрема:

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Таким чином, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення.

В своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити, як факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, так і факт постійного проживання на території України її батьків. Суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні заявлених вимог, оскільки такі факти знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, і відповідно до Закону України «Про громадянство України», Порядкупровадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень та ст.315 ЦПК України можуть бути встановлені судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 142, 259, 263-265, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року батьків ОСОБА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановити факт постійного проживання на території України у неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 26 березня 2018 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна