Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1529/17
Провадження № 2/542/154/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року смт. Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Янко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 09.10.2017 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, посилалась на наступні обставини: 26 квітня 2007 року померла ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Драбинівка, вул. Степова, 25.

03 квітня 2007 року померла ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй - позивачу.

При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав позивачу було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії, з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності померлої на вказаний житловий будинок.

Просила визнати за нею, як за спадкоємицею за заповітом після померлої 26 квітня 2007 року ОСОБА_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться у с.Драбинівка, вул.Степова, 25, Новосанжарського району Полтавської області.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с.41).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи в їх відсутність (а.с.44).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №062249, виданим Драбинівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області (а.с.11), померла 26.04.2007 року.

За життя ОСОБА_2 складено заповіт, що посвідчений 03.04.2007 року секретарем виконавчого комітету Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за №241, відповідно до якого спадкодавець все своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.3).

Згідно Інфоромаційної довідки зі Спадкового реєстру після померлої ОСОБА_2 заведена спадкова справа №431/2007 (а.с.42).

Як вбачається з Інфоромаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 02.04.2018 року, заповіт, посвідчений 03.04.2007 року Драбинівською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області є чинним.

Згідно з положеннями ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 19.09.2007 року; заяв від інших спадкоємців, що претендують на спадщину або відмовляються від неї до нотаріальної контори не надходило. (а.с.42).

На час смерті, згідно довідки Драбинівської сільської ради Новсанжарського району Полтавської області №317 від 30.03.2018 року, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна (а.с.45).

Таким чином, позивач є єдиними спадкоємцем, який прийняв спадщину.

Позивач звернулася до Новосанжарської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарським побудовами, що знаходиться за адресою: с.Драбинівка, вул.Степова, 25, Новосанжарського району, Полтавської області (а.с.12).

01.07.2016 року в.о. в порядку заміщення державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 прийнято постанову, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок з господарським побудовами через відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності ОСОБА_2 на будинок №25 по вул.Степовій, 25 в с.Драбинівка (а.с.12).

Так, за життя ОСОБА_2 мала на праві власності: житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Драбинівка, вул.Степова, 25, що підтверджується випискою з погосподарської книги №4, номер обєкта погосподарського обліку №0280-5 (а.с.9).

Реєстрація права власності на житловий будинок за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Драбинівка, вул.Степова, 25, в Приватному підприємстві «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризації» не проводилась (а.с.10).

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: село Драбинівка, вул.Степова, 25, Новосанжарського району, Полтавської області складають будівлі та споруди, загальною інвентаризаційною вартістю 79804 грн. (а.с.4 - 8), рік побудови 1955-1970.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи, що право власності на спірний будинок було набуте спадкодавцем на законних підставах, оскільки підтверджується записом у погосподарській книзі, а момент виникнення права власності на нього не повязане з його державною реєстрацією, оскільки будинок збудований до 2004 року, а отже таке право увійшло до складу спадщини після його смерті.

Відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно в органах БТІ не позбавляє спадкоємця права на спадкування нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права.

Таким чином, є законні підстави для визнання права власності позивача на житловий будинок з господарськими будівлями.

На підставі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарським побудовами, який знаходиться у с.Драбинівка, вул.Степова, 25 (двадцять пять), Новосанжарського району, Полтавської області, в порядку спадкування за заповітом після померлої 26 квітня 2007 року ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_4