Справа № 466/245/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Терех У.І.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому спрощеному позовному провадженні в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50) до ОСОБА_1 (79019, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

у с т а н о в и в :

12.01.2018р. позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.01.2012 року в розмірі 11807,37 грн. та судових витрат.

В обґрунтування вимог покликається на те, що 17.01.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого позивачем було надано останньому кредит в розмірі 3300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, на умовах, визначених даним договором.

Проте, ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустив заборгованість перед банком, яка станом на 25.12.2017р. становить 11807,37 грн. Тому позивач змушений звернутись до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявився. В долученому до позовної заяви клопотанні просив справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, пояснив, що дійсно отримав кредит у ПАТ КБ «Приватбанк» у 2012 році, перший період сплачував заборгованість по тілу кредиту та відсотках, проте можливості сплатити нараховану банком заборгованість в розмірі 11807.37грн. немає, оскільки є інвалідом ІІ групи та має на утриманні матір похилого віку. Окрім цього, відповідач стверджує, що звертався у відділення банку для того, щоб кредит розтермінували у звязку із тяжким фінансовим становищем, але йому було відмовлено.

Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.01.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов.

Позивач свої обовязки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 3300,00 грн.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобовязань визначених договором, у встановлений договором строк не сплатив відсотків та передбачених договором платежів в повному обсязі. В результаті чого утворилась заборгованість.

Виходячи з положень ст.ст. 1050, 612 ЦК України відповідач прострочив виконання зобовязання за кредитним договором, оскільки він прострочив повернення чергових частин кредиту та сплати щомісячних відсотків.

Згідно наданого банком розрахунку станом на 25.12.2017 року заборгованість відповідача становить: загальна заборгованість за наданим кредитом 11807,37 грн. У розрахунку штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, штраф (процентна складова) 538,45гривень не вказані. Натомість, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 17.01.2012 року заборгованості по судовим штрафам становить 1038,45 грн., порядок нарахування і правове обґрунтування якої відсутнє.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 11807,37 грн., з яких 1724,22 грн. заборгованість по тілу кредиту та 3820,85 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом підлягають до задоволення.

Щодо вимог про стягнення 500,00 штрафу (фіксована частина), 538,45 грн. штрафу (процентна складова), то такі не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Кредитним договором передбачено сплату пені в разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків, а також сплату штрафу за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. З позовної заяви вбачається, що порушення зобовязань відповідача полягає у не наданні своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості за Кредитним договором. До грошових зобовязань, яким є зобовязання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу.

При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає такі права споживача, зокрема на право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту.

Отже, суд вважає, що у стягненні штрафів слід відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Щодо вимоги про стягнення пені у розмірі 5223,85 грн., суд приходить до висновку, що така підлягає частковому задоволенню, а саме слід стягнути 1044,77 грн. пені, що у відсотковому співвідношенні становить 20% від розміру нарахованої пені банком.

Судом встановлено, що відповідно до довідки №540 від 16.02.2017 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на обліку з приводу важкого хронічного психоневрологічного захворювання та являється інвалідом ІІ групи. Крім того, згідно з довідкою серії 10ААБ №142205 ОСОБА_1 має інвалідність ІІ групи з причин загального захворювання, встановлену безтерміново.

Відповідно до довідки №797/02.12-26 від 22.03.2018 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку у Управлінні ПФУ Личаківського обєднаного управління ПФУ м.Львова та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452,00 грн. щомісячно.

Ч.3 ст.551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

А тому, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи інвалідність відповідача, його важке матеріальне становище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, із відповідача слід стягнути заборгованість в розмірі 6589,84 грн.

У звязку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КВ №685253, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 79019, АДРЕСА_1) в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість у розмірі 6589,84 грн. (шість тисяч пятсот вісімдесят девять гривень вісімдесят чотири копійки) за кредитним договором №б/н від 17.01.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КВ №685253, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 79019, АДРЕСА_1) в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, МФО 305299, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_2