Справа № 367/8530/17 Головуючий у І інстанції Оладько С.І.
Провадження № 22-ц/780/1338/18 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 58 03.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Сліпченка О.І., суддів Гуля В.В., Іванової І.В.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з указаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 6 964 230 грн. за відшкодування збитків за неправомірне відчуження відповідачем 6 об'єктів нерухомого майна, яке належало позивачу на праві власності.

16.01.2018 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до суду заяву про зустрічне забезпечення позову, в якій зазначив, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року по вказаній справі було частково задоволено заяву ОСОБА_2 та забезпечено позов шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_5 Заявник вказував, що існують обставини для обов'язкового застосування судом зустрічного забезпечення, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, а саме, що ОСОБА_6 не проживає на території України, а також не має майна, що знаходиться на території України у розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків ОСОБА_3, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Також, на даний час майновий стан позивача такий, що у разі відмови позивачу у позові він не в змозі буде відшкодувати ОСОБА_3 можливі збитки, які будуть спричинені у зв'язку із вжитими заходами забезпечення позову.

Просив визначити зустрічне забезпечення у розмірі 60% від суми позову. Зобов'язати ОСОБА_2 протягом п'яти днів з дня винесення ухвали внести на депозитний рахунок Ірпінського міського суду грошову суму у розмірі 4 178 538 грн. для забезпечення відшкодування збитків ОСОБА_3, які можуть бути спричинені у зв'язку із вжитими заходами забезпечення позову.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 23 січня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме ч. 3 ст 154 ЦПК України. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при розгляді заяви про зустрічне забезпечення було порушено принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України) і в порушення вимог ч.3 ст.154 ЦПК України суд не виконав свої обов'язки та не застосував зустрічне забезпечення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_7 вказує, що ухвала суду про відмову у зустрічному забезпеченні позову є законною і обґрунтованою. В заяві про забезпечення позову позивач виконав всі вимоги до відповідних заяв і зазначив, що враховуючи його майновий стан за наслідками нанесених збитків відповідачем, вважає неможливим застосування до заяви позивача про забезпечення позову процедури зустрічного забезпечення передбаченого ст. 154 ЦПК України, підстави для обов'язкового зустрічного забезпечення відсутні. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про застосування зустрічного забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що суду не було надано доказів існування обставин обов'язкового застосування зустрічного забезпечення позову, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України.

Такі висновки суду є правильними й такими, що відповідають обставинам справи й вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що у грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 6 964 230 грн. за відшкодування збитків за неправомірне відчуження відповідачем 6 об'єктів нерухомого майна, яке належало позивачу на праві власності.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі № 367/8530/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків ,а саме до розгляду справи по суті заборонено вчиняти будь-які дії щодо відсудження (розпорядження) нерухомим майном :

квартири АДРЕСА_1;

квартири АДРЕСА_2;

нежитлового приміщення АДРЕСА_3;

земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1 Площа (га): 0.05,цільове призначення: для будівництва 1 обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Адреса: АДРЕСА_4,

земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_2 Площа (га): 0.05,цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)Адреса: АДРЕСА_5- власником яких є ОСОБА_3. У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Правовий аналіз вказаної статті свідчить про те, що суд не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, а має лише право на застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Разом з тим, ч.3 ст.154 ЦПК України передбачено, що суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Однак, ОСОБА_3 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові та доказів того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову, оскільки суду не було надано доказів існування обставин обов'язкового застосування зустрічного забезпечення позову, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України.

Крім того, постановою Апеляційного суду Київської області від 03 квітня 2018 року ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року скасовано та постановлено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду відповідає обставинам справи, постановлена з додержанням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: