Справа №:755/9725/16-ц
Провадження №: 2-о/755/40/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участю присяжних Ярута Н.В., Яровий Є.М.,

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу № 755/9725/16-ц за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна,-

Представники:

від заявника - ОСОБА_7,

від заінтересованої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_8,

від заінтересованої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_7,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7 звернулась до суду із заявою у якій просить визнати ОСОБА_6 недієздатним з 30.01.2016 р. та призначити опікуном ОСОБА_6 його онуку ОСОБА_3.

Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є онукою ОСОБА_6.

ОСОБА_3 упродовж двадцяти років постійно та регулярно доглядала за своїм дідом ОСОБА_6, допомагала по догляду за дачею, обробляла город, прибирала в квартирі, сплачувала по квитанціям за утримання будинку та комунальні послуги, привозила харчі та готову їжу.

У жовтні 2012 року ОСОБА_6 став вимагати від свого сина - батька заявника ОСОБА_4 примусити одного чоловіка повернути діду кошти, які той отримав у позику.

Після відмови ОСОБА_4 в допомозі між ними сталась сварка, після чого ОСОБА_6 спілкувався лише з онукою, її чоловіком та її братом.

В березні 2012 року заявник зареєструвала своє місце проживання у квартирі ОСОБА_6 та зробила з чоловіком в квартирі ремонт, замінили вікна, двері, сантехніку, придбали пральну машину, плазмовий телевізор та холодильник.

З 16.11.2015 р. по 08.12.2015 р. ОСОБА_6 знаходився на лікуванні в Олександрівській міській лікарні.

ОСОБА_6 має 89 років та з 2010 року хворіє на хворобу Паркінсона, у 2010 році в нього вже були явні ознаки хвороби, також, у нього відбувались інциденти, які свідчать про явні ознаки психічних розладів та захворювань.

Приступи неадекватності дільничний лікар-терапевт пояснює як загострення хвороби Паркінсона та психічними розладами.

Такі ознаки як роздратованість, егоцентризм, підозрюваність та незадоволення оточуючими проявляється у ОСОБА_6 на протязі останніх десяти років.

07.02.2016 р. заявник з чоловіком та братом, приїхавши до ОСОБА_6, виявили зміну замків. Як було встановлено згодом, квартиранти змінили замок на вхідних дверях пояснивши, що зробили це через побоювання ОСОБА_6 за своє життя.

08.02.2016 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був укладений договір довічного утримання.

Заявник вважає ОСОБА_6 недієздатним та таким, що не усвідомлює значення свої дій.

Заінтересована особа ОСОБА_6 надав суду письмові заперечення від 28.07.2016 р. у яких просив відмовити у задоволені заявлених вимог та зазначив, що дійсно ОСОБА_3 здійснювала оплати по квитанціям, допомагала робити ремонт, виконувала доручення, купувала ліки, однак оплата всього здійснювалось за кошти ОСОБА_6 Також, вказав, що симптоми хвороби Паркінсона не можуть призвести до недієздатності особи (т.1, а.с.198-201).

Заінтересована особа ОСОБА_5 надала суду письмові заперечення від 10.04.2017 року з проханням відмовити у задоволені заявлених вимог з підстав їх необґрунтованості (т. 2, а.с. 87-89).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7, яка також є представником заінтересованої особи ОСОБА_4, підтримали заявлені вимоги та викладені у заяві обставини.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, до суду направив клопотання в якому просив провести розгляд справи без участі представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства (т.1, а.с. 93).

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, свої правом надати пояснення не скористався.

ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на надуманість і безпідставність вимог.

Заінтересована особа ОСОБА_6 пояснив, що йому стидно за свою онуку ОСОБА_3 (заявника), якій він все своє життя приділяв увагу, охороняв її, так як батьки ОСОБА_10 зловживали спиртним та її не виховували. Після смерті дружини він залишився один, онука його доглядала, стосунки між ними були добрі, він на ОСОБА_3 склав заповіт на квартиру. Проте зі спливом часу все змінилось, коли вийшла заміж онука робила все для своєї сім'ї, йому привозила продукти. Коли його син ОСОБА_11 почав його тероризувати, погрожувати та забрали у нього документи, тоді він побачив, що хочуть відібрати у нього квартиру. Він проконсультувався з юристами і уклав договір довічного утримання. Заявниця суду брехала, казала багато неправди, хоче його обмовити, визнати недієздатним, що не відповідає дійсності. Його син погано відноситься до нього, хоче забрати квартиру, через що він уклав договір довічного утримання. Ніяких проступків і неправомірних дій він не робив.

Представник ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_6 хворіє артритом, йому складно ходити, болять ноги, проте ОСОБА_6 має світлий розум і пам'ять, свої думки висловлює логічно, робить розсудливі висновки.

Суд, вислухавши пояснення заявника, її представника ОСОБА_7, яка також є представником заінтересованої особи ОСОБА_4, заінтересовану особу ОСОБА_6, його представника, заінтересовану особу ОСОБА_5, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як пояснили учасники судового засідання, заявник ОСОБА_3 є онукою ОСОБА_6

Згідно інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 18.12.2015 року ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва 27.05.1994 р.(т.2, а.с. 115).

Станом на 06.12.2015 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (довідка - т.1, а.с. 21).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 23.04.2018 р. на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано обтяження на підставі договору довічного утримання від 08.02.2016 р. (т.2, а.с. 111, 112).

Як убачається з висновку Дніпровського Управління поліції НУ НП в м. Києві, 07.02.2016 року ОСОБА_3 приїхала провідати свого діда, що живе за адресою: АДРЕСА_1, та не змогла потрапити до квартири, оскільки замки на вхідних дверях були змінені, також коли вона потрапила до квартири то дізналась, що її дід ОСОБА_6 має намір продати квартиру, громадянам які протягом тривалого часу проживають у вказаній квартирі без будь якого договору та шахрайським шляхом намагаються нею заволодіти. Будучи опитаним ОСОБА_6 повідомив, що із своїм сином ОСОБА_4 через неприязні відносини протягом тривалого часу не спілкується, а час від часу до нього приїжджає онука ОСОБА_3 яка купує харчі за його кошти. Також даний громадянин повідомив, що дійсно через похилий вік він потребує за собою догляду у зв'язку з чим поселив у квартиру квартирантів які за ним доглядають. Також повідомив, що сам запропонував ОСОБА_13 укласти договір довічного утримання нащо вона погодилась та 08.02.2016 року даний договір було підписано (т.1, а.с. 22).

Заявник ОСОБА_3 судом була допитана в якості свідка, яка пояснила, що є онукою ОСОБА_6, вона діду постійно приділяла увагу, турбувалася за ним. Коли вона 30.01.2016 року приїхала з братом ОСОБА_4 до діда, останній був у пригніченому стані, сказав, що знайшов іншу жінку, квартиру передасть, до нього будуть ходити співробітники соціальної служби. 07.02.2016 року замки у дідовій квартирі були змінені, на дзвінки двері відкрив дід, з кімнати ОСОБА_5 з донькою не виходили. Вона хотіла забрати документи на квартиру, проте дід не знав де вони і сказав, що ключі від квартири їй не дасть. Тоді вони ключі попросили у ОСОБА_5, після чого дід кинувся на її чоловіка з ножем, а в подальшому хотів викинутись з балкону, через що вони викликали поліцію. Дід також на неї писав заяви у поліцію, що вона наркоманка, вкрала у нього 100 дол. США, картку, обкрадає дачу.

З нотаріально посвідченої заяви від 10.04.2017р. ОСОБА_14 вбачається, що вона знайома з ОСОБА_6 У жовтні 2012 року з громадянином ОСОБА_6 вона познайомилася коли вона разом з мамою ОСОБА_5 розшукували житло для найму (проживання), оскільки вони знайшли роботу в м. Києві. З жовтня 2012 року і до теперішнього часу вони проживають в кімнаті за адресою АДРЕСА_1 з дозволу власника квартири ОСОБА_6 За час спільного проживання майже 5 років з власником квартири ОСОБА_6 у неї і її мами склалися доброзичливі і приязні відносини. Проживаючи разом з ОСОБА_6, вони неодноразово допомагали йому у вирішенні побутових проблем, у відповідь ОСОБА_6 неодноразово допомагав їм порадами, як краще адаптуватися в м. Києві та іншими життєво необхідними порадами, оскільки до виходу на пенсію ОСОБА_6 працював на керівних посадах у різних організаціях, завдяки чому він до цього часу зберіг ясний розум і чудову пам'ять та займає активну життєву позицію, аналізуючи різноманітні процеси суспільного життя країни. Спілкуючись із ОСОБА_6 впродовж майже 5 років, вона з впевненістю може заявити, що жодного разу не бачила в його поведінці ознак, які б могли свідчити про будь-які психічні розлади здоров'я. ОСОБА_6 в її присутності ніколи не підвищував голос, про їхніх спільних знайомих або незнайомих людей відгукувався лише позитивно, завжди оптимістично говорить про майбутнє, а коли заходить мова про якісь проблеми, то про них відгукується як про тимчасові труднощі, на які не варто звертати увагу і через них нервуватися (т.2, а.с. 74).

Допитана судом свідок ОСОБА_14 показала, що ОСОБА_5 є її матір'ю. З жовтня 2012 року вони живуть у квартирі ОСОБА_6, перший час з дозволу останнього знімали квартиру. За час проживання між ними та ОСОБА_6 склалися теплі доброзичливі відносини, психічних порушень і розладів у ОСОБА_6 вона ніколи не бачила. ОСОБА_6 має ясний розум, з ним конфліктів ніколи не було. Заявниця раніше час від часу приїжджала до ОСОБА_6, а після того, як останній з її матір'ю підписали договір довічного утримання, взимку 2016 року ОСОБА_3 приїхала до діда і тоді стався конфлікт. ОСОБА_3 кричала на діда, що той підписав договір. Дід хотів заспокоїти ОСОБА_3. Чоловік ОСОБА_3 тоді їй (свідку) почав погрожувати. Вона з матір'ю на них викликали поліцію. Ніж у руках ОСОБА_6 вона тоді не бачила, на онуку він не кидався.

З нотаріально посвідченої заяви від 10.04.2017 р. ОСОБА_5 вбачається, що вона знайома з ОСОБА_6 У жовтні 2012 року з громадянином ОСОБА_6 вона познайомилася коли вона разом з донькою ОСОБА_14 розшукували житло для найму (проживання), оскільки вони знайшли роботу в м. Києві. З жовтня 2012 року і до теперішнього часу, вони проживають в кімнаті за адресою АДРЕСА_1 з дозволу власника квартири ОСОБА_6 За час спільного проживання майже п'яти років з власником квартири ОСОБА_6 у неї і її доньки склалися доброзичливі і приязні відносини. Проживаючи разом з ОСОБА_6, вони неодноразово допомагали йому у вирішенні побутових проблем, у відповідь ОСОБА_6, неодноразово допомагав нам порадами, як краще адаптуватися в м. Києві та іншими життєво необхідними порадами, оскільки до виходу на пенсію ОСОБА_6 працював на керівних посадах у різних організаціях, завдяки чому він до цього часу зберіг ясний розум і чудову пам'ять та займає активну життєву позицію, аналізуючи різноманітні процеси суспільного життя країни. Спілкуючись із ОСОБА_6 впродовж майже 5 років, вона з впевненістю може заявити, що жодного разу не бачила в його поведінці ознак, які б могли свідчити про будь-які психічні розлади здоров'я. ОСОБА_6 в її присутності ніколи не підвищував голос, про їхніх спільних знайомих або незнайомих людей відгукувався лише позитивно, завжди оптимістично говорить про майбутнє, а коли заходить мова про якісь проблеми, то про них відгукується як про тимчасові труднощі, на які не варто звертати увагу і через них нервуватися (т.2, а.с. 90).

Допитаний судом свідок ОСОБА_16 показав, що заявник його дружина. Вони з 2010 року їздили до ОСОБА_6 десь раз на тиждень, возили продукти, робили ремонт, їздили на дачу. 16.02.2016 року у квартирі ОСОБА_6 були поміняні замки. Тоді в квартирі були ОСОБА_14 та її донька. ОСОБА_6 був в неадекватному стані, кидався на нього з ножем. Кирило ніж відібрав, тоді дід пішов на балкон, підходив до вікна, почав відкривати вікно, він (свідок) не дуже добре це бачив. Востаннє вони бачились з ОСОБА_6 16.02.2016 року, тоді дії діда були неадекватні. До вказаної дати ОСОБА_6 був адекватний.

Разом з тим, ОСОБА_16 направив до суду заяву від 28.05.2018 р. про відмову від визнання обставин, в якій зазначив, що ним було помилково визнано та перераховано обставини, які можуть свідчити про можливу недієздатність громадянина ОСОБА_6 Причиною помилкових свідчень про можливу недієздатність громадянина ОСОБА_6 стала його необізнаність щодо психічних розладів особи та визначення критеріїв недієздатності особи.

Допитаний судом свідок ОСОБА_17 показав, що заявниця є його рідна сестра, ОСОБА_6 - дідусь. Відносини між ними зіпсувались два роки тому після того, як вони приїхали до дідуся в гості 07.02.2016 року. Тоді були замінені замки. Коли вони спитали у діда про документи, він нічого ясно не сказав. Дід з ножем пішов на чоловіка ОСОБА_3, потім пішов на балкон, хотів викинутись. Він вважає ОСОБА_6 недієздатним через поведінку, фізичний і психічний стан та вік діда. З 07.02.2016 року він діда не бачив.

03.10.2016 р. представником заявника ОСОБА_7 до суду подано клопотання про призначення щодо ОСОБА_6 психіатричної експертизи (т.1, а.с. 68, 69).

Заявником ОСОБА_3 було подано заяву від 23.05.2018 р. про залишення клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи без розгляду, розгляд справи провести без її участі за наявними документами в матеріалах справи.

Згідно ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними.

Виходячи зі змісту вказаної статті, обов'язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов'язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України.

Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов'язкового проведення судово-психіатричної експертизи.

Таким чином, для визнання особи недієздатною у передбаченому законом порядку лише наявність хвороби, у тому числі психічного захворювання, недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання та здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів.

На відміну від психічного розладу, наявність якого в особи може стати підставою для обмеження її цивільної дієздатності, для визнання фізичної особи недієздатною психічний розлад має бути одночасно хронічним та стійким. Крім того, внаслідок такого розладу особа має не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до медичних довідок про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 07.04.2017 року, від 04.12.2017 року у ОСОБА_6 ознак психіатричної патології не виявлено (т. 1, а.с. 196, 197).

В судовому засіданні не встановлено належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_6 внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Оскільки підстав для визнання ОСОБА_6 недієздатним суд не вбачає, тому і підстави для призначення йому опікуна відповідно відсутні.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про недоведеність заявлених вимог, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст. 39 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-78, 258, 259, 264, 265, 273, 299, 300, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_3, місце проживання: 03087, АДРЕСА_5.

Заінтересована особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, місце знаходження: 02094, м. Київ, бульвар Праці, 1/1, ідентифікаційний .

Заінтересована особа - ОСОБА_4, місце проживання: 03087, АДРЕСА_6.

Заінтересована особа - ОСОБА_5, місце проживання: 02090, АДРЕСА_1.

Заінтересована особа - ОСОБА_6, місце проживання: 02090, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Повний текст рішення складено 20 червня 2018 року.

Суддя Л.М.Виниченко

Присяжні Н.В.Ярута

Є.М.Яровий