У Х В А Л А

21 червня 2018 року

м. Київ

Справа № 488/5027/14-ц

Провадження № 14-256 цс 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом прокурора Корабельного району м. Миколаєва (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (далі також - ОДА), Державного підприємства (далі також - ДП) «Миколаївське лісове господарство» до Миколаївської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, ОСОБА_6, про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішень Миколаївської міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування запису про право власності та витребування земельної ділянки з незаконного володіння

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14 листопада 2016 року і

в с т а н о в и л а:

у вересні 2014 року прокурор звернувся з вказаним позовом і з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просив:

поновити позовну давність, пропущену з поважних причин;

визнати незаконним і скасувати пункт 40 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 17 грудня 2009 року № 42/65, яким ОСОБА_3 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв. м для будівництва індивідуального житлового будинку з наданням адреси: АДРЕСА_1

визнати незаконним і скасувати пункти 10 і 10.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради від 25 червня 2010 року № 47/51 (далі - оскаржені рішення), яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1000 кв. м за рахунок земель міста, не наданих у власність або користування, зарахувавши її за функціональним призначенням до земель житлової забудови для будівництва й обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 (далі - земельна ділянка);

визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку від 2 вересня 2010 року, виданий ОСОБА_3;

визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 14 жовтня 2010 року, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30 серпня 2013 року, укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_5;

скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 2313088 про право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку;

витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 земельну ділянку у власність держави в особі Миколаївської ОДА з переданням її в користування ДП «Миколаївське лісове господарство».

Позовна заява мотивована тим, що оскаржені рішення прийняті, а державний акт виданий з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки земельна ділянка належить до земель державного лісового фонду, передання яких у приватну власність заборонено; обов'язкова державна експертиза проекту землеустрою земельної ділянки не проводилася; позовна давність не пропущена, оскільки порушення законодавства щодо відчуження земельної ділянки виявлені прокуратурою лише у серпні 2014 року.

12 липня 2016 року Корабельний районний суд м. Миколаєва ухвалив рішення, яким визнав поважними причини пропуску позовної давності, оскільки факт порушення вимог законодавства щодо відчуження земельної ділянки виявлений прокуратурою лише у серпні 2014 року, та задовольнив позов прокурора.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що передання земельної ділянки ОСОБА_3 здійснене з порушенням законодавства, а саме за відсутності згоди на її вилучення у належного землекористувача, висновку спеціально уповноваженого органу лісового господарства, висновку державної експертизи землевпорядної документації, а також з перевищенням Миколаївською міською радою повноважень на розпорядження земельними ділянками.

14 листопада 2016 року Апеляційний суд Миколаївської області ухвалив рішення, яким змінив рішення суду першої інстанції: виключив з резолютивної частини перший абзац, в якому визнані поважними причини пропуску прокурором позовної давності та поновлений строк для звернення до суду з позовом. В іншій частині рішення Апеляційний суд Миколаївської області залишив без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що факт незаконного передання земельної ділянки став відомим лише під час перевірки, проведеної прокуратурою Корабельного району м. Миколаєва у серпні 2014 року. Суд вказав, що у матеріалах справи немає будь-яких відомостей про те, що Миколаївська ОДА як розпорядник земель державної власності дізналася про порушення вимог земельного законодавства раніше. Відтак, суд апеляційної інстанції вказав, що прокурор звернувся з позовом за захистом порушених прав держави у межах позовної давності.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в іншій частині, апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції, зокрема, вказав, що земельна ділянка, яка вибула з користування ДП «Миколаївське лісове господарство» та протиправно виключена зі складу земель лісового фонду через прийняття Миколаївською міською радою оскаржених рішень поза межами її повноважень, належить до земель лісового фонду, на час прийняття рішення про її відчуження перебувала у державній власності та вибула з володіння власника поза його волею.

2 грудня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою. Просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову прокурора відмовити. Скаржиться на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди безпідставно дійшли висновків про належність земельної ділянки до земель державного лісового фонду; наявні у справі матеріали лісовпорядкування є недопустимими доказами, оскільки відсутні їх погодження та затвердження у встановленому законодавством порядку; суди безпідставно відмовили у задоволенні клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи; Миколаївська ОДА та ДП «Миколаївське лісове господарство» дізналися про порушення їх права ще у 2009 році, а відтак позовна давність на момент звернення прокурора до суду з цим позовом спливла. Вказує, що спір в частині визнання незаконними та скасування оскаржуваних рішень має розглядатися за правилами господарського судочинства, оскільки прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах юридичних осіб - Миколаївської ОДА та ДП «Миколаївське лісове господарство» з вимогами до Миколаївської міської ради, яка також є юридичною особою.

12 грудня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрив провадження у справі.

У січні 2017 року перший заступник прокурора Миколаївської області подав заперечення на касаційну скаргу, за змістом якої просить відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін. Зазначає, що факт незаконного передання земельної ділянки став відомим лише під час перевірки, проведеної у серпні 2014 року. Вважає, що Миколаївська міська рада незаконно вилучила земельну ділянку з постійного користування ДП «Миколаївське лісове господарство», чим порушила права її власника та користувача. Стверджує, що досліджені судами матеріали лісовпорядкування є доказом права постійного користування ДП «Миколаївське лісове господарство» земельною ділянкою, яка вибула з володіння власника незаконно. А тому суди обґрунтовано дійшли висновку про її витребування.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України викладений у новій редакції.

7 лютого 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до судового розгляду.

30 травня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З огляду на те, що ОСОБА_4 оскаржує рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14 листопада 2016 року, зокрема, з підстав порушення правил суб'єктної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, справа розглядатиметься Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом прокурора Корабельного району м. Миколаєва в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, Державного підприємства «Миколаївське лісове господарство» до Миколаївської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, ОСОБА_6, про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішень Миколаївської міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування запису про право власності та витребування земельної ділянки із незаконного володіння за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14 листопада 2016 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 4 липня 2018 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. С. ЗолотніковО. М. Ситнік
О. Р. КібенкоО. С. Ткачук
В. С. КнязєвВ. Ю. Уркевич
Л. М. ЛобойкоО. Г. Яновська