Постанова

Іменем України

26 червня 2018 року

м. Київ

справа № 310/7962/13-ц

провадження № 61-13561св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Закрите акціонерне товариство «Бердянськбуд»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохня Ольга Вікторівна, відділ державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року у складі судді Ревуцького С. І. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області

від 21 червня 2016 року у складі колегії суддів: Кримської О. М., Дашковської А. В., Подліянової Г. С.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Закрите акціонерне товариство «Бердянськбуд», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Бердянськбуд» (далі - ПрАТ «Бердянськбуд»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохня О. В., відділ державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, вилучення майна.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 24 квітня 2013 року визнано недійсними прилюдні торги, проведені та оформлені протоколом від 24 вересня 2002 року № 35 Запорізької філії Спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст» Міністерства юстиції України, з продажу будівлі гаража (загальною площею 157,7 кв. м), що складається із: основних будівель, оглядової ями, споруд та знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1. Вказане рішення у цій частині набрало законної сили. У результаті вказаних прилюдних торгів, визнаних недійсними, нерухоме майно по АДРЕСА_1 придбане відповідачем ОСОБА_4 та перепродане третій особі - ОСОБА_5, який у свою чергу перепродав його відповідачу ОСОБА_3

Посилаючись на вказані обставини, ПрАТ «Бердянськбуд» просило визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду та відновити його, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будівлю гаража, загальною площею 157,7 кв. м, що складається з: основних будівель, оглядової ями, споруд, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, видане 03 жовтня 2002 року ОСОБА_4 приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохнею О. В., за реєстровим № 3810, вилучити у ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Бердянськбуд» гараж розміром 30,5 кв. м, який є складовою частиною нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 Запорізької області, яка складається з: основної будівлі «А», загальною площею 157,7 кв. м, оглядової ями під «А», основної будівлі «А1», замощення асфальтового № 1, що розташовані на земельній ділянці площею 456 кв. м.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня

2015 року провадження у справі за позовом ПрАТ «Бердянськбуд» до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витребування майна закрито в частині позовних вимог до ОСОБА_5

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого

2016 року позов ПрАТ «Бердянськбуд» задоволено. Визнано поважною причину пропуску ПрАТ «Бердянськбуд» строку звернення до суду.

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво, видане ОСОБА_4 03 жовтня

2002 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохнею О. В., за реєстровим № 3810, про право власності на нерухоме майно - будівлю гаража, загальною площею 157,7 кв. м, що складається з: основних будівель, оглядової ями, споруд, та знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1.

Вилучено у ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Бердянськбуд» гараж розміром

30,5 кв. м, який є складовою частиною нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, яка складається з: основної будівлі «А», загальною площею 157,7 кв. м, оглядової ями під «А», основної будівлі «А1», замощення асфальтового № 1, що розташовані на земельній ділянці площею

456 кв. м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що товариство є власником спірного нерухомого майна, яке вибуло із володіння та власності поза його волею в результаті прилюдних торгів, які рішенням Господарського суду Запорізької області від 24 квітня 2013 року визнані недійсними, а тому свідоцтво про придбання спірного нерухомого майна підлягає визнанню недійсними, а спірне нерухоме майно - поверненню з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У липні 2016 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області

від 10 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області

від 21 червня 2016 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у ОСОБА_8 як голови правління товариства, відсутні повноваження на підписання позовної заяви від імені товариства, оскільки повноваження у голови правління виникають з моменту затвердження його на цій посаді загальними зборами, а не на підставі трудового контракту. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки товариству було відомо про продаж з публічних торгів будівлі гаража ОСОБА_4 та про перехід до останнього права власності на будівлю, тому позивачем пропущено строк позовної давності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 30 листопада 2016 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

У вересні 2016 року від ПрАТ «Бердянськбуд» надійшли заперечення на касаційну скаргупредставника ОСОБА_3 - ОСОБА_7, в яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення судів першої й апеляційної інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки фактично зводиться до переоцінки доказів, яким суди надали належну оцінку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України 2004 року щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності від 01 листопада 2001 року № 654 право власності на будівлю, що складається з основних будівель «А, А1», оглядової ями та споруд по АДРЕСА_1, зареєстровано за ПрАТ «Бердянськбуд».

Згідно із пунктами 1.1 та 2.1 Статуту ПрАТ «Бердянськбуд» змінено тип акціонерного товариства із ЗАТ «Бердянськбуд» на ПрАТ «Бердянськбуд», яке є повним правонаступником ЗАТ «Бердянськбуд».

На підставі акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого відділом державної виконавчої служби Бердянського міського управління юстиції 30 вересня 2002 року, приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохнею О. В. видано 03 жовтня 2002 року ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що складається з основних будівель «А», оглядової ями та споруд, загальною площею 157,7 кв. м, та придбане ним на зазначених торгах.

На підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 2011 року право власності на спірне майно 28 вересня 2011 року зареєстровано за ОСОБА_3

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24 квітня 2013 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду

від 24 вересня 2013 року, визнано недійсними прилюдні торги, проведені та оформлені протоколом Запорізької філії Спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст» Міністерства юстиції України від 24 вересня 2002 року № 35, з продажу будівлі гаража (загальною площею 157,7 кв. м), що складається з: основних будівель, оглядової ями, споруд, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Господарським судом встановлено, що рішенням Бердянського міського суду Запорізької області від 15 квітня 2002 року скасований акт опису та арешту майна

від 28 травня 2001 року, тому у державного виконавця були відсутні правові підстави для передачі спірного майна на реалізацію до Спеціалізованого державного підприємства «Укрспецюст», тобто фактично на прилюдних торгах реалізовано майно, яке не перебувало під арештом, а отже, не підлягало реалізації.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 02 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року, встановлено, що спірне майно вибуло з власності ЗАТ «Бердянськбуд» у незаконний спосіб, а отже, подальші угоди не породжують обумовлених ними правових наслідків. Із визнанням судовим рішенням торгів недійсними відпали правові підстави для набуття права власності на це нерухоме майно іншими особами, які його придбавали у зв'язку із цими торгами.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а

стаття 388 цього Кодексу встановлює правила реалізації власником його права на витребування майна від добросовісного набувача.

Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частина третя цієї ж статті передбачає самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

Майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, при цьому суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

Отже, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що в результаті прилюдних торгів поза волею ПрАТ «Бердянськбуд» із його володіння і власності вибуло спірне нерухоме майно.

Відхиляючи доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами строку позовної давності, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давності у відповідності до статті 257 ЦК України встановлена тривалістю у три роки.

За змістом частин четвертої та п'ятої статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо ж суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, визнання причин пропущення строку позовної давності поважними чи ні, належить до повноважень суду, і такі критерії є оціночними.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність поважних причин пропущення строку позовної давності позивачем, оскільки підставою для звернення до суду із вказаним позовом є визнання недійсними прилюдних торгів, і рішення суду про визнання торгів недійсними ухвалено Господарським судом Запорізької області від 24 квітня 2013 року, і набрало законної сили 24 вересня 2013 року.

Суд касаційної інстанції у відповідності до статті 400 ЦПК України не може встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що у ОСОБА_8 як голови правління товариства відсутні повноваження на підписання позовної заяви від імені товариства, не заслуговує на увагу, оскільки з головою правління

ОСОБА_8 09 січня 2001 року укладений та затверджений контракт та згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців ОСОБА_8 є керівником та підписантом ЗАТ «Бердянськбуд».

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалили законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 лютого

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І. Усик