КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/2502/18
Провадження № 2/488/1428/18 р.
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

19.09.2018 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,
при секретарі судового засідання Тузові Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» до ОСОБА_3, третя особа: Корабельний відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про звільнення майна з під арешту , -
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством "Перший Український ОСОБА_2 банк", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_2», та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 6481196, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 35 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.
В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між відповідачем та позивачем було укладено іпотечний договір від 25.06.2008р., посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, за р.№ 1461, відповідно до умов якого, остання передала в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.
На підставі вищевказаного Договору іпотеки, у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань за Кредитним Договором, державним реєстратором Миколаївської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації" Миколаївська обл. було прийнято рішення про передачу вищевказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, у власність позивачу, про що було прийнято відповідне рішення № 40841997 від 26.04.2018 року і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором, здійснено запис про право власності за № 25913304.
На теперішній час позивачу стало відомо про наявність арештів, які були накладені на належну йому нерухомість, і позивач як іпотекодержатель, має пріорітетне право на задоволення своїх вимог за рахунок іпотеки переважно вимог інших осіб, а через це державний виконавець не мав підстав для звернення стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями.
Таким чином, існуючий на даний час арешт повністю унеможливлює реалізацію ПАТ «ПУМБ» своїх прав та інтересів щодо володіння та розпорядження належним йому майном.
Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надала.
Представник Корабельного ВДВС міста ОСОБА_1 ГТУЮ в судове засідання не з"явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надав.
Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Згідно ч.І ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», (у редакції, що була чинною на момент накладення арешту на заставлене майно), звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.
Судовим розглядом встановлено, що 25.06.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір № 6481196, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 35 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.
В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між відповідачем та банком було укладено іпотечний договір від 25.06.2008р., посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, за р.№ 1461, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.
Відповідно до ст. 7 Закону України Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
На підставі умов вищевказаного Договору іпотеки, у зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань за Кредитним Договором, державним реєстратором Миколаївської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації" ОСОБА_5 було прийнято рішення про передачу вищевказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, у власність позивача, про що було прийнято відповідне рішення № 40841997 від 26.04.2018 року і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором, був здійснений запис про право власності за № 25913304.
Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд, аналізуючи вищезазначені обставини справи, прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами.
Доказів, які спростовують висновки суду, судовим розглядом не здобуто.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обовязок сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Перший Український ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1 762,00 грн.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено, відповідно до п.п. 15, 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р.), до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Суддя Л.І. Селіщева