Справа № 450/3317/17 Провадження № 2/450/696/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, третя особа Головне управління юстиції у Львівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить суд визнати неправомірними дії державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 щодо відмови у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 03.01.2011 року та реєстрації права власності на нерухоме майно; зобов'язати державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 видати ОСОБА_1 свідоцтва про траво на спадщину за заповітом на все спадкове майно після смерті ОСОБА_3, яка померла 03.01.2011 року та зареєструвати право власності на вказане майно.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 08 січня 2011 року померла тітка позивачки ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої окрім іншого увійшов житловий будинок № 207 в селі Старе Село, вулиця Зелена, Пустомитівського району Львівської області (свідоцтво про право власності від 20 серпня 1989 року, серія КММ № 000112). Тітка на випадок своєї смерті розпорядилася своїм майном, а саме 21.07.2003 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Старосільської ради Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до цього заповіту ОСОБА_3 на випадок своєї смерті житловий будинок та все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1. 11 липня 2011 року позивачка звернулася до Пустомитівської державної нотаріальної контор з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якої була заведена спадкова справа № 232/2011 року. До 2017 року вона неодноразово в усному порядку зверталася до державного нотаріуса з вимогою видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті тітки, однак мені було безпідставно відмовлено. 04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до Пустомитівської державної контори з вимогою видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3. Однак, Пустомитівською державною нотаріальною конторою поштою було надіслано відповідь №1206 від 18.10.2017 року, де зазначено, що позивачем пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. В листі процитовано ч. З ст. 1268 ЦПК України, якою передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Звертаючись у 2011 року до Пустомитівської державної нотаріальної контори позивачем була подано довідка № 537 від 07 липня 2011 року видана виконкомом Старосільської сільської ради Пустомитівського району, що знаходиться у матеріалах спадкової справи, яка підтверджує те, що вона постійно проживала разом із тіткою до дня її смерті. Також при зверненні з заявою до Пустомитівської державної нотаріальної контори до заяви повторно була додана довідка виконавчого комітету Старосільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1364 від 18.10.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 постійно проживала разом із тіткою ОСОБА_3 до дня її смерті 03.01.2011 року, здійснювала догляд за нею, займалася похоронами, та акт від 03.10.2017 року, підписаний сусідами ОСОБА_4, Сарабун 1.1, та ОСОБА_5 Також у відповіді Пустомитівської державної нотаріальної контори №1206 від 18.10.2017 року процитовано п. 3.22 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуаційної організації, управління житлового кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із цим спадкодавцем. Така довідка органу місцевого самоврядування як зазначалося вище подавалася позивачем двічі, однак до уваги державним нотаріусом взята не була. Оскільки ОСОБА_1 постійно проживала разом з тіткою ОСОБА_3 на час відкриття спадщини у житловому будинку за адресою: с. Старе Село, вул. Зелена, 207, Пустомитівський район, Львівська область, вона вважаюся такою, що прийняла спадщину після її смерті. А, отже дії державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 щодо відмови у реєстрації за ОСОБА_1 права власності та видачі відповідних свідоцтв на нерухоме майно вважаю неправомірними. З огляду на що, просить суд позов задоволити.

05.12.2017 року провадження у справі відкрито.

У судове засідання позивач та її представник не зявилися, подали на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просив позовні вимоги задоволити.

Відповідач державний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу ОСОБА_2, в судове засідання не зявилася, подала на адресу суду заперечення на позовну заяву, в яких проти задоволення позову заперечила, покликаючись на те, що позовні вимоги мають стосуватися іншого відповідача, а саме відповідного органу місцевого самоврядування, а також що позивачем не зазначено норму закону, яку порушено відповідачем. Вказала, що у спадковій справі № 232/2011 є довідка № 1240 від 22.08.2017 року, видана секретарем Старосільської сільської ради, в якій стверджується про те, що на день смерті ОСОБА_3 з нею зареєстрованих осіб в житловому будинку не було. Згідно із п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5 «Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, та інші документи. На даний час, згідно з п. п. 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 року № 296/5 вбачається: «У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Отже, одним зі способів підтвердження місця постійного проживання, згідно до цього Порядку, є відмітка у паспорті про реєстрацію місця проживання. При огляді оригіналу паспорта позивачки, стор.11, вбачається, що місцем реєстрації її проживання є с. Старе Село, вул. Підзамче, Пустомитівського району. 06 жовтня 2017 року позивачка подала до нотаріальної контори заяву про видачу її свідоцтва про право на спадщину; чергову довідку секретаря виконкому Старосільської сільської ради № 1364 від 04.10.2017 року, якою стверджується, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із тіткою ОСОБА_3 до дня смерті 03.10.2011 року (спадкодавець помер 03 січня 2011 року), акт показів свідків, (законом не передбачено доказування фактів, які мають юридичне значення, в нотаріальному порядку) - на випадок неможливості його видачі-просила письмово повідомити про відмову. 18 жовтня 2017 року нотаріальною конторою направлена відповідь заявнику. Таким чином, ОСОБА_1 на думку відповідача спонукає її до вчинення неправомірних дій, зокрема, безпідставно вимагає видати її свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, належний спадкодавцю ОСОБА_3, надає протилежні за змістом довідки, яким суд повинен надати правову оцінку. В судове засідання відповідач не зявилася, в своєму запереченні просить суд позов розглядати без участі представника Пустомитівської державної нотаріальної контори.

Представник третьої особи Головного управління юстиції у Львівській області Пустомитівського району Львівської області у судове засідання не зявився, подав на адресу суду, в якій при вирішення спору поклався на розсуд суду, просив справу розглядати у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, померла 03.01.2011 року, що вбачається із копії свідоцтва про смерть від 04.01.2011 року, серія I-СГ № 234261, виданого Старосільською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 1.

З копії заповіту від 21.07.2003 року посвідченого секретарем Старосільською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, реєстровий № 69, вбачається що за життя ОСОБА_3 на випадок своєї смерті житловий будинок та все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 позивачу по справі.

Судом встановлено, що 11 липня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до Пустомитівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі якої нотаріусом ОСОБА_6 була заведена спадкова справа № 232/2011 року.

Як на підтвердження права на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивачем ОСОБА_1 подано до спадкової справи довідку секретаря виконкому Старосільської сільської ради № 1364 від 04.10.2017 року, якою стверджується, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із тіткою ОСОБА_3 до дня смерті 03.10.2011 року (спадкодавець помер 03 січня 2011 року), акт показів свідків, копії яких наявні в матеріалах справи.

Разом з тим, судом встановлено, що з моменту звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину з липня 2011 року по жовтень 2017 Пустомитівською державною нотаріальною конторою не було вчинено жодних дій спрямованих на видачу даного свідоцтва чи на відмову у його видачі.

Разом з тим з наявно їв матеріалах справи відповіді Пустомитівськокої державної нотаріальної контори від 18.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 пропущено шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні відомості про фактичне проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем на час її смерті, а довідка органу місцевого самоврядування № 537 від 07.07.2011 року (при наявності відмітки в паспорті про місце реєстраціє) є лише доказом місця перебування фізичної особи. Вказані висновки були зроблені Пустомитівською державною нотаріально конторою на підстав довідки Старосільської сільської ради № 1240 від 22.08.2017 року, на підставі якої ОСОБА_3, яка померла 03.2011 року до дня смерті була зареєстрована в житловому будинку № 207 (раніше буд. 137) по вул. Зеленій в с. Старе Село, Пустомитівського району Львівської області. На день смерті разом з нею зареєстрованих осіб в житловому будинку не було.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно до абзацу 5 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV в редакції за період з 11.12.03 року по 02.09.2014 р. місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, визначеного для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Аналогічну позицію зайняв Верховний Суд України у своїх рішеннях, а саме в ухвалі ВСУ від 10.12.2008 року (ЄДРСРУ № 2778985, провадження № 6- 15013св07, ухвалі ВСУ від 11.03.2009 року (ЄДРСРУ № 3268572, провадження № 6-27745св08); ухвалі ВСУ від 03.11.2010 року (ЄДРСРУ № 12301791, Провадження № 6-7165св09); ухвалі ВССУ від 24.01.2011 року (ЄДРСРУ № 13706027, Провадження № 6-2064св10), в яких зазначено, що саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину.

Підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки Законом.

Частиною 1 статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначено виключні підстави відмови у вчиненні нотаріальних дій, а саме Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до п.п. 3.21, 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України згідно із змінами, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 3851/5 від 04.12.2017, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Разом з тим на момент звернення до суду із вказаним позовом діяв п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України відповідно до якого затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуаційної організації, управління житлового кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із цим спадкодавцем.

З огляду на вище наведене, беручи до уваги, що в матеріалах спадкової справи була наявна довідка відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із цим спадкодавцем, проте з 2011 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом нотаріусом не було вчинено жодних дій, спрямованих на видачу свідоцтвап про право на спадщину чи відмову у видачі такого, обґрунтованою є позовна вимога позивача про визнати неправомірними дії державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 щодо відмови у вчиненні нотаріальних дій, а саме: видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 03.01.2011 року та реєстрації права власності на нерухоме майно.

Разом з тим, беручи до уваги зміни внесені до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України згідно із змінами, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 3851/5 від 04.12.2017, в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 видати ОСОБА_1 свідоцтва про траво на спадщину за заповітом на все спадкове майно після смерті ОСОБА_3, яка померла 03.01.2011 року та зареєструвати право власності на вказане слід відмовити за безпідставністю.

На підставі ст. 1268 ЦК України, ст. 34, 49, 50 ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, керуючись ст.ст. 12-13, 76, 141, 258-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2, третя особа Головне управління юстиції у Львівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задоволити частково.

Визнати неправомірними дії державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 щодо відмови у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 03.01.2011 року та реєстрації права власності на нерухоме майно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з державного нотаріуса Пустомитівської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7