Справа №333/1483/18
Провадження №2/333/1300/18
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28 березня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Піх Ю.Р., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпропетровської області ОСОБА_2, приватного нотаріуса ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління Держпровспоживслужби в Запорізькій області про захист прав споживачів, звільнення майна з-під арешту, та визнання кредитного договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

26.03.2018 року позивач звернулася до суду з позовом про захист прав споживачів, звільнення майна з-під арешту, та визнання кредитного договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Вивчивши подану заяву та долучені документи, прихожу до висновку, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177, 311 ЦПК України.

Згідно ст.9 ЦПК України цивільне судочинство судах провадиться проводиться державної мовою. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснеянн, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку встановленому ЦПК України.

Суддя не зобов'язаний виконувати роботу перекладача при вирішенні питання по справі, що може викликати помилки в судовому рішенні не з вини суду. Тому позовна заява, апеляційна чи касаційна скарги повинні подаватись державною мовою.

Всупереч вимогам позовна заява викладена позивачем на російській мові.

В порушення ч.3 п. 10 ст.175 ЦПК України відсутні підтвердження заявника про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач не вказує ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, оскільки відповідач є юридичною особою, зареєстрованою за законодавством України.

Також з позову незрозуміло чому в якості третьої особи по справі зазначено Головне Управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, позивач не обґрунтовує яким чином рішення в справі може вплинути на його права та обов'язки.

В порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позові відсутній обґрунтований розрахунок сум, які позичав просить стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк», що також є обов'язковою вимогою до позовної заяви.

Крім того, позовна заява не містить, як того вимагає ЦПК України, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору. Позивач у позовній заяві не зазначає чи звертався він до відповідача у зв'язку з обставинами, що виникли та яку було надана відповідь чи прийнято рішення (п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Позивач вважає, що за заявленими ним позовними вимогами, він звільнений від сплати судового збору згідно правил Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до частини 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Поняття споживача визначено в пункті 22) частини 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

З наведеного випливає, що не можна ототожнювати договірні правовідносини, які випливають із реалізації особою своїх прав як споживача і безпосередньо прав особи як споживача при реалізації нею даного свого права.

В даному випадку позов пред'явлено ОСОБА_1 в порядку захисту свого майнового права і як сторони кредитного договору, а правовими підставами заявленого позову позивач вказує порушення відповідачем норм матеріального права, які регулюють договірні правовідносини.

Судом встановлено, що позовні заяви про визнання недійсними кредитного договору, стягнення моральної шкоди та зняття арешту з майна є позовною заявою майнового характеру, так як позивач в своєї позовній заяві ставлять питання про визнання недійсними кредитного договору, а у разі задоволення судом цього позову автоматично настануть майнові наслідки визнання кредитного договору недійсними. Тому суд вважає, що вказану категорію справи потрібно вважати майновим спором та при подачі позову повинно бути сплачено судовий збір у відповідності до Закону України Про судовий збір за подачу позовів майнового характеру.

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 5 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р.

На підставі п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 зі змінами, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Таким чином, позивач не вказав в чому полягає заподіяна йому моральна шкода, які саме дії та/або бездіяльність відповідача, на думку позивача, є неправомірними та не надано розрахунків на підтвердження заявлених вимог щодо моральної шкоди.

Позивачем не зазначені докази в частині вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди; не надано розрахунків на підтвердження заявлених вимог щодо моральної шкоди, а саме з чого виходив позивач, вимагаючи в відшкодування моральної шкоди 15 000,00 доларів США.

Крім того, позивачем в позовній заяві заявлено вимогу про зняття арешту з майна, але докази які підтверджують вказану обставину в матеріалах справи відсутні, позивачем дану вимогу не обґрунтовано.

Таким чином, суддя приходить до висновку про необхідність надати заявникам термін для усунення зазначених недоліків.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк», приватного нотаріуса Дніпропетровської області ОСОБА_2, приватного нотаріуса ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління Держпровспоживслужби в Запорізькій області про захист прав споживачів, звільнення майна з-під арешту, та визнання кредитного договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Розяснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважаться неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р. Піх