АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2755/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про право власності та
інші речові права про приватну влісність
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 640/19878/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт -Сервіс», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, про витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування рішень державного реєстратора, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 19 січня 2018 року у складі судді Зуба Г.А.,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт -Сервіс» (ТОВ «АН Естет-Сервіс») житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0843 га за вказаною адресою, скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної про державну реєстрацію права власності ТОВ «АН Естет-Сервіс» на спірне нерухоме майно, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідні записи.

03 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 468,5 кв.м, з надвірними будівлями та земельну ділянку кастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0843 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить на праві власності ТОВ «АН «Естейт-Сервіс» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна. В обґрунтування заяви зазначив, що спірне нерухоме майно виставлено на продаж в Інтернет-виданні «Бесплатка», а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення заявленого ним позову.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 468,5 кв.м, з надвірними будівлями та земельну ділянку АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0843 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить на праві власності ТОВ «АН «Естейт-Сервіс» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, виданого 24 жовтня 2016 року, видавник: ТОВ «АН Естейт-Сервіс» ОСОБА_2, до набрання рішенням законної сили у даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просила ухвалу скасувати, прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити. В обґрунтування скарги зазначила, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що спірне нерухоме майно може бути відчужене.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення про задоволення заявленого ОСОБА_1 позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 червня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається із матеріалів справи, предметом заявленого ОСОБА_1 позову є вимоги про витребування із незаконного володіння ТОВ «Агенство нерухомості Естейт-Сервіс» житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою.

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне нерухоме майно, яке належить на праві власності ТОВ «АН «Естейт-Сервіс» може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення заявленого ОСОБА_1 позову.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 19 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 червня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова