АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 752/5464/17 Головуючий в І інстанції: Ладиченко С.В.
апеляційне провадження № 22-ц/796/74/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі -Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Національного президентського оркестру, третя особа: Міністерство оборони України про визнання трудового контракту недійним,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Національного президентського оркестру про визнання трудового контракту недійним.

В обґрунтування позову зазначала, що до 21 лютого 2017 року вона працювала на посаді артиста духового оркестру Національного президентського оркестру на умовах безстрокового трудового договору.

20.12.2016 року її було ознайомлено з наказом директора Національного президентського оркестру № 120 «Про повідомлення щодо зміни істотних умов праці художнього та артистичного персоналу Національного президентського оркестру».

Вказаним наказом її було повідомлено про зміну істотних умов праці, а саме: зміну форми трудового договору, що укладений між Національним президентським оркестром та нею, на контракт та поставлено до відома, що у випадку її незгоди зі зміною істотних умов праці після спливу двох місяців з моменту повідомлення, трудовий договір з нею буде припинено.

Підставою для видачі наказу №120 від 20.12.2016 року для відповідача став Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016 року №955-УІІІ. Вона змушена була підписати контракт, який погіршував її умови праці, як найманого працівника, з умовами якого вона не згодна.

Позивач вважає, що видання наказу №120 від 20.12.2016 року з боку директора Національного президентського оркестру було нічим іншим, як одноособовим безпідставним рішенням, вказаний наказ адміністрацією оркестру з профспілковим комітетом погоджений не був, як того вимагає ст.247 КЗпП України, ст. ст.21, 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», в той час коли профспілковий комітет в оркестрі існує та відповідним чином зареєстрований. Також з нею не було припинено раніше укладений безстроковий трудовий договір від 26 листопада 2006 року, чим відповідач порушив загальні умови доктрини трудового права щодо принципів відносин роботодавця з працівником.

Посилаючись на викладене, та з урахуванням збільшених позовних вимог, ОСОБА_2 просила задовольнити позов та визнати недійсним трудовий контракт від 22.02.2017 року, укладений між нею та Національним президентським оркестром, й зобов'язати відповідача відновити їй попередні умови праці, визначені трудовим договором від 12.10.2007 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання трудового контракту недійсним - відмовлено.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 лютого 2018 р. у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання трудового контракту від 22.02.2017 р. недійсним та зобов»язання відновити ОСОБА_2 попередні умови праці, визначені трудовим договором від 12.10.2007 р., -відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представники відповідача та третьої особи проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2

Частинами 1, 3 статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов»язки і відповідальність сторін ( в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_2 з 12.10.2007 року працювала у Національному президентському оркестрі на підставі безстрокового трудового договору(а.с.68-71).

Згідно з довідкою Міністерства культури України про включення закладу культури до базової мережі загальнодержавного рівня, Національний президентський оркестр - є закладом культури та має державну форму власності, засновником якого є Міністерство оборони України.

Відповідно до п. 6 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року № 955-VIII, внесені зміни до Закону України «Про культуру» , текст статті 21 викладено в такій редакції: «1. Керiвники державних та комунальних закладiв культури призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту строком на п'ять рокiв за результатами конкурсу. 2. Трудовi вiдносини з професiйними творчими працiвниками (художнiм та артистичним персоналом) державних та комунальних закладiв культури оформлюються шляхом укладення контрактів.

Формування кадрового складу художнього та артистичного персоналу державних та комунальних закладiв культури здiйснюється на конкурснiй основi в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної полiтики у сферах культури та мистецтв.

За результатами конкурсу з переможцем з числа кандидатів укладається контракт строком вiд одного до трьох років за формою, визначеною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах культури та мистецтв. Пiсля настання дати закінчення строку дiї контракт вважається продовженим на строк, на який вiн був укладений, якщо жодна iз сторiн за мiсяць до цiєї дати письмово не поiнформувала iншу сторону про своє бажання припинити дiю контракту.

Керівник державного чи комунального закладу культури може брати участь у конкурсi, передбаченому цiєю частиною, на посаду художнього керiвника у вiдповiдному закладi. У разi якщо керiвник державного чи комунального закладу культури стане переможцем конкурсу на посаду художнього керівника, вiн може здійснювати суміщення посад (професiй) керiвника вiдповiдного закладу культури та художнього керiвника. У такому разi укладається контракт строком на п'ять рокiв».

Пунктами 2, 3 Прикінцевих положень вказаного Закону передбачено, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини 3 статті 21 Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну «законодавство») від 9 липня 1998 року № 12-рп/98, виходячи із необхідності посилання правових засобів захисту прав громадян у галузі праці, унеможливлення їх ущемлення, додержання вимог ратифікованої Україною Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємства, Конституційний Суд України визнав за доцільне в подальшому обмежити визначення сфери застосування контракту лише законами, що є прерогативою Верховної Ради України, що відповідає спірним правовідносинам.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року № 955-VIII, прийнятим Верховною Радою України, передбачено, що з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

20 грудня 2016 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року № 955-VIII, який набув чинності 6 листопада 2016 року, директором Національного президентського оркестру видано наказ № 120 «Про повідомлення щодо зміни істотних умов художнього та артистичного персоналу Національного президентського оркестру», яким повідомлено працівників художнього та артистичного персоналу Національного президентського оркестру особисто під підпис про зміну істотних умов праці, а саме: зміну форми трудового договору, що укладений між Національним президентським оркестром та працівником художнього та артистичного персоналу, на контракт відповідно до форми, затвердженої наказом Міністерства культури України від 2 серпня 2016 року № 624, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 18 серпня 2016 року за № 1146/29276.

На підставі ч. 3 ст. 32 КЗпП у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці.

Судом встановлено, що позивачка погодилася продовжувати роботу у нових умовах, 22.02.2017 року,підписавши контракт (а.с.7).

Суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про те, що при укладанні контракту будь-яких порушень закону відповідачем не допущено, трудові права позивачкипри переводі її на контрактну форму трудового договору не порушені, підстав для визнання трудового контракту недійним немає, а тому суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем були порушені вимоги ст. 39 Закону України «Про професійні спілки,їх права та гарантії діяльності» не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки обов'язкова згода профспілкового комітету відповідно до ст.247 КЗпП України на зміну умов трудового договору на контракт не передбачена, а звільнення працівника у даному випадку не відбувалося.

Твердження апеляційної скарги проте, що наказ №120 від 20.12.2016 року директора Національного президентського оркестру не визначає зміни істотних умов праці, є безпідставними. Відповідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», відмова працівника укласти контракт може бути підставою для припинення трудового договору за п.6 ст. 36 КЗпП України у тому разі, коли відповідно до законодавства така форма трудового договору для даного працівника була обов'язкова.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» передбачено укладення контракту з працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури.

Окрім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого органу Національного президентського оркестру в особі директора ОСОБА_3, третя особа Міністерство оборони України про скасування наказу №129 від 20.12.2016 р. та зобов»язання вчинити дії.

Доводи позивачки про те, що відповідач повинен був припинити з нею трудовий договір, зробити повний розрахунок при звільненні, звільнити та прийняти на роботу на нових умовах, не заслуговують на увагу і не є підставою для визнання трудового контракту недійсним, оскільки позивачка погодилася продовжувати роботу на тій самій посаді на підставі контракту, і трудовий договір з нею вважається продовженим на нових умовах контракту.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленого судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючої в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова виготовлена 26 березня 2018 р.

Головуючий:

Судді: