Постанова

Іменем України

15 березня 2018 року

м. Київ

справа № 760/21102/16-ц

провадження № 61-6071св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

стягувач - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

представник стягувача - Гречкосій Алла Володимирівна,

боржник - ОСОБА_5,

заінтересована особа - державний виконавець Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Юрчик ІннаОлександрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва у складі судді Шереметьєвої Л. А. від 29 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Антоненко Н. О., Шкоріної О. І. від 27 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2016 року представник публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Солом'янський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) Юрчик І. О., у якій просив визнати незаконними дії державного виконавця Юрчик І. О. щодо винесення постанови від 10 червня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу та скасувати зазначену постанову.

Звертаючись до суду з указаною скаргою, представник ПАТ «Родовід Банк» посилався на те, що при винесенні 10 червня 2016 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець не виконав вимог статті 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, зокрема, не вжив усіх належних заходів для розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до відповідних органів.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року в задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що винесена державним виконавцем Солом'янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Юрчик І. О. постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV є правомірною, оскільки державний виконавець здійснив відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону № 606-XIV заходи щодо встановлення належного на праві власності майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення, проте майна, яке належить боржнику, не встановили.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року апеляційну скаргу представника ПАТ «Родовід Банк» відхилено, а ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк», правильно виходив із того, що державний виконавець Юрчик І. О. на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV обґрунтовано повернула виконавчий документ стягувачу, про що винесла відповідну постанову, оскільки на виконання вимог Закону № 606-XIV державним виконавцем були направлені запити у відповідні установи з метою встановлення належного на праві власності майна у боржника, наявність якого в останнього не виявлено.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не встановили всіх фактичних обставин, які мають значення для справи, зокрема, не врахували, що державний виконавець Юрчик І. О. не реалізувала всіх заходів примусового характеру, передбачених Законом № 606-XIV, щодо встановлення належного на праві власності майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення, та передчасно винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15 лютого 2018 року до Верховного Суду надійшла вказана справа.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом установлено, що 18 березня 2016 року Солом'янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 760/15715/15-ц про стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» в рівних частинах судового збору по 452 грн 90 коп.

Постановою державного виконавця Солом'янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Юрчик І. О. від 18 травня 2016 року за заявою ПАТ «Родовід Банк» відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом про стягнення із ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» судового збору у розмірі 452 грн 90 коп.

Постановою державного виконавця Солом'янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Юрчик І. О. від 10 червня 2016 року виконавчий лист № 760/15715/15-ц, виданий 18 березня 2016 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» судового збору у розмірі 452 грн 90 коп., повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV.

Положеннями статті 1 Закону № 606-XIV, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 3 частиною третьою статті 11 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого

провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та

учасників виконавчого провадження необхідні для проведення

виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі

конфіденційну.

Із постанови державного виконавця Солом'янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Юрчик І. О. про повернення виконавчого листа стягувачу від 10 червня 2016 року вбачається, що у результаті вжитих державним виконавцем заходів у боржника не виявлено майно, на яке може бути звернуто стягнення, а саме, згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС України у м. Києві транспортні засоби за боржником не зареєстровані; згідно відповіді ДПС України: інформація стосовно боржника - фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; з відповіді ДПС України: інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями до ДПС України від відкритих фінансових установ не надходила. Згідно відповіді УПФ України інформації не знайдено. Відповідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості стосовно майна боржника відсутні. За місцем реєстрації боржника майно, на яке можливо звернути стягнення відсутнє (а. с. 13).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Встановивши, що державний виконавець Солом'янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ЮрчикІ. О. здійснила передбачені Законом № 606-XIV заходи щодо встановлення належного на праві власності майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення, проте майна, яке належить боржнику, не встановили, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про правомірність винесеної державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV.

Доводи касаційної скарги про те, що державний виконавець Юрчик І. О. не вжила всіх належних заходів для встановлення на праві власності майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення, не узгоджуються з матеріалами справи. Касаційна скарга не містить посилання на докази незаконності дій державного виконавця та належність на праві власності майна у боржника, що не було виявлено державним виконавцем.

Указані в касаційній скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій по суті вирішення спору, тому вони зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

З урахуванням наведеного висновки судів попередніх інстанцій про правомірність повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV є правильними.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило