Справа № 694/360/18 Провадження №2-з/694/4/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

02.04.2018 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, згідно якої вказує, що вона має намір подати позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 вказує, що нею за час шлюбу з ОСОБА_2 було придбане наступне майно: в 2007 році по договору купівлі-продажу був придбаний житловий будинок з надвірними спорудами по вулиці Дружби, 27 в м. Звенигородка Черкаської області, в якому сторони спільно проживали до лютого 2018 року. Також, 28.12.2006 року по договору купівлі-продажу сторонами була придбана нежитлова споруда разом із прилеглою територією, розташована по вулиці Б.Хмельницького, 1 (бувша вул. Дімітрова) в м. Звенигородка Черкаської області. Окрім цього в процесі спільного проживання сторонами було придбано по договору купівлі-продажу рухоме майно, а саме автомобіль Mercedes Benz Sprinter, темно-сірого кольору 2005 року випуску, державний номерний знак СА 1000 HO та автомобіль Mercedes Benz Vito модель 115 cdi, темно-синього кольору 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Враховуючи, що вона має намір подати позов про поділ вказаного майна і вважає, що відповідач може відчужити дане майно, просить суд забезпечити позов шляхом: накладення арешту на майно, а саме

- житловий будинок з надвірними спорудами по вулиці Дружби 27 в м. Звенигородка Черкаської області;

- нежитлова споруда разом із прилеглою територією, розташована по вулиці Б,Хмельницького, 1 (бувша вул. Дімітрова) в м. Звенигородка Черкаської області;

- автомобіль Mercedes Benz Sprinter, темно-сірого кольору 2005 року випуску, державний номерний знак СА 1000 HO;

- автомобіль Mercedes Benz Vito модель 115 cdi, темно-синього кольору 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Також просить, вжити заходи по забезпеченню позову шляхом заборони відчуження будь- яким способом майна, що являється спільною сумісною власністю подружжя :

- житловий будинок з надвірними спорудами по вулиці Дружби, 27 в м. Звенигородка Черкаської області;

- нежитлова споруда разом із прилеглою територією, розташована по вулиці Б.Хмельницького, 1 (бувша вул, Дімітрова) в м. Звенигородка Черкаської області;

- автомобіль Mercedes Benz Sprinter, темно-сірого кольору 2005 року випуску, державний номерний знак СА 1000 HO;

- автомобіль Mercedes Benz Vito модель 115 cdi, темно-синього кольору 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1,

Крім того, просить вжити заходи по забезпеченню позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, що являється спільною сумісною власністю подружжя :

- автомобіля Mercedes Benz Sprinter, темно-сірого кольору 2005 року випуску, державний номерний знак СА 1000 HO;

- автомобіля Mercedes Benz Vito модель 115 cdi, темно-синього кольору 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Крім того заявницею через канцелярію суду надано витяги з ЄДР МВС України, з яких вбачається, що автомобіль Mercedes Benz Sprinter, темно-сірого кольору 2005 року випуску, державний номерний знак СА 1000 HO та автомобіль Mercedes Benz Vito модель 115 cdi, темно-синього кольору 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстровані за ОСОБА_2

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується:

накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

забороною вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Дослідивши матеріали клопотання про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином не обґрунтована заява про забезпечення позову в частині того, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду або зробити неможливим його виконання у разі не забезпечення позову саме у запропонований спосіб.

Зокрема, суду не надано відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову щодо накладення арешту на перераховане майно, а саме - відсутнє документальне підтвердження належності вказаного у заяві про забезпечення позову нерухомого майна відповідачу у справі, отже не обґрунтовано в достатній мірі, що такий вид забезпечення позову необхідно застосувати та він буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Відтак суд не вбачає підстав для забезпечення позову в частині нерухомого майна.

Разом з тим, докази належності відповідачу транспортних засобів заявницею було надано.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах сус-пільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «ОСОБА_1 проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «ОСОБА_6 проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обовяз-кового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Безумовно, арешт транспортних засобів є втручанням держави у право ОСОБА_2 на мирне володіння майном. Водночас, суд вважає за можливе забезпечити позов шляхом обмеження можливості ОСОБА_2 розпоряджатись цим рухомим майном, а саме заборонити його відчуження, що не перешкоджатиме відповідачу продовжувати вільно володіти та користуватись ним. Вказане втручання не є обтяжливим та не призводить до жодних незворотних наслідків. Крім того, на думку суду, заборона відчуження транспортних засобів є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки вжиття цього заходу спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства. Така мета становить суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами ОСОБА_2 Аналіз цих обставин свідчить про те, що заборона відчуження транспортних засобів повністю відповідає п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також не порушує ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї ж Конвенції. Крім того такий спосіб забезпечення є найменш обтяжливим для відповідача.

Щодо забезпечення позову шляхом зупинення продажу вказаного майна, то суд зауважує, що позивачкою не надано доказів того, що спроби такого відчуження здійснюються відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дана заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153,353 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт у вигляді заборони відчуження на автомобіль Mercedes Benz Sprinter, темно-сірого кольору 2005 року випуску, державний номерний знак СА 1000 HO та автомобіль Mercedes Benz Vito модель 115 cdi, темно-синього кольору 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстровані за ОСОБА_2.

Копію ухвали направити заявнику та сторонам по справі та до Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення (підписання) (ч.ч.1,2 ст.261 ЦПК України).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на ухвалу можуть бути подані протягом 15 днів з дня її складення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Д.І. Сакун