РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12 липня 2018 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кравець І. А.

(Справа № 285/225/18, провадження у справі № 2/0285/448/18)

розглянув у судовому засідання у загальному поряду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про стягнення з останнього суми боргу в розмірі 7000 грн. та проценти в розмірі 3 809 грн., а також зобовязання відповідача повернути йому автомобіль марки Форд Скорпіо 2.0 1, рік випуску 1993, номер шасі WFONXXGAGNPU17400, тип ТЗ легковий універсал, д.н. НОМЕР_1.

14 червня 2018 року ухвалою суду було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду в частині зобовязання відповідача повернути йому автомобіль марки Форд Скорпіо 2.0 1, рік випуску 1993, номер шасі WFONXXGAGNPU17400, тип ТЗ легковий універсал, д.н. НОМЕР_1, в звязку з чим суд продовжує розгляд позовної вимоги лише щодо стягнення грошових коштів.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що в січні 2015 року він домовився з відповідачем ОСОБА_2 про те, що останній бере на себе обовязок виконати ремонтні роботи по відновленню кузова його автомобіля марки Форд Скорпіо 2.0 1, рік випуску 1993, номер шасі WFONXXGAGNPU17400, тип ТЗ легковий універсал, д.н. НОМЕР_1, якій 10 серпня 2013 року, внаслідок ДТП, отримав механічні пошкодження. На виконання домовленостей він передав відповідачу ОСОБА_2 зазначений автомобіль та грошові кошти в сумі 7000 грн. про що останній написав розписку.

Позивач керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 536 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та посилаючись на те, що оскільки відповідач взятий на себе обовязок не виконав, гроші не повертає, зустрічі ігнорує, просить суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.

З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень статей 526 та 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Встановлено, що 16.01.2015 року відповідач ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання на виконання роботи по відновленню кузова автомобіля марки Форд Скорпіо 2.0 1, рік випуску 1993 та отримав від позивача ОСОБА_1 кошти в розмірі 7000 грн., про що написав розписку /а.с.10,59/.

Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання не виконав, отримані кошти не повернув, про що свідчать неодноразові звернення позивача до правоохоронних органів з приводу неповернення автомобіля та коштів /а.с.11,12/.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач взятих на себе зобовязань не виконав, а отриманих коштів позивачу не повертає, доказів на спростування доводів позивача не надав, суд приходить до висновку, що відповідач наданий час користується отриманими коштами без достатньої правової підстави.

Згідно положень статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У частині другій статті 1214 ЦК України з посиланням на статтю 536 цього Кодексу передбачено нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами у випадку безпідставного одержання чи збереження грошей.

За змістом статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір таких процентів визначається договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Аналізуючи зазначені норми права, можна зробити висновок, що законодавець, передбачаючи можливість нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами у випадку безпідставного одержання чи збереження грошей, не визначив у законі або іншому акті законодавства його розмір.

Проте в частині першій статті 1048 ЦК України, регулюючи проценти за договором позики (грошовим зобов'язанням), законодавець закріпив, якщо цим договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБ України.

При цьому відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 41 Конституції України, частини першої статті 317 і частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З урахуванням указаних норм міжнародного та національного права, виходячи з принципу верховенства права, закріпленого в частині першій Конституції України та пункті 1 частини третьої статті 2 ЦПК України, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, закріплених у статтях 3 та 8 ЦК України, а також враховуючи, що відповідачем було порушено право позивача на власність, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 7000 грн. та проценти за користування зазначеними коштами на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 17.01.2015 року по 15.12.2017 року в сумі 3 809,93 грн., а всього 10 809,93 грн.

Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 81, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (11700, вул. Чехова, 6 м. Новоград-Волинський Житомирської області) на користь ОСОБА_1 (11706, вул. Маяковського, 10 м. Новоград-Волинський Житомирської області, РНОКПП НОМЕР_2) грошові кошти в сумі 10 809 (десять тисяч вісімсот девять) грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (11700, вул. Чехова, 6 м. Новоград-Волинський Житомирської області) на користь ОСОБА_1 (11706, вул. Маяковського, 10 м. Новоград-Волинський Житомирської області РНОКПП) документально підтверджені судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили , якщо протягом тридцяти днів відповідачем не подано заяву про перегляд заочного рішення або позивачем апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 12.07.2018 року.

Головуючий