ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2328/18 Справа № 212/2610/18 Суддя у 1-й інстанції - Борис О.Н. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ( далі ПАТ «Кривбасзалізорудком»), про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, посилаючись на те, що він працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійні захворювання.

Висновком ЛТЕК від 27.07.1994 року позивачу первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності в зв'язку з професійними захворюваннями, з переоглядом, а 21.06.1995 року підтверджено цей відсоток, безстроково.

Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров'я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває слабкість, втому, біль в руках та попереку, відчуття оніміння рук, зниження слуху, пригнічують думки про неможливе лікування, оскільки стан здоров'я не покращується, а навпаки погіршується, що викликає сильні душевні переживання.

У зв'язку із отриманими професійними захворюваннями йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях,

яких він зазнав та продовжує зазнавати, розмір моральної шкоди позивач оцінює в 170 000 грн., та просив стягнути з відповідача.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20000 гривень 00 копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб; вирішено питання стосовно судових витрат; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що у зв'язку з отриманням професійних захворювань позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у загальному розмірі 20%, який встановлено безстроково. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров'я відсутнє. Виходячи із наведених вище обставин, суд вважав, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

В апеляційній скарзі ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний скарга мотивована тим, що позивачем жодного належного чи допустимого доказу завдання моральної шкоди та її розміру не навів, не виконав обов'язку щодо доказування своїх вимог, не дотримувався норм ЦПК України при складанні позовної заяви.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09.01.1970 року по 07.10.2005 року працював підземним слюсарем, підземним бурильником,підземним підривником, підземн6им прохідником та електрослюсарем на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», звільнився за власним бажанням,у зв'язку іщ виходом на пенсію ( копія трудової книжки а.с. 5-9).

Відповідно до висновку МСЕК від 27.07.1994 року позивачу первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності у зв'язку з професійними захворюваннями, з переоглядом, а 21.06.1995 року підтверджено цей відсоток, безстроково ( а.с. 11).

04.07.1994 року відповідачем складено Акт розслідування хронічних професійних захворювань позивача ОСОБА_1: вібраційна хвороба першої стадії, двухсторонній неврит, туговухість першої стадії ( а.с. 10), винних осіб у порушенні вимог нормативних актів не встановлено, за сплином строку давності.

Задовольняючи частково позовні вимоги районний суд обґрунтовано виходив з того, що встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. У зв'язку з отриманням професійних захворювань позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у загальному розмірі 20%, який встановлено безстроково. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров'я відсутнє. Виходячи із наведених вище обставин, суд вважав, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04 липня 1994 року (а.с. 10), причиною виникнення професійного захворювання позивача є робота в контакті з буровим обладнанням (вібрація, шум), що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо безпідставного покладення обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди на відповідача без наявності вини колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного, позивач отримав професійні захворювання, зокрема, виконуючи роботу на підприємстві відповідача.

Обов'язок відшкодування моральної шкоди покладається на роботодавця, під час роботи на якому працівник отримав професійне захворювання, а тому висновок суду першої інстанції щодо покладення обов'язку з відшкодування моральної шкоди на відповідача узгоджується з нормами діючого законодавства.

Посилання представника відповідача на практику розгляду аналогічних справ є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв'язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності їй спричинена моральна шкода. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Так, приймаючи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалість праці позивача більше в умовах впливу шкідливих факторів, розмір втрати професійної працездатності - 20 %, вину відповідача в отриманні професійних захворювань, суд першої інстанції вірно визначив розмір моральної шкоди, оскільки саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає засадам виваженості та справедливості та характеру тих моральних страждань, які отримав позивач у зв'язку з профзахворюванням.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на інших підприємствах, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко