Категорія - 79 Доповідач - Санікова О.С.
П О СТ А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого Санікової О.С.

суддів: Будулуци М.С., Канурної О.Д.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу №234/17923/17

за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року,

(суддя Михальченко А.О., ухвала постановлена 22 січня 2018 року в місті Краматорську Донецької області)

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Ванесян Р.С., посилаючись на те, що постановою державного виконавця Ванесян Р.С. від 13.11.2017 року з нього було стягнуто виконавчий збір у розмірі 6400,00 грн. Дана постанова була винесена на підставі виконавчого листа, виданого Краматорським міським судом Донецької області про вселення ОСОБА_3 у квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

02.11.2017 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Отримавши дану постанову, він 13.11.2017 року письмово звернувся до начальника Краматорського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, повідомивши про намір добровільного виконання рішення суду про вселення колишньої дружини ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1. Тобто, він був не проти добровільно виконати рішення суду, але державний виконавець, не надавши йому права на добровільне виконання рішення суду, вже в постанові про відкриття виконавчого провадження наклав на нього стягнення у вигляді виконавчого збору у розмірі 6400,00 грн.

Вважає, що державним виконавцем в порушення законодавства про виконавче провадження не було розпочато примусове виконання і не вчинялися дії, направлені на добровільне виконання рішення суду. Вважає, що виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, у тому випадку, якщо боржником в установлений для нього строк, рішення добровільно не виконано. Просив суд його скаргу на дії державного виконавця Ванесян Р.С. задовольнити та скасувати постанову від 13.11.2017 року про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 6400,00 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Ванесян Р.С. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його скаргу на дії старшого державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Ванесян Р.С., скасувавши постанову від 13 листопада 2017 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 6400 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на незаконність і необґрунтованість ухвали через неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи та неправильність установлення обставин, які мають значення для справи внаслідок неподання доказів з поважних причин; так, судові повістки він отримав в день слухання справи, у зв'язку з чим не мав змоги з'явитися до суду та надати докази, що вважає істотною підставою для їх неподання; не відповідає дійсності встановлення судом, що по справі відбулося примусове виконання рішення; судом не враховано, що після отримання 10 листопада 2017 року постанови про відкриття виконавчого провадження він 13 листопада 2017 року звернувся з письмовою заявою до державного виконавця, де зазначив про добровільне виконання рішення суду, оскільки у ОСОБА_3 була наявна копія ключів від квартири, про не створення будь-яких перешкод до її вселення, а також про необізнаність щодо причин небажання останньої вселитися, тобто про відсутність підстав для примусового виконання рішення, однак державним виконавцем, всупереч вимогам ч.1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», до спливу 10 денного строку, без належної перевірки інформації зазначеного ним у письмовій заяві було винесено постанову про стягнення з нього виконавчого збору від 13 листопада 2017 року.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання апеляційного суду не з'явився, надавши заперечення на апеляційну скаргу.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебував виконавчий лист № 234/10823/17 (2/234/4267/17) від 01.11.2017 року, що був виданий Краматорським міським судом про вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2.

02.11.2017 року на підставі виконавчого документу державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 55054778, ОСОБА_1 запропоновано добровільно виконати рішення суду протягом 10 днів, а також стягнуто виконавчий збір у розмірі 6400,00 грн.

20.11.2017 року державним виконавцем було здійснено вихід на адресу: АДРЕСА_1 та встановлено, що боржник самостійно не виконав судове рішення, про що складено акт з підписами стягувача та понятих.

Пізніш, державним виконавцем було направлено повідомлення про примусове вселення стягувача. 27.11.2017 року здійснено вихід на адресу АДРЕСА_1, про що складений акт, в якому, поряд з іншим, зазначено, що в ході проведення виконавчих дій, стягувача було вселено у вказану квартиру.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його скарги суд першої інстанції виходив з правомірності дій державного виконавця при здійсненні своїх повноважень і законності винесеної ним постанови.

Проте такі висновки суду зроблені на неповно з'ясованих обставинах і з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, яка діяла на момент розгляду справи судом першої інстанції, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно статті 386 зазначеного кодексу скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року згідно зі ст. 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи постановою про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2017 року державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 01.11.2017 року Краматорським міським судом Донецької області про вселення ОСОБА_3 у квартиру, боржник ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_3. Отже, сторонами виконавчого провадження по даній справі є боржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_3.

Але стягувач ОСОБА_3 до участі у справі залучена не була, у зв'язку з чим судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Зокрема, судом першої інстанції не з'ясовано, чи дійсно була необхідність у примусовому виконанні рішення суду.

Судом першої інстанції не надано ніякої оцінки обставинам, викладеним в заяві ОСОБА_1 про добровільне виконання рішення суду, в якій повідомляється, що у ОСОБА_3 є ключі від квартири і вона може безперешкодно користуватися квартирою.

Крім того, справа розглянута у відсутності заявника ОСОБА_1, який, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце розгляду справи повідомлений з порушенням цивільного процесуального законодавства, чим порушено принцип змагальності сторін, встановлений ст. 12 ЦПК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи 1 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернулась до начальника Краматорського відділу державної виконавчої служби із письмовою заявою про прийняття на виконання виконавчого листа, виданого Краматорським міським судом по справі №234/10823/17 від 03.10.2017 року про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні ним та вселення її у квартиру АДРЕСА_1 разом з неповнолітніми дітьми.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, якою передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача.

У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача.

У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

З матеріалів справи також вбачається, що постановою старшого державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Ванесян Р.С. від 02.11.2017 року на підставі виконавчого документу відкрито виконавче провадження ВП 55054778, ОСОБА_1 запропоновано добровільно виконати рішення суду протягом 10 днів; у п. 3 постанови зазначено про стягнення виконавчого збору у розмірі 6400,00 грн.

Як пояснив у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 після отримання ним 10 листопада 2017 року копії зазначеної постанови державного виконавця він звернувся із письмовою заявою до державного виконавця, в якій повідомляв, що рішення виконується ним у добровільному порядку; перешкод з його боку щодо вселення ОСОБА_3 в квартиру немає, остання має власні ключі від вхідної двері в квартиру і тамбурної та під'їздної дверей; з невідомих йому причин ОСОБА_3 в квартиру не бажає вселятись. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що згідно рішення суду він звільнив кімнати у квартирі, закривши свої речі в окремій кімнаті і переїхавши до іншої жінки.

Зазначена заява отримана Краматорським міським відділом державної виконавчої служби 13.11.2017 року (а.с.38).

Проте, 13 листопада 2017 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 6400 грн. Тобто зазначена постанова винесена державним виконавцем при наявності заяви боржника про добровільне виконання рішення суду про вселення стягувача ОСОБА_3 і при тому, що державний виконавець не пересвідчився, чи дійсно боржником добровільно виконано рішення суду і не здійснено будь-яких виконавчих дій примусового характеру, що є порушенням ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

В той же день, всупереч наявності заяви боржника про добровільне виконання рішення суду, сторонам виконавчого провадження направлено повідомлення державного виконавця про те, що 20 листопада 2017 року у 14.00 годин за адресою: АДРЕСА_1 відбудеться вселення ОСОБА_3 разом з неповнолітніми дітьми.

Отже, зазначене повідомлення свідчить про здійснення примусового виконання рішення, а не про перевірку добровільного виконання рішення суду, що є порушенням ч.1 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2017 року державним виконавцем було здійснено вихід на адресу: АДРЕСА_1, про що за участю стягувача та понятих складений акт, в якому зазначено, що боржником не надано доступ до приміщення, чим перешкоджає виконанню судового рішення. Разом з тим, 27 листопада 2017 року, як вбачається з акту державного виконавця, при здійсненні виходу на адресу: АДРЕСА_1 за тих самих обставин, що існували і 20 листопада 2017 року, тобто відсутності боржника, вселено стягувача у квартиру, яка вказана у виконавчому листі. При цьому у акті не зазначено у який спосіб вселена ОСОБА_3, тобто яким чином забезпечено безперешкодне входження стягувача у квартиру за відсутності боржника, а також з огляду на те, що зі змісту заяви ОСОБА_3 про прийняття на виконання виконавчого листа вбачається, що у неї відсутні ключі від квартири.

Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що фактично примусове виконання рішення не здійснювалось і тому державним виконавцем безпідставно стягнутий виконавчий збір в сумі 6 400 грн.

Виходячи із наведених норм матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини, які виникли між сторонами по даній справі, встановлених обставин, а також враховуючи, що при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем були порушені положення ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження», апеляційний суд вважає, що порушені права боржника підлягають захисту шляхом визнання дій державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору протиправними та скасування постанови від 13 листопада 2017 року.

Отже, судом першої інстанції допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Ванесян Р.С. від 13 листопада 2017 року про стягнення виконавчого збору в сумі 6 400 грн. з ОСОБА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Судді: