Справа № 495/3514/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 червня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Заверюха В.О.,

при секретарі - Червинській І.В.,

за участю - представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача - Бойко С.В.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Білгород-Дністровської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

-поновити його на посаді начальника загону охорони служби морської безпеки Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»;

-стягнути з Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на його користь невиплачену заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26.05.2018 і по день постановлення судом рішення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до наказу № 3-к від 08.01.2014 року його було прийнято на посаду начальника загону охорони служби морської безпеки Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

21.08.2017 року виконуючим обов'язки начальника філії Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» затверджено наказ «Про зміну в організації виробництва та праці», на підставі якого вирішено провести зміни в організації виробництва та праці Білгород-Дністровської філії ДП «Адміністрація морських портів України» шляхом скорочення штату.

22.06.2018 року за № 354 та 26.02.2018 року за № 369 на адресу ОСОБА_3 надійшов лист від тимчасово виконуючого обов'язки начальника Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про прийняття участі на засіданні профспілки.

Наказом № 79-к від 26.03.2018 року ОСОБА_3 звільнено з посади начальника загону охорони, служби морської безпеки, у зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_3 вважає, що його трудові права були порушені, а звільнення є незаконним внаслідок порушення роботодавцем порядку звільнення на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку з чим просить позов задовольнити.

Ухвалою від 26.04.2018 року провадження по справі відкрито та роз'яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, крім того в ухвалі суду було роз'яснено відповідачу, що відповідно до ст. 191 ЦПК України, він має право протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; роз'яснено позивачу, що йому надано п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

У визначений ухвалою строк, 15.05.2018 року представник Білгород-Дністровської філії ДП «Адміністрація морських портів України» надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідач позовні вимоги ОСОБА_3 не визнає у повному обсязі, та, посилаючись на доводи, зазначені у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки, на його думку роботодавцем Білгород-Дністровської філії ДП «Адміністрація морських портів України» дотримано порядок та процедуру звільнення ОСОБА_3 згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 37-44)

01.06.2018 року, представник позивача ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що відповідачем було допущено ряд порушень при його звільненні а саме: в порушення вимог ст. 22 ЗУ "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" відповідачем не пізніше як за 3 місяці до намічуваних звільнень не надано первинній профспілковій організації інформації щодо заходів по звільненню працівників та не проведено з ними відповідних консультацій; у поданні від 09.02.2018 року голові профспілкової організації Білгород-Дністровського морського порту про отримання згоди на звільнення ОСОБА_3 у зв'язку з скороченням штату відсутнє обґрунтування звільнення працівника, чим порушено вимоги ст. 43 КЗпП, ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх. права та гарантії діяльності»; повідомлення про запрошення ОСОБА_3 на засідання профспілкової організації Білгород - Дністровського морського торгівельного порту підписано т.в.о. начальником філії, а не головною профспілки; відповідачем не надано підтвердження про ознайомлення ОСОБА_4 з пропозиціями щодо працевлаштування останнього; в порушення вимог ст. 49 -2 КЗпП відповідачем не доведено до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, класифікації та розміру оплати праці; ОСОБА_5 не ознайомлено у двотижневий термін з наказом № 521 «Про зміни в організації виробництва та праці»; зміни у штатний розпис внесені тільки щодо скорочення посади - Начальника загону охорони, служби морської безпеки, у той час, що скорочується штат морської безпеки у кількості 10 чоловік.

Реалізуючи своє право, передбачене ст. 180 ЦПК України, представник відповідача надав заперечення на відзив, відповідно до якого просить відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Згідно з положеннями статті 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне звільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Відповідно до п.п.15,19 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 року № 9, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, відповідно до наказу № 03-к від 08.01.2014 року, ОСОБА_3 було прийнято на посаду начальника загону охорони служби морської безпеки Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». (а.с. 64)

Наказом начальника БДФ ДП «АМПУ» від 19.08.2017 року за № 520 затверджено нову організаційну структуру БДФ ДП «АМПУ». Зазначений наказ погоджено Головою первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту ОСОБА_6, про що свідчить його підпис на листку погодження до наказу. (а.с. 67-69)

Відповідно до наказу виконуючого обов'язки начальника БДФ ДП «АМПУ» № 521 «Про зміни в організації виробництва та праці» від 21.08.2017 року, з метою зменшення витрат, оптимізації чисельності персоналу та скорочення неефективних робочих місць, вирішено провести зміни в організації виробництва та праці БДФ ДП «АМПУ» шляхом скорочення штату працівників Служби морської безпеки БДФ ДП «АМПУ», в тому числі і посади начальника загону охорони, яку займав Позивач.

Зазначений наказ було погоджено у тому числі з Головою первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту ОСОБА_6, про що свідчить його підпис на листку погодження до наказу. (а.с. 71-72)

Наказом начальника БДФ ДП «АМПУ» від 25.09.2017 року за № 601 «Про попередження працівників у зв'язку з скороченням штату», погоджено Головою первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту ОСОБА_6, про що свідчить його підпис на листку погодження до наказу, в порядку ст. 42, ст. 49-2 КЗпП України, було затверджено відомість попередження працівників БДФ ДП «АМПУ» про звільнення. (а.с. 73-74)

З наказом № 601 та відомістю попередження працівників було ознайомлено всіх працівників, посади яких скорочувались, про що свідчать їх підписи, окрім ОСОБА_3

04.10.2017 року цінним листом з описом вкладення, ОСОБА_3 було направлено попередження про звільнення відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України та накази БДФ ДП «АМПУ» від 25.09.2017 року за № 601 «Про попередження працівників у зв'язку з скороченням штату» та від 21.08.2017 року за № 521 «Про зміни в організації виробництва та праці». (а.с. 75-78)

з 21.08.2017 року по 04.09.2017 рік, ОСОБА_3 згідно наказу БДФ ДП «АМПУ» від 11.08.2017 року за № 212-к, а також перебував на лікарняному з 04.09.2017 року по 27.12.2017 рік за загальним захворюванням, що підтверджується відповідними копіями листків непрацездатності. (а.с. 78-87)

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначає, що в перший робочий день після лікарняного ОСОБА_3 було запропоновано ознайомитися з наказами від 25.09.2017 року за № 601«Про попередження працівників у зв'язку з скороченням штату» та від 21.08.2017 року за № 521 «Про зміни в організації виробництва та праці», на що останній відмовився, та про що було складено відповідні Акти від 27.12.2017 року про відмову ознайомлення і підпису наказу від 25.09.2017 року за № 601 та наказу від 21.08.2017 року за № 521, в присутності та за підписом свідків, які суд приймає до уваги. (а.с. 68-69)

09.02.2018 року виконуючим обов'язки начальника філії було надано Подання за № 2541 Голові первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту ОСОБА_6 про отримання згоди на звільнення працівника - начальника загону охорони ОСОБА_3, у зв'язку зі скороченням штату. (а.с. 70)

21.02.2018 року за № 347 ОСОБА_3 було надано повідомлення щодо проведення засідання первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту 22 лютого 2018 року об 12:00 год., від отримання якого останній відмовився про що було складено відповідний Акт від 22.02.2018 року в присутності та за підписом свідків. (а.с. 94-95)

Крім того, 22.02.2018 року позивачу було надано пропозицію про працевлаштування для розгляду запропонованих вакантних посад ДП «АМПУ», від отримання якої останній також відмовився, про що було складено відповідний Акт від 22.02.2018 року в присутності та за підписом свідків. (а.с. 92-93)

На засідання профспілки, що було призначено на 22.02.2018 рік об 12:00 год. ОСОБА_3 не з'явився, надав заяву до канцелярії БДФ ДП «АМПУ» про перенесення засідання профспілки для належної підготовки до нього. (а.с. 96)

Відповідно до повідомлень т.в.о. начальника БДФ ДП «АМПУ», ОСОБА_3 повторно запрошувався 26 лютого 2018 року о 09:00 год. та 27.02.2018 року о 12:00 год. на засідання профспілки, на які також не з'явився.

27.02.2018 року на засіданні первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_1, повноваження якого підтверджуються відповідною довіреністю ННВ № 160546, було надано пропозицію про працевлаштування для розгляду запропонованих вакантних посад ДП «АМПУ», від отримання якої останній відмовився, про що було складено відповідний Акт від 27.02.2018 року в присутності та за підписом свідків. (а.с. 101-102)

Як вбачається з виписки із протоколу № 81 спільного засідання профкому первинної профспілкової організації, 27.02.2018 року на засіданні первинної профспілкової організації Білгород-Дністровського порту, в присутності представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1, було розглянуто питання щодо звільнення начальника загону охорони служби морської безпеки ОСОБА_3 у зв'язку зі скороченням штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. За результатами даного питання було надано згоду на звільнення ОСОБА_3 у зв'язку зі скороченням штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 103-104)

26.03.2018 року ОСОБА_3 повторно було надано пропозицію про працевлаштування для розгляду запропонованих вакантних посад ДП «АМПУ», від отримання якої останній відмовився, про що було складено відповідний Акт від 26.03.2018 року в присутності та за підписом свідків. (а.с. 105-112)

Наказом № 79-к від 26.03.2018 року ОСОБА_3 звільнено з посади начальника загону охорони, служби морської безпеки, у зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом в.о. начальника БДФ ДП «АМПУ» від 26.03.2018 року № 122 «Про внесення змін до штатного розпису», було скорочено та виведено зі штатного розпису БДФ ДП «АМПУ» посаду начальника загону охорони служби морської безпеки. (а.с. 113)

Таким чином, суд вважає, що відповідачем БДФ ДП «АМПУ» при звільнені ОСОБА_3 було додержано норми чинного законодавства, що регулюють вивільнення працівника, повністю дотримано процедуру і порядок звільнення з підстав змін в організації виробництва та праці, які дійсно мали місце на підприємстві,ОСОБА_3 було належним чином попереджено за 2 місяці про наступне звільнення та неодноразово надано пропозиції про іншу роботу на тому самому підприємстві,звільнення відбулося за попередньою згодою профспілкового органу.

Відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України, з врахуванням положень ст. ст. 76-88 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд також не приймає до уваги доводи, зазначені представником позивача у відповіді на відзив щодо допущення відповідачем ряду порушень при звільненні ОСОБА_3, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи, не ґрунтуються на законі та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті.

Аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що при звільнені було порушено його трудові права, вимоги ОСОБА_3 не обґрунтовані, а доводи, на які він посилається, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Білгород-Дністровської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за чам вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи,зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя