Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 2-160/11-ц

провадження № 61-16368св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

боржник - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року у складі судді Зими І. Є. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 28 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Струс Л. Б., Шандри М. М., Левика Я. А., та касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 02 вересня 2016 року державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52052126 на підставі виконавчого листа № 2-160/2011, виданого 25 вересня 2012 року Шевченківським районним судом

м. Львова про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») заборгованості у розмірі 1 820,00 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження вона отримала

09 вересня 2016 року.

Вказаний виконавчий лист поданий стягувачем ПAT «Банк «Фінанси та Кредит»

26 серпня 2016 року після закінчення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки рішення Шевченківського районного суду

м. Львова від 12 вересня 2012 року у цивільній справі № 2-160/11 набрало законної сили 24 вересня 2012 року, і стягувач не звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Визнано виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Львова від 25 вересня 2012 року за № 2-160/11 на підставі рішення від 12 вересня 2012 року таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що вказаний виконавчий документ подано стягувачем - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до виконання 26 серпня

2016 року, тобто після закінчення річного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, і такий строк судом не поновлювався.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 25 вересня 2012 року за

№ 2-160/11 на підставі рішення від 12 вересня 2012 року у цивільній справі

№ 2-160/11 таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання переривався, оскільки стягувачем вже пред'являвся до виконання. Останнє пред'явлення мало місце 02 жовтня 2015 року, а тому пред'явлення стягувачем - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до виконання виконавчого документа 26 серпня 2016 року - відповідає строку, визначеному статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження».

У травні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року, в якій просить скасувати ухвалу та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не пропустило строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження прийнята державним виконавцем 25 вересня 2014 року, а банк пред'явив повторно виконавчий лист лише 29 вересня 2015 року. При цьому із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання стягувач до суду не звертався, а отже, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» пропустило строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У серпні 2017 року від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_3, у яких заявник просить відхилити касаційну скаргу та залишити без змін ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що доводи скаржника щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваного судового рішення є помилковими, оскільки стягувачем не пропущено строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, у листопаді 2016 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред'явлення.

Заяву мотивовано тим, що 25 вересня 2012 року на примусове виконання рішення

від 12 вересня 2012 року Шевченківським районним судом м. Львова виданий виконавчий лист № 2-160/11 про солідарне стягнення із ОСОБА_5 та

ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 766 258,23 доларів США - заборгованості за тілом кредиту, 315 966,06 доларів США - заборгованості за нарахованими процентами, 4 000 000,00 грн - пені за простроченими нарахованими процентами та тілом кредиту.

30 травня 2016 року між Управлінням стягнення заборгованості у виконавчому провадженні Західного регіону ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» (структурний підрозділ Філії «Західний регіональний департамент ПAT «Банк «Фінанси та Кредит») та відділом супроводження найбільших боржників банку в судовому та виконавчому провадженнях ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» підписано акт приймання-передачі наглядової справи, за яким останньому передано оригінали виконавчих листів Шевченківського районного суду м. Львова у цивільній справі № 2-160/11, проте оригінал виконавчого листа № 2-160/11 про стягнення заборгованості з

ОСОБА_3 передано не було.

07 жовтня 2016 року на своє звернення щодо примусового виконання виконавчого документа, ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» отримало відповідь від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з якої вбачається, що вищезазначений виконавчий лист, щодо боржника ОСОБА_3, на виконання до відділу не надходив і на примусовому виконанні не перебував.

Банк вважав, що існують підстави вважати виконавчий документ втраченим, оскільки посадові особи, які здійснювали заходи щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання звільнені, а саме Управління стягнення заборгованості у виконавчому провадженні Західного регіону ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» ліквідоване.

Посилаючись на вказані обставини, ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» просило визнати причини пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання поважними та видати дублікат втраченого виконавчого листа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року у задоволенні заяви ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що банком не доведено поважних причин непред'явлення цього виконавчого листа до виконання, оскільки з моменту отримання його представником банку у вересні 2012 року, і до завершення строку пред'явлення до виконання (26 вересня 2013 року), виконавчий лист не скеровувався до виконавчої служби для виконання. Крім того, банком не доведено, що виконавчий лист був втрачений, оскільки акт передачі наглядової справи від 30 травня 2016 року між відділами в одній банківській установі не є доказом втрати виконавчого документа.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» відхилено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, посилаючись на правильне встановлення обставин справи та правильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

У березні 2017 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 28 лютого 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не звернули увагу на те, що виконавчий лист втрачений і на виконанні у відділі державної виконавчої служби не перебуває, а тому звернення з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання - це не лише обов'язковість вимог закону, але і гарантія своєчасного, повного, реального виконання виконавчого листа, проте на цей час ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» фактично позбавлене права задовольнити свої вимоги шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У травні 2017 року від ОСОБА_3 надійшли заперечення на касаційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», у яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін ухвали суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки стягувач жодним чином не довів належними та допустимими доказами факт втрати виконавчого листа.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року закрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в частині оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій щодо вирішення питання про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, як такі що не підлягають касаційному оскарженню.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 25 вересня 2012 року на примусове виконання рішення

від 12 вересня 2012 року, Шевченківським районним судом м. Львова видано два виконавчі листи:

- про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 766 258,23 доларів США - заборгованості за тілом кредиту, 315 966,06 доларів США - заборгованості за нарахованими процентами,

4 000 000,00 грн - пені за простроченими нарахованими процентами та тілом кредиту;

- про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»

1 700,00 грн державного мита та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набрало законної сили 24 вересня 2012 року.

Виконавчі листи отримані представником банку у вересні 2012 року.

Виконавчий лист № 2-160/2011 про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1 700,00 грн державного мита та 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи пред'являвся стягувачем до виконання неодноразово.

Постановами державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського МУЮ

від 30 вересня 2013 року (ВП № 39996011), від 25 вересня 2014 року (ВП № 44817905) та від 02 жовтня 2015 року (ВП № 48900527) відмовлено у відкритті виконавчого провадження з підстав пред'явлення виконавчого документа не за місцем його виконання.

Виконавчий лист про солідарне стягнення із ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 766 258,23 доларів США - заборгованості за тілом кредиту, 315 966,06 доларів США - заборгованості за нарахованими процентами, 4 000 000,00 грн - пені за простроченими нарахованими процентами та тілом кредиту - до виконання не пред'являвся.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 грудня

2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з вищенаведеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» визначені статтями 37, 38, 47-51 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків із ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській О. С. на два роки із 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно.

30 травня 2016 року між Управлінням стягнення заборгованості у виконавчому провадженні Західного регіону ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» (структурний підрозділ Філії «Західний регіональний департамент ПAT «Банк «Фінанси та Кредит») та відділом супроводження найбільших боржників банку в судовому та виконавчому провадженнях ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» підписано акт приймання-передачі наглядової справи за яким останньому передано оригінали виконавчих листів Шевченківського районного суду м. Львова у цивільній справі № 2-160/11, проте оригінал виконавчого листа № 2-160/11 про стягнення заборгованості із

ОСОБА_3 за основною сумою передано не було.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01 вересня 2016 року № 1703 відсторонено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПAT «Банк «Фінанси та Кредит»

Чернявську О. С. і призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюку В. С.

із 05 вересня 2016 року.

02 вересня 2016 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова

ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП

№ 52052126) на підставі виконавчого листа № 2-160/11 року, виданого 25 вересня 2012 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з

ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 1 820,00 грн.

07 жовтня 2016 року ПAT «Банк «Фінанси та Кредит» отримало на своє звернення відповідь від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо примусового виконання виконавчого документа, якою повідомило, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1 082 224,29 доларів США та 4 000 000,00 грн на виконання до відділу не надходив і на примусовому виконанні не перебував.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України 2004 року однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За статтею 14 ЦПК України 2004 року судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 369 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до частини четвертої статті 369 ЦПК України 2004 року суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Частиною першою статті 370 ЦПК України 2004 року передбачено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Відповідно до частини п'ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Заяву про видачу дубліката виконавчого листа може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, встановленого пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов'язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що, пред'являючи виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості у розмірі 1 820,00 грн до виконання не за місцем його виконання, строк пред'явлення такого документа переривався, таким чином останнє пред'явлення виконавчого документа відбулось у межах встановленого законом строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, а саме: на протязі одного року після попереднього пред'явлення та відмови у відкритті виконавчого провадження. З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до статті 369 ЦПК України 2004 року.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не пропустило строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження прийнята державним виконавцем 25 вересня 2014 року, а банк пред'явив повторно виконавчий лист лише 29 вересня 2015 року, є безпідставними, оскільки не має значення строк першого пред'явлення, оскільки він боржником не оскаржувався. Оскаржувана постанова державного виконавця

від 02 вересня 2016 року була постановлена відповідно до вимог закону, оскільки виконавчий документ у цьому випадку пред'явлено до виконання у межах річного строку після переривання.

Вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для його видачі, оскільки рішення ухвалено 12 вересня 2012 року, яке набрало законної сили 24 вересня 2012 року, виконавчий документ виданий

25 вересня 2012 року, отже строк його пред'явлення до виконання сплинув

26 вересня 2013 року. Протягом строку на виконання банк не звертався до суду із завою про видачу дубліката виконавчого листа, а звернувся лише у жовтні 2016 року. Тому, за умови відсутності підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа для виконання, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для видачі дубліката.

Доводи касаційної скарги про те, що виконавчий лист втрачений і на виконанні у відділі державної виконавчої служби не перебуває, а тому звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання - це не лише обов'язковість вимог закону, але і гарантія своєчасного, повного, реального виконання виконавчого листа, проте на цей час ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» фактично позбавлене права задовольнити свої вимоги шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Як встановлено судами, банк як стягувач, отримавши виконавчий лист у вересні

2012 року, не реалізовував своє право та не пред'явив виконавчого документа до примусового виконання про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1 082 224,29 доларів США та 4 000 000,00 грн протягом строку, встановленого законом, в той час, як виконавчий лист про стягнення з

ОСОБА_3 1 820,00 грн неодноразово пред'являвся до виконання, і тільки за спливом 4 років банк як стягувач почав цікавитись виконанням зазначеного виконавчого листа.

Вищевикладене дає підстави для висновку, що стягувач не користувався наданими йому законом правами з метою забезпечення своєчасного виконання судового рішення, а тому відсутні підстави для захисту інтересів недбайливого стягувача.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г.І. Усик