Дата документу 02.04.2018 Справа № 320/751/18
Провадження № 2/320/1637/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд у складі:
головуючого судді Юрлагіної Т.В.,
при секретарі Бондаренко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що на підставі договору дарування квартири від 30.07.2016 року вона є власницею вказаної квартири. Відповідач є сином її чоловіка. Він у вказаній квартирі зареєстрований з 2012 року, але фактично не проживає у ній з того часу і до теперішнього часу. Місце проживання відповідача їй невідомо. Реєстрація місця проживання відповідача у належній позивачці квартирі перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Позивачка у судове засідання не зявилася. Від її представника ОСОБА_3 до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності та у відсутність позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило.
Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивачки, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
На підставі договору дарування квартири від 30.07.2016 року позивачка є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією договору дарування квартири (а.с. 9-10).
Відповідач ОСОБА_2 з 23 лютого 2011 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
Згідно наданої до матеріалів справи довідки Старшої по будинку, яка завірена директором КП «Житломасив» 18.01.2018 року, ОСОБА_2 з 2012 року не мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13).
Судом встановлено, що у звязку з реєстрацією відповідача у належній позивачці квартирі, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Оскільки відповідач є членом сімї позивачки, а саме сином її чоловіка, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, згідно яких член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності ОСОБА_2 у квартирі судом не встановлено.
Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 89, 133, 141, 263, 265, 279, 280-285 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.В.Юрлагіна