_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5274/18
Провадження № 2/520/4570/18
УХВАЛА

22.06.2018 року Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі Бусленко О.О.

за участю представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

представника відповідача ТОВ «WHITEFORM CONTRACTS LTD» - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Одесі розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «WHITEFORM CONTRACTS LTD», Товариства з обмеженою відповідальністю «BLACKBURN ESTATE LP», третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ТОВ «WHITEFORM CONTRACTS LTD», ТОВ «BLACKBURN ESTATE LP», третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору іпотеки, посилаючись на норми ст.ст. 15, 16, 203, 215, 216 ЦК України, ст.ст. 6, 17 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом із позовом позивач надав заяву про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно обєкту нерухомості житлового будинку з господарською будівлею, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Купріна, 1/11 та земельної ділянки кадастровий номер :27:011:0181, площею 0,0934 га, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Купріна, 1/11. При цьому позивач посилається на те, що зважаючи на те, що відповідачами вже вчинялися дії з відчуження нерухомого майна, на яке б було здійснено стягнення за виконавчим провадженням з метою ухилення від виконання судового рішення, він вимушений звернутись до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 10.05.2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було призначено до розгляду у судовому засіданні на 22.06.2018 року о 11 годині 30 хвилин з викликом учасників судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник ТОВ «WHITEFORM CONTRACTS LTD» у судовому засіданні надав заперечення проти заяви про забезпечення позову, у яких просив у задоволенні заяви відмовити з підстав її необґрунтованості, посилаючись на те, що заявником не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження заявлених вимог, не дотримано вимог до змісту заяви про забезпечення позову, а заходи, про вжиття яких просить заявник, не відповідають позовним вимогам. Представником відповідача ТОВ «WHITEFORM CONTRACTS LTD» було також зазначено про законність та добросовісність набуття і реєстрації товариством права власності на нерухоме майно та недопустимість порушення відповідного права шляхом необґрунтованої, заснованої на голослівних твердженнях позивача, заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно відповідного обєкту нерухомості.

Представник відповідача ОСОБА_3 також заперечував проти задоволення заяви, зазначаючи про її необґрунтованість.

Представник відповідача ТОВ «BLACKBURN ESTATE LP» і третя особа, яких було повідомлено про час і місце судового засідання, до суду не зявилися, своїх міркувань щодо заяви про забезпечення позову не висловили.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд доходить висновку, що вид забезпечення позову, про вжиття якого просить позивач, не відповідає заявленим ним вимогам і що заявником не надано доказів того, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі.

Так, позивач звернувся до суду з позовною заявою немайнового характеру, за змістом якої просить визнати недійсними: договір від 14.03.2017 № 224 купівлі-продажу житлового будинку з господарською будівлею, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Купріна, 1/11; договір від 14.03.2017 № 227 купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :27:011:0181, площею 0,0934 га, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Купріна, 1/11; договір від 27.03.2017 № 484 іпотеки житлового будинку з господарською будівлею та земельної ділянки, кадастровий номер :27:011:0181, площею 0,0934 га, що розташовані за адресою м. Одеса, вул. Купріна, 1/11.

За загальним правилом немайновий характер вимоги обумовлено тим, що така вимога не підлягає вартісній оцінці; відсутність майнового характеру вимоги виключає її забезпечення шляхом накладення заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно конкретного обєкту нерухомості.

Застосування у справі, де заявлено вимоги немайнового характеру, виду забезпечення позову, що передбачає обтяження певного майна, не відповідає визначеному цивільним процесуальним законодавством принципу співмірності заявлених вимог обраному способу забезпечення та не узгоджується з розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 р. № 9.

Крім того, суд доходить висновку, що вжиття заходу забезпечення позову, про який просить позивач, не забезпечить неможливість відчуження майна, яке є предметом оспорюваних правочинів, оскільки позивач не просить накласти заборону відчуження або арешт на відповідне майно, або заборонити відповідачеві вчиняти дії щодо його відчуження, а заборона органам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно такого майна буде підставою тільки для зупинення проведення реєстраційних дій щодо відповідного обєкта нерухомого майна, однак не створить перешкод для посвідчення правочину щодо його відчуження, тобто захід забезпечення позову, про який просить позивач, не є виправданим з точки зору його ефективності.

Відповідно до п. 2.1 Глави 2 «Посвідчення правочинів про відчуження та заставу майна» Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при підготовці до посвідчення правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника обєкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного обєкта нерухомого майна

Відповідно до п. 3, 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Однак позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено достатнього обґрунтування необхідності забезпечення позову та не зазначено пропозицій щодо зустрічного забезпечення, що свідчить про недотриманням заявником вимог процесуального законодавства і неврахування необхідності забезпечення розумного балансу інтересів сторін.

При таких обставинах та проаналізувавши зміст заяви про забезпечення позову та наданих стороною позивача пояснень, виходячи з повязаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення (п. 15.5 Розділу XII «Перехідні положення» ЦПК України).

Повний текст ухвали буде складений 26.06.2018 року.

Суддя Огренич І. В.