РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивує тим, що 12 вересня 2017 року о 12 годині 10 хвилин на перехресті вул. Героїв Севастополя та просп. Відрадний в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «Opel Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, належного йому на праві власності.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді.

У результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль позивача.

Згідно Звіту № 1137 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля від 08 листопада 2017 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля, становить 12055 гривень 46 копійок.

Дійсна ринкова вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 23507 гривень 02 копійки.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2017 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначено, що Звітом № 1137 визначена вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, в розмірі 12055 гривень 46 копійок. Проте, позивач просить стягнути вартість відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 23507 гривень 02 копійки. Вважає, що позивачем штучно завищена ціна позову. Зазначає, що Звіт складений з порушеннями вимог законодавства, а тому не можна брати його до уваги. Крім того, його не було сповіщено про дату та місце проведення автотоварознавчого дослідження.

Позивач відповідь на відзив відповідача до суду не подав.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26 липня 2015 на автодорозі М-03 «Бориспільське шосе», 2 км від КП м. Києва сталася 12 вересня 2017 року о 12 годині 10 хвилин на перехресті вул. Героїв Севастополя та просп. Відрадний в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля марки «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «Opel Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, належного ОСОБА_1 на праві власності.

У результаті зіткнення автомобіль позивача був пошкоджений.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 6).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідачем у відзиві зазначено, що звіт № 1137 складений з порушенням вимог законодавства. Суд вважає, що доводи, зазначені відповідачем у відзиві, не ґрунтуються на законі, носять оціночний характер, не спростовують висновку оцінювача.

Звіт № 1137 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля від 08 листопада 2017 року складений з урахуванням вимог п. 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Дослідження проведено спеціалістом, який є фахівцем у відповідній галузі знань. Складений звіт є повним і обґрунтованим.

Належних доказів на спростування наданого позивачем звіту стороною відповідача суду не надано.

Згідно зі звітом № 1137 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля від 08 листопада 2017 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля, становить 12055 гривень 46 копійок. Зазначена суму розрахована з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.

У тексті звіту оцінювачем зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля складає 23507 гривень 02 копійки (а.с. 10-17).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу для відновлення пошкодженого автомобіля необхідна сума в розмірі 23507 гривень 02 копійки.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову та на підставістатті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень.

Керуючись статтями 12, 14, 23, 511, 636, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на відшкодування майнової шкоди 23507 гривень 02 копійки та 640 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: