АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня2018 року м. Київ

Справа 2604/29253/12

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 липня 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2012 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 посилаючись на те, що відповідачі є співвласниками квартири № 207 у будинку по вул. Марганецькій, 22 у м. Києві, квартирну плату та плату за комунальні послуги не сплачують. У зв'язку з цим станом на 01.11.2012 заборгованісь за комунальні послуги з 01.05.2001 складає 23665,65 грн.

Збільшивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за квартирну плату та плату за комунальні послуги у розмірі 29508,38 грн. та судові витрати.

ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому зазначили, що договори про надання житлово-комунальних послуг не були укладені з вини КП УЖГ Дніпровського району м. Києва, останній відмовляв у праві на безкоштовне отримання довідок та реєстрацію новонароджених дітей, онуків, примушував сплачувати за вищевказані дії великі суми коштів за рахунками. Уточнивши позовні вимоги, просили суд застосувати трирічний строк позовної давності та визнати дії відповідача такими, що порушують їх права.

№ апеляційного провадження:№ 88-ц/796/29/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2013 у задоволені позову Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва та у задоволенні об'єднаного позову ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, відмовлено.

Апеляційним судом справа розглядалась неодноразово.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28.07.2016 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2013 в частині відмови в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (р/р 3708 ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012, ЄДРПОУ 72) заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 2101, 66 грн. та 38, 38 грн. судового збору, а всього 2140, 04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (р/р 3708 ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012, ЄДРПОУ 72) заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 2101, 66 грн. та 38, 38 грн. судового збору, а всього 2140, 04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (р/р 3708 ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012, ЄДРПОУ 72) заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 4035, 79 грн. та 38, 38 грн. судового збору, а всього 4074, 17 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (р/р 3708 ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012, ЄДРПОУ 72) заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 4203, 45 грн. та 38, 38 грн. судового збору, а всього 4241, 83 грн.

Постановою Верховного Суду від 01.02.2018 касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2013 у не скасованій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.07.2016 залишено без змін. Поновлено виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.07.2016.

16.04.2018 ОСОБА_2 подала до Апеляційного суду м. Києва заяву про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.07.2016 у зв'язку з нововиявленими обставинами, в якій просила скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.07.2016, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2013 в частині відмови в позові Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги залишити без змін. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що підставою перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.07.2016 є істотні обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику, на час розгляду справи, а стали відомі при ознайомленні її представником з матеріалами справи 16.03.2018. Вказує на те, що представником позивача 28.07.2018 в судовому засіданні зазначено, що позивач має можливість надати розрахунок заборгованості лише з листопада 2010 року та обставину, що КП ГІОЦ не здійснює нарахування відповідачам заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та не веде облік заборгованості відповідачів про що зазначив представник КП ГІОЦ у своєму письмовому поясненні до апеляційного суду м. Києва від 25.07.2018. На підставі вищевказаних обставин вважає, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.07.2016 повинно бути переглянуте за нововиявленими обставинами.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України(в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ст.ст. 371, 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Через канцелярію суду 18.06.2018 заявником ОСОБА_2 подані заява про порушення позивачем порядку подання позовної заяви та заява про неможливість виходу за межі позовних вимог.

Вказані заяви не потребуть вчинення процесуальних дій, а тому розцінюються судом як окремі письмові пояснення, які будуть враховані під час постановлення судового рішення за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів від 18.06.2018 відхилено апеляційним судом з огляду на те, що розпорядження органів місцевого самоврядування оприлюднюються і, відповідно, складнощів у їх отриманні не має. До того ж, вказану обставину не можна вважати такою, що не могла бути відома на час ухвалення судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, колегія суддів виходить з наступного.

За правилом ч.1 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України однією з підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 цієї статті не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування обставин, які судом не встановлювалися.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення.

Вказаний висновок висловлено Верховним Судом України в постанові від 10.07.2017.

Розглянувши заяву ОСОБА_2, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як на нововиявлені обставини заявник посилається на те, що позивач має можливість надати розрахунок заборгованості лише з 2010 року про що зазначив представник позивача під час розгляду справи 28.07.2018, про час якої її не було відомо.

Вказана обставина не може розцінюватися як нововиявлена обставина для перегляду рішення, оскільки процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку, чи підставою для звернення особи з позовом з певними вимогами. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу та відмова суду у прийнятті доказів також не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Також, посилання заявника на те, що КП ГІОЦ не здійснює нарахування відповідачам заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та не веде обліку заборгованості відповідачів, про що зазначив представник КП ГІОЦ в письмових поясненнях від 25.07.2018 /т. 4 а.с.160/, є безпідставними, оскільки судом надана належна оцінка даним поясненням.

На підставі викладеного та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник не підпадають під визначення нововиявлених, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів враховує, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Крім того, колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19.02.2009, де в п. 33 зазначено, що «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду, заявник, користуючись правом на перегляд рішення за нововиявленими обставинами, фактично вимагає перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення задля нового судового розгляду.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що обставини, передбачені ст. 423 ЦПК України, відсутні, а тому судове рішення не може переглядатися у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Керуючись ст. ст. 423, 429 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 липня 2016 року у зв'язку з нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 липня 2016 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст ухвали складений 21.06.2018