ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 596/19/17Головуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М.
Провадження № 22-ц/4817/21/18 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та сторін: представника позивача НТУУ "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" - Дубняк М.В. і відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №596/19/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 року, ухваленого суддею Цвинтарна Т.М., повний текст якого складений 17 липня 2018 року, у цивільній справі за позовом Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку,-

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2016 року Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" (ідентифікаційний код: 02070921, р/р №3853 в ДКСУ м. Києва, МФО 820172) (далі - Університет) звернувся в суд із позовом, який був уточнений під час розгляду справи, до ОСОБА_3 (зареєстрований: АДРЕСА_1, паспорт: НОМЕР_2, виданий Жовтневим РУГУ МВС України в м. Києві 28 листопада 1996 року, ІПН: НОМЕР_1) про стягнення із відповідача на користь позивача суму заборгованості за проживання в розмірі 39 715 (тридцять дев'ять тисяч сімсот п'ятнадцять) гривень 95 копійок, а також суму судового збору в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

В обґрунтування позовних вимог НТУУ "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" зазначив, що університет є власником (балансоутримувачем) гуртожитку №22, що за адресою: АДРЕСА_2. Наказом ректора НТУУ "КПІ" №4-85 від 03 вересня 2001 року "Про встановлення статусу жилих будівель, які знаходяться на балансі НТУУ "КПІ" для гуртожитку № 22 встановлено статус студентського гуртожитку для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів. Відповідач ОСОБА_3 проживав в кімнаті № 8-13 зазначеного гуртожитку. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року при розгляді справи за позовом НТУУ "КПІ" до ОСОБА_3 про виселення із спірного приміщення, останнього виселено із вищевказаної кімнати гуртожитку. 17 липня 2015 року відповідача було звільнено з університету за власним бажанням. Проте, він продовжував проживати у вказаній кімнаті гуртожитку до 09 березня 2016 року включно, не сплачуючи плати за проживання у ній в період з липня 2015 року по березень 2016 року, у зв'язку з чим в нього виникла вищевказана сума заборгованості за проживання в гуртожитку. До 18 липня 2015 року йому нараховувалася плата за проживання в гуртожитку, а саме: 300 (триста) гривень за ліжко-місце і відповідно 1 200 (одна тисяча двісті) гривень на місяць як для категорії "співробітник". З 18 липня 2015 року останньому нараховувалася оплата за проживання в гуртожитку як для категорії "сторонні особи", а саме: 1 300 (одна тисяча триста) гривень за ліжко-місце та відповідно - 5 200 (п'ять тисяч двісті) гривень на місяць за кімнату. Оскільки, відповідач користувався вказаною кімнатою, яка була розрахована на 4 ліжко-місця, тому і нарахування плати за користування кімнатою проводилося з розрахунку кількості ліжко-місць, на які розрахована кімната, а не кількості фактично проживаючих осіб у кімнаті. На день подачі позову відповідачем суми боргу за проживання не сплачено, а тому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану суму заборгованості за проживання в студентському гуртожитку.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 року позов Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 в користь Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського", , р/р 3853 в ДКСУ м. Києва, МФО 820172, місце знаходження якого місто Київ, проспект Перемоги, 37 заборгованість за проживання в гуртожитку в розмірі 39 715 (тридцять дев'ять тисяч сімсот п'ятнадцять) гривень 95 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 року у справі №596/19/17 за позовом Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку та прийняти нове рішення в межах суми, яку він визнав, а також стягнути з позивача судовий збір та витрати на правову допомогу, посилаючись на те, що воно є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що відносини між ним та позивачем регулюються цивільним, а не житловим законодавством, а також те, що Закони України мають більшу силу ніж внутрішні акти позивача. Суд у своєму рішенні посилається на внутрішні правила НТУУ "КПІ" для обґрунтування підстав виникнення боргу, а не на цивільне законодавства. В Угоді №109 на проживання в кімнаті №8-13 гуртожитку №22 НТУУ "КПІ", укладеної між директором Студмістечка НТУУ "КПІ" та ОСОБА_3, розмір оплати за проживання в розмірі 160 гривень за кімнату на 4 ліжко-місця на місяць. В даній Угоді відсутні документальні підтвердження про інші терміни дії, тому можна вважати його пролонгованим на п'ять років, тобто на період 05 жовтня 2005 року - 05 жовтня 2010 року; 05 жовтня 2010 року - 05 жовтня 2015 року; 05 жовтня 2015 року - 05 жовтня 2020 року. Оскільки, Угода була укладена в письмовому вигляді, тому й відмова повинна була бути письмовою.

Від Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять залишити рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 року по справі №596/19/17 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що з міркуваннями, наведеними в апеляційній скарзі, позивач не погоджується в повному обсязі, оскільки вони є помилковими, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та не підтверджуються документально, і не впливають на законність та обґрунтованість прийнятого рішення, виходячи з наступного. Відповідач обґрунтовує свою скаргу посиланням на пункти угоди №109 від 05 жовтня 2004 року і вважає, що її дія була неодноразово пролонгована рішенням Житлово-побутової комісії університету, зокрема, до 2020 року та такою, що встановлює розмір плати за проживання в гуртожитку в розмірі 160 грн., однак дане твердження є помилковим і не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки вказана угода була припинена 05.10.2005 у зв'язку з закінченням терміну її дії. Саме через відсутність правової підстави проживання в кімнаті гуртожитку відповідач разом з сином був виселений. Оплата за користування кімнатою №8-13, яка розрахована на чотири ліжко-місця, була встановлена відповідно до Положення "Про оплату за проживання у студентських гуртожитках НТУУ "КПІ" для всіх категорій мешканців " як для категорії "співробітник". В подальшому, коли відповідача 17 липня 2015 року було звільнено з роботи за власним бажанням, з 18 липня 2015 року до 09 березня 2016 року йому нараховувалася оплата за проживання в гуртожитку, разом із сином, за категорією "стороння особа" і вартість за одне місце-ліжко для даної категорії осіб становить 1 300 гривень.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, зіславшись на мотиви викладені в ній.

Представник позивача НТУУ "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" - Дубняк М.В. у судовому засіданні апеляційної скарги не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, який був звільнений з роботи за згодою сторін, проживав у гуртожитку з 18.07.2015р. по 09.03.2016р. згідно Положення "Про оплату за проживання у студентських гуртожитках Національного технічного університету України "КПІ" для всіх категорій мешканців" як "стороння особа". Не виконав свої зобов'язання щодо оплати за користування кімнатою відповідно до підпункту "к" пункту 1.4 даного положення, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ст.391 ЦК України захищено права власника від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння.

Відповідно до статті 131 ЖК УРСР, пункту 8 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року № 197, наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України затверджено Положення про гуртожитки, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 року за № 778/27223.

Згідно з пунктом 7 Положення про гуртожитки, особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв'язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договору найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Судом встановлено, що відповідно до Наказу №4-85 від 03 вересня 2001 року "Про встановлення статусу жилих будівель, які знаходяться на балансі НТУУ "КПІ" було встановлено статус "студентські гуртожитки для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів НТУУ "КПІ" за адресою: гуртожиток №22 АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 9).

Відповідно до Угоди №109 на тимчасове розміщення в студентський гуртожиток НТУУ "КПІ" зазначено, що ОСОБА_3 з сім'єю у складі: ОСОБА_4, ОСОБА_5 тимчасово розміщуються в студентський гуртожиток №22, кімната №8-13, кількість ліжко-місць 4 терміном з 05.10.2004 року по 05.10.2005 року (том 1, а.с. 121).

Витягом із Протоколу №11 засідання житлової Ради НТУУ "КПІ" від 16 липня 2014 року відмовлено ОСОБА_3 у продовженні проживання у гуртожитку №22, через відсутність юридичних підстав та можливостей (том 1, а.с.122).

Наказом №1-138 від 14 травня 2015 року було затверджено Положення "Про оплату за проживання у студентських гуртожитках Національного технічного університету України "КПІ" для всіх категорій мешканців" (надалі Положення) та введено його в дію з 01 липня 2015 року; дирекції студмістечка провести перерахунок оплати за проживання з 01 липня 2015 року відповідно до Положення "Про оплату за проживання у студентських гуртожитках Національного технічного університету України "КПІ" для всіх категорій мешканців" (том 1, а.с. 10, 142-147).

Відповідно до підпункту "к" пункту 1.4 частини 1 даного Положення передбачено, що у гуртожитку сімейного типу № 22 сторонні особи сплачують вартість одного ліжко-місця у розмірі 1300 грн. на місяць. У даний тариф входить оплата за користування кімнатою та комунальні послуги за виключенням вартості електроенергії, яка оплачується згідно показників лічильника.

Рішенням Солом'янського районного суду Тернопільської області від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року, виселено ОСОБА_3, ОСОБА_5 з кімнати №8-13, студентського гуртожитку №22 Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут", розташованого за адресою: м. Київ, АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" про визнання законним користування кімнатою в гуртожитку - відмовлено (том 1, а.с. 16-19; 153-155).

Відповідно до Наказу №1920-г від 06 липня 2015 року було звільнено ОСОБА_3 17 липня 2015 року з посади слюсаря-сантехніка розряду сантехнічної дільниці служби експлуатації студмістечка за угодою сторін згідно пункту 1 статті 36 КЗпП України (том 1, а.с. 14).

Сторони в судовому засіданні підтвердили факт проживання ОСОБА_3 в спірному гуртожитку в період з 18.07.2015р. по 09.03.2016р. Нарахування вартості за проживання у даний період позивачем здійснювалося згідно підпункту "к" пункту 1.4 частини 1 Положення "Про умови оплати за проживання у студентських гуртожитках студмістечка НТУУ "КПІ".

20 липня 2015 року ОСОБА_3 було направлено попередження №0700/0241 від 20 липня 2015 року, з яким він був ознайомлений цього ж дня, про те, що згідно з підпунктом "к" пункту 1.4 частини 1 Положення "Про умови оплати за проживання у студентських гуртожитках студмістечка НТУУ "КПІ" "сторонні особи сплачують вартість одного ліжко-місця в розмірі 1 300 гривень на місяць" (том 1, а.с. 130).

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 щодо того, що відносини між ним та позивачем регулюються цивільним, а не житловим законодавством, оскільки термін дії угоди № 109 на тимчасове розміщення в студентському гуртожитку НТУУ "КПІ" сім'ї ОСОБА_3 встановлювався з 05 жовтня 2004 року до 05 жовтня 2005 року.

Посилання відповідача на те, що він не знав реквізитів, на які повинен був вносити плату за проживання в гуртожитку, є надуманими, оскільки останній оплачував за проживання в даному гуртожитку справно і в повному обсязі до того періоду, коли його не було звільнено з посади слюсаря-сантехніка розряду сантехнічної дільниці служби експлуатації студмістечка за угодою сторін згідно пункту 1 статті 36 КЗпП України з 17 липня 2015 року.

Також, не заслуговують на увагу доводи відповідача, які були зазначені в судовому засіданні про те, що сума заборгованості за проживання повинна розраховуватися, виходячи з формули "студент-стороння особа", оскільки з ним проживав його син як студент НТУУ "КПІ ім.Сікорського" з огляду на те, що ОСОБА_5 жодного разу не звертався до НТУУ "КПІ ім.Сікорського", як студент з метою його забезпечення кімнатою в гуртожитку.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони, в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 липня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони, в межах них понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 грудня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи