Справа № 357/6411/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3, представника відповідачки ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 м.Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства, треті особи орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства, треті особи орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, мотивуючи тим, що він є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, матірю якої є відповідачка ОСОБА_3. Оскільки відповідачка не визнає біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно дочки ОСОБА_7, позивач просив суд визнати його батьком ОСОБА_6, 08.10.2011 року та зобовязати Відділ реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського управління юстиції Київської області внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, що є аналогічними наведеним у позовній заяві.

Представник позивача наполягала на задоволенні позову, вважає, що матеріали справи та доводи позивача вказують на батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_6.

Відповідачка біологічне батьківство позивача відносно дочки ОСОБА_7 визнала, зазначила, що позивач ніколи не турбувався про дитину, її розвитком не цікавився, допомоги у вихованні не надавав, тому ту обставину, що він є біологічним батьком дитини вважає не достатньою для задоволення позову.

Представник відповідачки доводи відповідачки підтримав у повному обсязі.

Суд, зясувавши думку учасників судового процесу, повно та всебічно зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2011 року у ОСОБА_3 народилась дівчинка ОСОБА_6, батько дитини записаний як ОСОБА_8, що підтверджується актовим записом про народження №1697 від 18.10.2011 року. Згідно відповіді Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 03.06.2017 року за №16.2-32/3076 на запит адвоката ОСОБА_2, батька дитини записано за вказівкою матері згідно ст.135 СК України.

Позивач з 2008 року був знайомий з відповідачкою, мав з нею епізодичні інтимні стосунки, на той час перебував у зареєстрованому шлюбі та проживав з ОСОБА_9. Вказаний шлюб 19.02.2013 року було розірвано за рішенням суду.

З 2008 року, за час спілкування ОСОБА_1 та відповідачки, у позивача народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 від стосунків з відповідачкою та син ОСОБА_11, 30.10.2011 року в шлюбі з ОСОБА_9

Відповідачка дозволяла ОСОБА_1 спілкуватись з дитиною, останній забирав її для спільних прогулянок, що підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14

В даний час відповідачка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до положень статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно правил статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, імя та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень cт. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 постановлено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Згідно п. 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться повязані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Отже, підставою для внесення змін до актових записів цивільного стану є відповідне рішення суду, в якому зазначено, які саме зміни необхідно внести до того чи іншого актового запису цивільного стану.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів з врахування того, що в судовому засідання ОСОБА_3 визнала факт біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст. ст. 129, 134 Сімейного Кодексу України, п.п. 3, 6, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п. 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 229, 258, 259, 263 - 264, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Прізвище, імя, по-батькові , дату, місце народження, відомості про матір дитини залишити без змін.

Виключити з актового запису про народження дитини відомості в графі батько ОСОБА_8.

Батьком дитини записати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який визнає себе батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка народилася у громадянки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5

Зобовязати Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_6, вчинений 18 жовтня 2011 року № 1697 відділом РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, видати нове свідоцтво про народження дитини та анулювати свідоцтво про народження, що було видане 18.10.2011 р.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 03.04.2018 р.

Суддя ОСОБА_15