Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, цивільну справу за позовом: Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Моторне (транспортне) страхове бюро України, звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом в якому просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 75595,07 гривень, витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 650 гривень та судовий збір в розмірі 1600 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 квітня 2016 року о 10 годині 08 хвилин в м. Києві, на проспекті Московському, з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «ДЖИЛІ» з номерним знаком НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2. Розмір завданих збитків, згідно Звіту № 5347/04/16 від 09 квітня 2016 року, завданої власнику колісного транспортного засобу марки «ДЖИЛІ» з номерним знаком НОМЕР_1, внаслідок ДТП від 09 квітня 2016 року, становить 75595,07 гривень за пошкоджений транспортний засіб. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу № АЕ/453402 (термін дії з 21 серпня 2015 року по 20 серпня 2016 року). Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 15 червня 2016 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 75595,07 гривень. Крім того, МТСБУ понесло витрати із залучення аварійного комісара в розмірі 650 гривень. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільну-правову відповідальність.

29 січня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 01 березня 2018 року, а відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 31 жовтня 2018 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву, позивачем додаткових пояснень до суду подано не було.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2016 року о 10 годині 08 хвилин по пр-ту Московському в м. Києві між автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобілем «Geely», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень.

На даний час постанова Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2016 року не скасована та набрала законної сили.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Geely», д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_2 Цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на підставі Полісу № АЕ/4534029 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з терміном дії з 21 серпня 2015 року по 20 серпня 2016 включно. При цьому, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП не була застрахована.

11 квітня 2016 року до позивача звернувся ОСОБА_2. із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 09 квітня 2016 року о 10 годині 08 хвилин по пр-ту Московському в м. Києві між автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобілем «Geely», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3

Згідно Звіту № 5347/04/16 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 (справа № 32439), складеного ТОВ «Сател Груп», вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, легкового автомобіля «Geely», реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 75 595,07 гривень.

27 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В подальшому, 13 червня 2016 року позивачем було винесено наказ № 4762 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2», за яким було розраховано до сплати на рахунок ОСОБА_2 відшкодування за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 75 595,07 гривень, яка була перерахована позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 4762рв від 13 червня 2016 року.

Додатково, позивачем були понесені витрати на послуги аварійного комісара на загальну суму 650,00 гривень, що підтверджується рахунком-фактурою № СФ-0000164 від 04 травня 2016 року та платіжним дорученням № сф-0000164 від 01 червня 2016 року та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи визнання позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 75 595,07 гривень та витрат за послуги аварійного комісара у розмірі 650 гривень 00 копійка є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Аналізуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1600 гривень 00 копійок.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 22, 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) до ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 75 595 гривен 07 копійок, витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 650 гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 1600 гривень 00 копійок, а всього 77 845 (сімдесят сім тисяч вісімсот сорок п'ять) гривень 07 (сім) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: