Провадження № 2/161/444/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Козак О.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про вселення та визначення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про вселення та визначення порядку користування квартирою.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.02.2002 року він та його батько ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (колишня вул. Кузнєцова) в м. Луцьку.

Вказує, що 30.07.2017 року його батько помер і у квартирі на даний час проживає відповідач та чинить перешкоди у вселенні до житла.

В звязку з чим, просить суд вселити його у спірну квартиру та виділити йому у користування кімнату -1 площею 12,3 кв.м. та кімнату -2 площею 10,1 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_3 кімнату -3 площею 17,8 кв.м. з балконом 2,5 кв.м., вбудовану шафу 0,8 кв.м.; допоміжні приміщення кухню, вбиральню (поєднану), коридор залишити у спільному користуванні. Крім того, просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у справі.

Ухвалою суду від 16.03.2018 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_5.

Позивач та його представник в судовому засіданні вимоги позовної заяви уточнили в частині виділення житлових приміщень відповідачам та стягнення витрат. В решті позов підтримали з підстав, викладених у ньому та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена судом належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 5).

Як слідує із свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №207805 від 11.10.2017 року ОСОБА_6 помер 30.07.2017 року (а.с. 5).

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте, як слідує із пояснень позивача, у спірній квартирі проживають відповідачі та чинять перешкоди у вселенні, що підтверджується повідомленнями Луцького відділу поліції (а.с. ) і дані обставини останні не оспорюють.

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд не вбачає підстав для відмови в позові про захист права позивача та вважає, що вимоги позивача в цій частині слід задовольнити.

Щодо вимоги позивача у виділенні йому та відповідачам у користування кімнат та залишення допоміжних приміщень у спільному користуванні, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам за позовами про захист права приватної власності» слідує, що квартира, яка є спільною сумісною чи частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщення квартири, якщо про це заявлено позов.

А тому, зважаючи, що суду не представлено доказів неможливості провести поділ квартири в натурі, у звязку з чим заявлені вимоги є передчасними і до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору по задоволеній вимозі про вселення.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. 9 ЖК України, ст. 391 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 у квартиру № 24 по вул. Генерала Шухевича (колишня назва вул.Кузнецова), 2 в м.Луцьку.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 з кожного по 320 (триста двадцять) грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк

Повний текст рішення складений 06 липня 2018 року.