№ 207/1818/18
№ 2/207/1189/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тюлюнової В.Г.

при секретарі Барабаш М.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Камянське заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

31.05.2016 р. до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська була подана ОСОБА_1 позовна заява до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

20.06.2018 року ухвалою суду було відкриття провадження у справі та призначення підготовчого судового засідання.

13.06.2018 року позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме житловий будинок №9 по пров.Урицього у м.Камянське Дніпропетровської області, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Вимоги щодо забезпечення позову обґрунтовані існуванням загрози ускладнення чи неможливості виконання рішення суду внаслідок дій відповідача ОСОБА_2, який має намір продати спірний будинок №9 за адресою: Дніпропетровська область, м.Камянське, пров.Урицького, незважаючи на те, що вказаний будинок частково за спільні сумісні кошти, частково за власні кошти позивача був переобладнаний, добудовані споруди. Загальна площа будинку змінилася до 491,6 кв.м., житлова площа змінилася з 44,9 кв.м. до 261,9 кв.м.

На підтвердження зазначеного, в заяві про забезпечення позову позивачем було надано копії договору дарування та рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська, відповідно до якого ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 житловий будинок №9 за адресою: Дніпропетровська область, м.Камянське, пров.Урицького, площа якого за договором складала 44,9 кв.м, а за рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська було визнано за ОСОБА_2 право власності на цей будинок з житловою площею 261,9 кв.м.

Розглянувши заяву позивача, дослідивши надані докази, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Згідно із ст.149ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст.150ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 3Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» позови майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З наданих позивачем, ОСОБА_1, документів вбачається, що дійсно, на момент подачі позову до суду, право власності на спірний будинок зареєстровано за відповідачем, ОСОБА_2, на підставі рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська, і з урахуванням договору дарування будинку, укладеного до прийняття Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська від 23.03.2006 р., житловий будинок належав особисто відповідачеві, що дає йому можливість реалізувати право власності в частині відчуження будинку в цілому, без згоди позивача.

Вид забезпечення позову, про який просить позивач, співмірний з заявленими позивачем вимогами.

Суд самостійно оцінює необхідність зустрічного забезпечення. За загальним правилом, вирішення цього питання має диспозитивний характер. Тобто реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обовязком.

Винятки передбачені в ч.3 ст.154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що перебуває на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть буті спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в позові;

суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або унеможливити виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в позові.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази можливого спричинення збитків відповідачу, а за таких обставин необхідності забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), не має.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може ускладнити або навіть зробити неможливим виконання судового рішення по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-150, 153, 154, 258-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 51909, АДРЕСА_1) про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 51900, м.Камянське, пров.Урицького, буд.) про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно житловий будинок №9 по пров.Урицього у м.Камянське Дніпропетровської області, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до вирішення справи по суті.

Копію ухвали направити до виконання Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути предявлена до виконання протягом трьох років з моменту її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня підписання суддею. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.Г. Тюлюнова