Справа № 367/8530/17 Головуючий у І інстанції Оладько С. І.
Провадження № 22-ц/780/1331/18 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 58 03.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Сліпченка О.І., суддів Гуля В.В., Іванової І.В.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з вищенаведеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 6 964 230 грн. за відшкодування збитків за неправомірне відчуження відповідачем 6 об'єктів нерухомого майна, яке належало позивачу на праві власності.

11 січня 2018 року подав до суду заяву про забезпечення його позову, відповідно до якого просив до вирішення справи по суті заборонити вчиняти будь-які дії по відчуженню нерухомого майна.

В обґрунтування клопотання послався на те, що відповідач передав майно по вул. Котляревського, 32, в м. Ірпінь в іпотеку зі строком до 2027 року, що обмежує можливості державних органів на примусову реалізацію майна при виконанні рішення суду. Тому потреба у забезпеченні позову здійснюється з метою уникнення наслідків, які можуть унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі № 367/8530/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків ,а саме до розгляду справи по суті заборонено вчиняти будь-які дії щодо відсудження (розпорядження) нерухомим майном :

квартири АДРЕСА_1;

квартири АДРЕСА_2;

нежитлового приміщення АДРЕСА_3;

земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_1 Площа (га): 0.05,цільове призначення: для будівництва 1 обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) Адреса: АДРЕСА_4,

земельної ділянки кадастровий номер: НОМЕР_2 Площа (га): 0.05,цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)Адреса: АДРЕСА_5- власником яких є ОСОБА_3.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що жодних доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову судом не досліджувалося у зв'язку з їх відсутністю. Крім того, вжиті судом заходи забезпечення позову є не співмірними із заявленими в позові вимогами, адже вартість арештованого майна є значно більшою від суми збитків, які просить відшкодувати ОСОБА_2

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4 вказує, що ухвала суду про забезпечення позову є законною і обґрунтованою, вид забезпечення позову є співмірним позовним вимогам, суд першої інстанції здійснив забезпечення позову в межах співмірності та за достатніх правових підстав, ґрунтуючись на доказах та обставинах наявних в матеріалах справи.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково клопотання та забезпечуючи позов, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що між сторонами виник спір щодо відшкодування збитків, а, враховуючи суму позову, неприйняття мір по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" судам роз'яснено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п. 4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні Ірпінського міського суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, у якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 6 964 230 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків.

Підставою для забезпечення позову у вказаний спосіб заявник зазначає відшкодування збитків за неправомірне відчуження відповідачем 6 об'єктів нерухомого майна, яке належало позивачу на праві власності, внаслідок чого останньому було спричинено матеріальних збитків на 6 964 230 грн.

Таким чином, між сторонами дійсно виник спір з приводу стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 6 964 230 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 30 травня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто кошти у розмірі 431 250 доларів США, що за курсом НБУ складає 11 169 849 (одинадцять мільйонів сто шістдесят дев'ять тисяч вісімсот сорок дев'ять) грн. 20 коп., та судові витрати в розмірі 14 890 грн. яке на час розгляду справи виконано не було.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував викладеного, обставин справи, зокрема, змісту заявлених позовних вимог і, на переконання апеляційного суду, з порушенням вимог ст. 149 - 153 ЦПК України, дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів, з урахуванням наведеного, вважає заяву про забезпечення позову не обґрунтованою, а клопотання про забезпечення позову таким, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення процесуального права при постановленні ухвали, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

Згідно з вимогами ч. 1,2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 15 січня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: