Справа № 442/3701/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/783/6217/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Дрогобицького районного суду Львівської області від 07 червня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з скаргою на рішення та дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Матіїшина Андрія Ярославовича.

Оскаржуваною ухвалою судді матеріали скарги скаржника - боржника ОСОБА_2 на рішення державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції - визнано неподаними та повернуто скаржнику.

Ухвалу судді оскаржив ОСОБА_2, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та передати питання на новий розгляд. Зазначає, що скарга не може бути визнана неподаною та повернута з мотивів не зазначення та не надання доказів, оскільки статтею 27 ЦПК України передбачено право осіб, які беруть участь у справі, надавати докази безпосередньо в судовому засіданні. Не можуть бути підставами для визнання заяви неподаною відстуність у ній обґрунтування, яким чином і в чому саме проявилося порушення прав скаржника відповідачем та порушення якого саме права відбулося, оскільки з'ясування зазначених обставин можливе на наступних стадіях цивільного процесу. Суддя на стадії відкриття провадження у справі не має права залишати без руху та повертати позовну заяву, навіть якщо на думку суду нечітко викладені позовні вимоги та обставини, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги. Просить ухвалу судді Дрогобицького районного суду Львівської області від 07 червня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Колегія суддів вважає, що ухвала судді не відповідає зазначеним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на рішення та дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Матіїшина А.Я.

Ухвалою судді Дрогобицького районного суду Львівської області в складі судді Нагірної О.Б. від 17 травня 2016 року скаргу ОСОБА_2 залишено без руху, оскільки скарга не відповідала вимогам ст. 383-385 ЦПК України та ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження».

Повертаючи скаргу суддя виходила з того, що ОСОБА_2, отримавши ухвалу про усунення недоліків, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, не усунув недоліків поданої ним скарги в строк, а тому відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України таку вважав неподаною та повернув скаржнику.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком судді враховуючи наступне.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Згідно положень ст. 119 ЦПК України ( в редакції на час винесення оскаржуваної ухвали) позовна заява повинна містити в т.ч. виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ч.1, 2 ст.121 ЦПК України ( в редакції на час винесення оскаржуваної ухвали) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до роз»яснень п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України або не оплачено судовий збір,судді відповідно до вимог ст..121 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, у тому числі і розмір несплачених судових витрат.

У п. 7 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз»яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред»явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

З ухвали судді про залишення скарги ОСОБА_2 без руху від 17.05.2016 року, суддя, вбачається, що суддя посилаючись на ст. ст. 121, 383-385 ЦПК, ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», п.13 постановиПленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зазначила підстави для залишення скарги ОСОБА_2 без руху, якими вказала те, що до матеріалів скарги не долучено жодного документу, який би свідчив, що скаржник є стороною виконавчого провадження, не долучено цього документу, не вказано його реквізиту.

Аналізуючи зміст ухвали судді про залишення скарги ОСОБА_2 без руху та надання строку на усунення недоліків скарги, вказала, що таким недоліком є недолучення скаржником до матеріалів скарги доказів, не врахувавши роз»яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» про те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу

Інших підстав для залишення скарги ОСОБА_2 без руху суддя в ухвалі про залишення скарги ОСОБА_2 без руху від 17.05.2016 року не зазначила.

За вищенаведеного, враховуючи можливість подання ОСОБА_2 доказів на наступних стадіях цивільного процесу, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про відсутність підстав для постановлення суддею ухвали від 07.06.2016 року про визнання скарги ОСОБА_2 неподаною та повернення її скаржнику.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахування вищенаведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, оскаржувану ухвалу судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького районного суду Львівської області від 07 червня 2016 року -скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанову складено 28.03.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.