Справа № 415/6943/17
Провадження № 2/415/415/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря - Кравченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою Виконавчого комітету Лисичанської міської ради, як орган опіки та піклування, місцезнаходження якого за адресою: вул.. ім. М.Грушевського, буд. 7, м. Лисичанськ, Луганська область, Україна в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2, місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_2, Україна, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, Україна про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Лисичанської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину, третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що підставами для звернення виконавчого комітету Лисичанської міської ради з цією заявою є неможливість малолітньої дитини ОСОБА_1 самостійно представляти свої інтереси в суді через свій малолітній вік.

Громадянка ОСОБА_2 є матір'ю малолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько дитини записаний відповідно до ч. 1ст. 135 Сімейного кодексу України.

Відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зловживає спиртними напоями, разом з дитиною не мешкає, не відвідує її, що свідчить про небажання виховувати та утримувати дитину, мати фактично самоусунулась від виконання батьківських обов'язків.

ОСОБА_2 не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самосійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідного для її нормального самоусвідомлення, не надає дитини доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Сім'я ОСОБА_2 потрапила в полу зору служби у справах дітей у лютому 2007 року, коли громадянка ОСОБА_3 звернулася до служби у справах дітей з проханням повести профілактичну бесіду з ОСОБА_2 пояснив, що її донька постійно залишає сина, зловживає спиртними напоями зі своїми знайомими.

У лютому 2007 року ОСОБА_2 було винесено офіційне попередження про невиконання батьківських обов'язків. У жовтні 2012 року ОСОБА_2 було винесено ще одне офіційне попередження про невиконання батьківських обов'язків. ОСОБА_2 була написана заява в якій вона буде кожен місяць до 20 числа давати гроші на виховання свого сина, у випадку несплати її мати ОСОБА_3 має право позбавити її батьківських прав.

Згідно характеристики родини даною КЗ «Лисичанська ЗОШ №5» через постійні конфлікти з мамою та її недбале ставлення ОСОБА_1 проживає з ОСОБА_3. Бабуся протягом багатьох років цікавиться успішністю та навчанням онука, постійно відвідує батьківські збори та підтримує контакт з класним керівником.

Акт обстеження жилого-побутових умов наданий КЗ «Лисичанська ЗОШ №5» свідчить, що ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_3 у квартирі, яка складається з 2 кімнат. У квартирі є всі умови для проживання, присутні всі потрібні меблі.

Зі слів сусідів мати залишила ОСОБА_1 у віці 5 років на виховання ОСОБА_3, яка приділяє багато уваги дитині, оточила онука добротою та турботою, піклується про стан його здоров'я.

В сім'ї громадянки ОСОБА_3 створені усі умови для розвитку та відпочинку, в квартирі чисто та затишно. Дитина бажає і в подальшому жити з ОСОБА_3.

На підставі викладеного просили суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав у відношенні її неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку м. Лисичанська Луганської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь тієї особи або установи, де буде виховуватися її дитина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 всіх видів її доходів на дитину до досягнення.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без участі їх представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків..

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає відповідача ОСОБА_2 такою, що не виконує належним чином свої батьківські права, зокрема, вона не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею і взагалі втратила до дитини інтерес.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 05.03.2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області ІНФОРМАЦІЯ_17 року народився ОСОБА_1, про що зроблено відповідний запис № 122. Батьком дитини записаний ОСОБА_5, матір'ю дитини записана ОСОБА_2.

Згідно з актом житлово-побутових умов проживання родини учня 9 класу ОСОБА_1, наданого Службою у справах дітей Лисичанської міської ради, встановлено, що з кінця квітня 2017 р. ОСОБА_1 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з бабусею ОСОБА_3. Через постійні конфлікти з мамою та її недбале ставлення до сина хлопець змушений проживати з бабусею. Мама не завжди виконує свої обов'язки щодо виховання та утримання сина. Бабуся протягом багатьох років цікавиться успішністю та навчанням онука постійно відвідує батьківські збори та підтримує контакт з класним керівником. Проживаю у квартирі, яка складається з 2 кімнат. У квартирі є всі умови для проживання, у будинку присутні всі потрібні меблі. Хлопчик має необхідні речі для навчання та відпочинку.

Згідно з характеристикою родини ОСОБА_1, наданою Службою у справах дітей Лисичанської міської ради, ОСОБА_1 з багатодітної родини. Родина складається з 8 осіб: Мама - ОСОБА_2, має статус мати - одиначка, не працює, знаходиться в декретній відпустці, діти - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, випуску 9 класу КЗ «ЛЗОШ №5», ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, учень 4-а класу КЗ «ЛЗОШ №5», ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, учень 4-а класу КЗ «ЛЗОШ №5», ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, учениця 2-а класу КЗ «ЛЗОШ №5», ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10, д/ш, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_11, д/ш, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_12, д/ш. Вся родина прописана за адресою АДРЕСА_3. ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_4 з квітня разом з бабусею ОСОБА_3.

Згідно з характеристики ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, приймає активну участь у класних та шкільних заходах.

Згідно з заявою ОСОБА_2, написаної на ім'я начальника служби у справах дітей ОСОБА_13, ОСОБА_2 зобов'язалась щомісячно надавати до 20 числа кожного місяця 323,89 грн. своїй матері ОСОБА_3. на виховання свого сина ОСОБА_1, а у випадку несплати ОСОБА_3 має право подати позов про позбавлення її батьківських прав.

Згідно з офіційним попередженням про невиконання батьківських обов'язків щодо виховання дитини від 15.02.2007 р., наданим Службою у справах дітей Лисичанської міської ради, ОСОБА_2 попереджено, що у випадку невиконання своїх обов'язків і вихованню дітей, може бути позбавлена батьківських прав.

Згідно з офіційним попередженням про невиконання батьківських обов'язків щодо виховання дитини від 15.10.2012 р., наданим Службою у справах дітей Лисичанської міської ради, ОСОБА_2 попереджено, що у випадку невиконання своїх обов'язків і вихованню дітей, може бути позбавлена батьківських прав.

Згідно з поясненнями ОСОБА_3 від 12.08.2017 р. повідомила, що ОСОБА_1 проживає разом із нею з 5 років. Її донька ОСОБА_2 грошей не надає на утримання дитини.

Згідно з поясненнями сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_14,ОСОБА_15, бабуся ОСОБА_3 виховує свого онука ОСОБА_1, приділяє йому багато уваги і допомагає у навчанні, мати ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини, соціальні гроші платить нерегулярно.

Згідно з висновком Органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_13, Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_13, відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої доньки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів не суперечать закону та відповідають інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 СК України, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право: на всебічний розвиток, виховання, освіту, повагу до її людської гідності; на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону; на пільги, встановлені законом, при працевлаштуванні після закінчення строку перебування у зазначеному закладі.

Відповідно до ч. 2 ст. 248 СК України, влаштування дитини до закладу, зазначеного у частині першій цієї статті, не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 14) ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Приймаючи до уваги вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1280 гривень 00 копійок (на час звернення із позовною заявою до суду).

У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне, Декларацією прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., ст.ст. 150, 164-167, 180-183, 191, 193, 248 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Виконавчого комітету Лисичанської міської ради, як орган опіки та піклування, місцезнаходження якого за адресою: вул.. ім. М.Грушевського, буд. 7, м. Лисичанськ, Луганська область, Україна в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2, місце проживання якої за адресою: АДРЕСА_2, Україна, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, Україна про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину, задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку м. Лисичанська Луганської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, батьківських прав у відношенні її неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_14.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Лисичанська Луганської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 аліменти на користь тієї особи або установи, де буде виховуватися ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 всіх видів її доходів на дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, для дитини відповідного віку, починаючи з 02.11.2017 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 1280 (одну тисячу двісті вісімдесят) гривень 00 копійок

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України, копію рішення суду, після набрання законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА