РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 568/1031/17

Провадження № 22-ц/4815/78/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів:Гордійчук С. О., Бондаренко Н. В.,

секретар судового засідання - Шептицька С. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідач - Радивилівська міська рада Радивилівського району Рівненської області;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Генеральна прокуратура

України;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна служба України

з питань праці

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 червня 2018 року у складі судді Мельника Д.В., постановлену у м. Радивилів Рівненської області о 10 годині 34 хвилин,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Радивилівської міської ради Радивилівського району Рівненської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Генеральна прокуратура України, Державна служба України з питань праці про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 червня 2018 року закрито провадження по справі.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби підсудні окружним адміністративним судам та обґрунтована тим, що позовні вимоги нерозривно пов'язані із необхідністю вирішення спору в площині законності (незаконності) звільнення позивача з публічної служби.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що ним не оскаржується неправомірність свого звільнення та не ставиться питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стверджує, що ставить питання про стягнення на свою користь ненарахованого та невиплаченого середнього заробітку за період служби у Збройних Силах України як працівника, призваного на військову службу в порядку ч. 3 ст. 119 КЗпП України. Звертає увагу, що задовольняючи клопотання відповідача про закриття провадження у справі, суд не вник у суть спірних правовідносин,та не взяв до уваги той факт, що з огляду на ч. 4 ст. 119 КЗпП, гарантії, визначені у ч. 3 ст. 119 КЗпП, не поширюються на осіб, які займали виборні посади в органах місцевого самоврядування та строк повноважень яких закінчився, щодо збереження місця роботи і посади, а тому у зв'язку з наведеним вважає, що гарантія збереження середнього заробітку поширюється на осіб, які займали виборні посади в органах місцевого самоврядування, строк повноважень яких закінчився. Вказує на помилковість висновку місцевого суду про те, що позовні вимоги нерозривно пов'язані із необхідністю вирішення спору в площині законності (незаконності) звільнення позивача з публічної служби, адже спір про стягнення заборгованості по заробітній платі може розглядатися в судовому порядку і без одночасного вирішення спору в площині звільнення з роботи, в тому числі - і з публічної служби. Зазначає, що він не є посадовою чи службовою особою, і не був такою на час виникнення спірних правовідносин, не оскаржує дій чи бездіяльності Радивилівської міської ради, і його вимога зводиться до стягнення помилково або свідомо не нарахованої заробітної плати, тобто має місце трудовий спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

В поданому на апеляційну відзиві Радивилівська міська рада Рівненської області вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою та просить її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Радивилівської міської ради Радивилівського району Рівненської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Генеральна прокуратура України, Державна служба України з питань праці про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 23 квітня 2016 року.

В ході розгляду справи Радивилівська міська рада Рівненської області подала клопотання про закриття провадження по даній цивільній справі. Своє клопотання відповідач обґрунтовував тим, що даний спір не підвідомчий судам загальної юрисдикції і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства як публічно-правовий спір.

Апеляційний суд приходить до переконання, що місцевий суд, задовольняючи вказане клопотання, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, що даний спір є публічно-правовим.

Так, відповідно до ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, в тому числі у спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_3 зводяться до стягнення ненарахованого та невиплаченого середнього заробітку за період його служби у Збройних Силах України як працівнику, призваного на військову службу.

Згідно ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Виходячи зі змісту даної норми, розгляд справи в порядку цивільного судочинства здійснюється лише у випадку, якщо його вирішення не проводиться за правилами іншого судочинства.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Радивилівського районного суду Рівненської області від 12 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н. В.

Гордійчук С. О.