Номер провадження № 2/331/155/18
ЄУН № 331/6943/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2018 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Антоненко М.В.,

при секретарі Андрієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куропятнікова Тетяна Михайлівна, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом п'ятої черги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом п'ятої черги. В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її рідна тітка по материнській лінії - ОСОБА_4, яка постійно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_2. Зазначений будинок належав ОСОБА_5 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 18.03.1998 року. Даний договір був укладений на Запорізькій Універсальній товарній біржі «Капітал - Центр» та зареєстрований за № Н-120. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Фактично спадщину після його смерті прийняла тітка позивачки, як його дружина. Інших спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 не має. Однак тітка позивачки не встигла переоформити на своє ім'я право власності на зазначений вище будинок в порядку спадкування, так як померла ще до спливу 6-ти місячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_4 єдиною спадкоємицею другої черги за законом є відповідач по справі - ОСОБА_2 - мати позивача. Однак, відповідач у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Позивач, як рідна племінниця померлої ОСОБА_4, звернулася в установлений законом строк, а саме 24 травня 2017 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом п'ятої черги. На підставі заяви позивача про прийняття спадщини було заведено спадкову справу № 46/2017. Однак, приватним нотаріусом Запорізького міського округу Куропятніковою Т.М. 22.09.2017 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва на спадщину на ім'я відповідача з підстав відсутності свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 з ОСОБА_4 та правовстановлюючого документу на будинок, що є спадковим майном.

Позивач просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, як між племінницею та тіткою, а також визнати за нею право власності на житловий будинок, що є спадковим майном.

В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити в повному обсязі. Позивач ОСОБА_1 просила покласти на неї витрати зі сплати судового збору.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Заслухавши позивача, її представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, дослідивши надані докази (ксерокопію паспорту позивачки), яка зареєстрована у АДРЕСА_2, копію свідоцтва про народження, згідно якому матір'ю позивачки є ОСОБА_9, копію свідоцтва про шлюб, згідно якому ОСОБА_4 змінила прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», копію договору купівлі-продажу квартири № Н - 120 від 18.03.1998 року, укладеному на Запорізькій Універсальній біржі «Капітал-Сервіс» та зареєстрованому у БТІ м. Запоріжжя, згідно якому ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок № 22»б» по вулиці Єднання у місті Запоріжжя, копії технічних документів на будинок, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, згідно якому 24 травня 2017 року було зведено спадкову справу за заявою ОСОБА_1, копію постанови приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу від 22.09.2017 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, відсутність заповіту від імені ОСОБА_4, копію реєстраційного посвідчення на право власності, яким підтверджується державна реєстрація права власності на будинок, що є спадковим майном за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від №Н - 120 від 18.03.1998 року, довідку з місця проживання, з якої вбачається, що за адресою будинку, що є спадковим майном були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а позивач мешкає за зазначеною адресою з 01 лютого 2017 року без реєстрації, вислухавши пояснення свідків Ф.І.О., суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства:

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як зазначено у ч. 4 даної статті сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також з інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч.2 п.5 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно абзацу 1 ч. 2 Постанови N 7 Пленуму Верховного суду від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно абзацу 15 п. 3.1 листа ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що позивач звернулася в установлений законом строк, а саме 24 травня 2017 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом п'ятої черги, в зв'язку з чим було заведено спадкову справу № 46/2017. Однак, приватним нотаріусом Запорізького міського округу Куропятніковою Т.М. 22.09.2017 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва на спадщину на ім'я позивача з оскільки за поданими документами неможливо встановити факт родинних відносин між померлою та заявником і надано рекомендації щодо звернення до суду для встановлення факту родинних відносин.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла рідна тітка позивачки по материнській лінії - ОСОБА_4. ОСОБА_4 постійно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_2.

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_4, дівоче прізвище ОСОБА_4 до укладання шлюбу було - «ОСОБА_4», про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_2, видане Запорізьким відділом записів громадського стану від 11.05.1984 року, а/з №4.

Після одруження з ОСОБА_6 - ОСОБА_4 взяла собі прізвище чоловіка - «ОСОБА_4».

23.03. 1971 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Запорізьким відділом записів громадського стану від 22.01.1981 року, а/з №218 НОМЕР_3.

30 січня 1981 року ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про укладання шлюбу, видане Запорізьким відділом записів громадського стану від 02.08.1984 року, а/з № 39 НОМЕР_4. Після укладання шлюбу ОСОБА_4 взяла прізвище чоловіка - «ОСОБА_4».

Таким чином, ОСОБА_4 (дівоче прізвище «ОСОБА_4») та мати позивачка та відповідач по справі - ОСОБА_2 є рідними сестрами.

Даний факт також підтверджується свідоцтвом про народження відповідача, виданий Запорізьким відділом записів громадського стану а/з № 26.

Відповідно до свідоцтва про народження, складеного російською мовою, позивач є донькою ОСОБА_2 - відповідача по справі.

Факт родинних зв'язків між позивачем та померлої ОСОБА_4 підтвердили свідки в судовому засіданні.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Свідок ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації та проживання: 69037, АДРЕСА_1., пояснила, що вона дуже добре знала подружжя ОСОБА_4. Вони довгий час працювали разом. Їй добре відомо, що позивач є рідною племінницею ОСОБА_4 Підтвердила що, позивач постійно знаходилася разом із тіткою до часу її смерті: допомагала їй в господарстві, купувала ліки, доглядала її. Похованням також займалася позивач. Після смерті ОСОБА_4 позивач вселилася в будинок, що є спадковим майном.

Відтак, з показів свідка та письмових доказів, долучених до справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні підтвердився факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як між тіткою та племінницею, що і дає підстави для задоволення позову в частині встановлення факту родинних відносин.

Разом з цим, за приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, ч. 1 ст. 1270 ЦК встановлений строк у шість місяців для прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За правилами статі 1263 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦУ України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємці другої черги закликаються до спадкування за обставин, передбачених ч.2 ст. 1258 ЦК.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу спадкоємців за законом включаться інші родичі спадкодавця, крім тих, які спадкують в попередніх чотирьох чергах, а також утриманці, які одержують право на спадкування нарівні з родичами спадкодавця, які закликаються до спадкування.

Водночас, родичі спадкоємця, віднесені законом до п'ятої черги спадкування за законом, закликаються до спадкування у тому випадку, коли відсутні - (не прийняли, усунені від спадкування) спадкоємці перших чотирьох черг.

За загальними приписами, активний шлях прийняття спадщини - це подання відповідної заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини у шестимісячний строк після її відкриття, тобто вчинення певної дії, що передбачена ст. 1270 ЦК України. Цивільним законодавством визначено наслідки, які виникають для спадкоємця у випадку пропущення ним строку для прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Якщо ж спадщину не прийняв спадкоємець за законом, спадкують інші спадкоємці за законом однієї з ним черги, а за їх відсутності - спадкоємці подальших черг (ч. 2 ст. 1258 ЦК).

У свою чергу, норма ч. 1 ст. 1272 ЦК передбачає, що спадкоємець, який не подав протягом установленого строку заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що не прийняв її.

В процесі судового розгляду було встановлено, що спадкоємиця другої черги, відповідач по справі, на спадкове майно не претендує, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Судом також встановлено, що відповідач по справі в установлений законом строк для прийняття спадщини не зверталася. Заповіту спадкодавець при житті не складав. Судом також встановлено, що інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно - відсутні.

Що стосується вимоги визнання права власності в порядку спадкування за законом п'ятої черги, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов в частині визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що однією з підстав відмови у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 була відсутність у спадкоємця правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві та відсутності відповідної державної реєстрації, у зв'язку з чим позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Зважаючи на викладене, вбачається, що в даний час, у позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї тітки. При цьому, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи законних інтересів.

Відповідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Матеріалами справи встановлено, що будинок АДРЕСА_2 належав ОСОБА_5 на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 18.03.1998 року. Даний договір був укладений на Запорізькій Універсальній товарній біржі «Капітал - Центр» та зареєстрований за № Н-120.

Як вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, однією із підстав відмови у видачі свідоцтва на спадщину є відсутність правовстановлюючих документів на будинок, що є спадковим майном.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України), та є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, тобто винесення нотаріусом у встановленому Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерстві юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5 належного документу, яка діяла на момент оформлення спадкових прав позивачем.

Згідно ст. 1216 ч.1 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ч.1 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо дійсності договору, укладеного на біржі, слід зазначити наступне:

Згідно ст. 227 УК України, в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу будинку, що є спадковим майном, такий договір повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлі-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 вказаного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що Договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2, що розташовано на земельної ділянки площею 45,7 кв.м від 18.03.1998 року та зареєстровано за ОСОБА_5 в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації, що на той час фактично здійснювало реєстрацію права власності, про що свідчить реєстраційне посвідчення від 23.03.1998 р., видане Запорізьким бюро технічної інвентаризації № 184р№33458 недійсним не визнавався, тобто є документом, що посвідчує право власності ОСОБА_5

Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_4 відповідно до ст. 1268 ЦК України.

Інших спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 не має. Однак, ОСОБА_13 не встигла переоформити на своє ім'я право власності на зазначений вище будинок в порядку спадкування, так як померла ще до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 єдиною спадкоємицею за законом другої черги є її рідна сестра, відповідач по справі.

Судом встановлено, що відповідач із заявою про прийняття спадщини не зверталася, на спадкове майно не претендує.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що позивач є рідною донькою відповідача. Судом також встановлено факт того, що позивачка є рідною племінницею спадкодавця.

З огляду на відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину позивачка скористалася своїм правом визнання права на спадщину в судовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності за позивачем права власності на спадкове майно у виді на житловий будинок загальною площею 45,4 кв.м, житловою площею 33,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом п'ятої черги після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в порядку спадкування за законом обгрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 1217, 1218, 1220, 1258, 1262, 1265, 1268-1270 ЦК України ст.ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Куропятнікова Тетяна Михайлівна про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом п'ятої черги - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як між племінницею та тіткою.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, право власності на житловий будинок літ. А № 22 «б» (двадцять два), загальною площею 45,7 кв.м житловою площею 33,3 кв.м та інші господарські будівлі і споруди (літ.Г,Д сарай; літ.В вбиральня, літ. Е навіс; № 1 водопровід), розташовані на земельній ділянці площею 405 кв.м за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя М.В. Антоненко