Справа №265/3283/18
Провадження №2/265/1046/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Гусєвої К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом посилаючись на те, що 14 січня 2008 року померла його мати ОСОБА_2, що проживала по день смерті в селі Патріотичне Новоазовського району Донецької області по вулиці Молодіжна будинок 11. На день смерті матерізалишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку № 11 по вулиці Молодіжній в селі Патріотичному Новоазовського району Донецької області та 1/6 частини квартири АДРЕСА_1. Спадщину він прийняв, подавши заяву про прийняття спадщини до Новоазовської державної нотаріальної контори, була заведена спадкова справа № №283/2008, яка на теперішній час зберігається в архіві Новоазовської державної контори. У звязку із проведенням АТО на території Донецької області з Новоазовської державної нотаріальної контори вивезти вищевказану спадкову справу було неможливо, оскільки дана територія на теперішній час є тимчасово окупованою. 07 серпня 2008 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок №11, розташованого по вулиці Молодіжній в селі Патріотичне Новоазовського району Донецької області. На теперішній час він є спадкоємцем за законом першої черги та прийнявшим спадщину у вигляді вищевказаного будинку, з приводу цього він також звернувся до Новоазовської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на 1/6 частини квартири АДРЕСА_2, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.09.1996, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки заведена спадкова справа №283/2008 зберігається в архіві Новоазовської державної нотаріальної контори, до якого немає доступу. Оскільки він, будучі спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, або в будь-який інший спосіб оформити свої спадкові права, та нотаріус відмовив йому у його видачі. З приводу цього він був вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 14 січня 2008 року, на 1/6 частинуквартири № 2 в будинку № 2/3 по вулиці Воїнів Визволителів в місті Маріуполі Донецької області, загальною площею 66,8 кв.м. та житловою площею 50,0 кв.м.

У судове засідання позивач не з'явився, в письмовій заяві на адресу суду просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача, Маріупольської міської ради, що діє на підставі довіреності, ОСОБА_3 також в судове засідання не з'явилась, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно свідоцтв про народженняVІ_УР №196961, виданого 06 грудня 1963 року Орджонікідзевським РАЦС, ОСОБА_1 народився 07 листопада 1963 року, його батьками вказані: ОСОБА_4 та ОСОБА_2, актовий запис №1599.

Відповідно свідоцтва просмерть серії І-НО №259505, виданого 14 січня 2008 року виконкомом Розівської сільської ради Новоазовського району Донецької області,ОСОБА_2 померла 14 січня 2008 року, актовий запис № 4.

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07 жовтня 2008 року державним нотаріусом Новоазовської державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_2, померлої14 січня 2008 року, спадкоємцем її майна у вигляді будинку №11 по вулиці Молодіжній в селі Патріотичне Новоазовського району Донецької області, є її син ОСОБА_1.

Відповідно свідоцтва про право власності на житло, від 05 вересня 1996 року, квартира АДРЕСА_3 дійсно належить на прав приватної власності ОСОБА_4 та членам його сімї ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 05 вересня 1996 року № 1955.

Відповідно постанови державного нотаріуса Новоазовської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 квітня 2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки заведена спадкова справа зберігається в архіві Новоазовської державної нотаріальної контори до якого на теперішній час немає доступу, оскільки він розташований на території, на якій проводиться антитерористична операція і немає можливості з'ясувати коло спадкоємців.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст.321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. В першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки.

Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Частинами 1,5 статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкоємця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Як розяснив пленум Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у п. 23 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно зясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналізуючи зібрані по справі докази, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки факт належності 1/6 частини квартири померлій ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а також з урахуванням того, що позивач звернувся в установленому порядку до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З урахуванням наведеного позовні вимоги ОСОБА_1, який звернувся до суду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 258,259,263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлої 14 січня 2008 року, на по 1/6 частину квартири АДРЕСА_4, загальною площею 66,8 кв.м., житловою площею 50,0 кв.м..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 липня 2018 року.

Учасники справи, якому повне рішення не були вручені у день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках передбачених ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Суддя: І.Г. Мельник