П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року

м. Рівне

Справа №569/2820/16-ц

Провадження №22ц/787/941/2018

Головуючий у суді першої інстанції: Першко О.О.

Рішення суду першої інстанції ухвалено в м. Рівне Рівненської області

Дата і час ухвалення судового рішення: 23.03.2018 р. о 10 год. 00 хв.

Дата ухвалення повного судового рішення: 26.03.2018 р.

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

за участі: позивача та представників учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 23 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Рівненська міська рада; про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, в об'єкт самостійної власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Управління земельних відносин Виконавчого комітету Рівненської міської ради; про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, в об'єкт самостійної власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року в суд звернулася ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 про виділ у натурі 3/8 часток житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Остаточно позивач визначила свої вимоги 19 лютого 2018 року і просила виділити їй в натурі 3336/10000 частин житлового будинку АДРЕСА_1 у виді окремого об'єкта нерухомого майна за варіантом №1 висновку експерта №160608/1_30 від 20.02.2016 року, що виконаний ППФ "Експерт-Рівне", у складі приміщень: жилої кімнати 1-13 площею 17, 6 кв.м, жилої кімнати 1-14 площею 17, 7 кв.м, кухні 1-5 площею 15, 8 кв.м, котельні 1-6 площею 9, 0 кв.м, ванної 1-7 площею 2,1 кв.м, підвалу ІІІ площею 16, 9 кв.м, жилої кімнати 1-15 площею 12, 7 кв.м, загальною площею 91, 8 кв.м, та надвірні будівлі - 50% огорожі, 13% замощення, стягнувши із відповідача на її користь різницю за відхилення від її ідеальної частки (3/8) в сумі 77 012 гривень та встановивши порядок користування земельною ділянкою площею 613 кв.м по АДРЕСА_1, за яким у її користування виділити земельну ділянку площею 230 кв.м, а у користування ОСОБА_3 - 383 кв.м згідно із варіантом №1 висновку експерта №160608/1 від 20.07.2016 року, що виконаний ППФ "Експерт-Рівне".

Позов обґрунтовано тим, що у житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться у спільній частковій власності сторін, зокрема у її власності перебуває 3/8 частки будинку, а відповідача - 5/8 часток. З метою виділу своєї частки в натурі вона пред'явила відповідний позов до співвласника.

Ухвалою судді Рівненського міського суду від 24 березня 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі.

У вересні 2016 року, заперечуючи проти позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 пред'явив зустрічний позов, де просив виділити йому в натурі 5/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1, припинити його право спільної часткової власності на спірний жилий будинок та визначити порядок користування земельною ділянкою площею 615 кв.м за цією ж адресою. Зустрічний позов умотивовано тим, що він є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1. Його частка складає 5/8, а позивача - 3/8, а тому має намір виділити належну йому частку в натурі.

Ухвалою Рівненського міського суду від 7 жовтня 2016 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із первісним позовом та об'єднано їх в одне провадження.

Рішенням Рівненського міського суду від 23 березня 2018 року первісний і зустрічний позови задоволено повністю.

Виділено ОСОБА_2 належні їй в натурі 3/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1 у виді окремого об'єкта нерухомого майна площею 90, 7 кв.м (в житловому будинку (А-1), цокольному поверсі (Цк.п.), та веранді (а1), а саме: кухню (1-5) площею 15, 5 кв.м; котельню (1-6) площею 9, 0 кв.м; ванну (1-7) площею 2,1 кв.м; підвал (ІІІ) площею 19, 9 кв.м; коридор (1-10) площею 2, 9 кв.м; житлову (1-13) площею 17, 6 кв.м; житлову (1-14) площею 17, 7 кв.м; коридор (V) площею 6, 0 кв.м та надвірні будівлі: вхідний ганок (а2); сарай (В-1) приміщення І; вбиральня (Г); 1/2 частина огорожі (№1, 2); замощення (І) - 13%.

Припинено право спільної часткової власності позивача на 3/8 ідеальних частки житлового будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за відхилення від ідеальної частки в сумі 29 037, 50 гривень, яка внесена відповідачем на депозитний рахунок суду згідно із квитанцією №89 від 21.03.2018 року.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_2 частину земельної ділянки відповідно до визначених меж з геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою: 15, 84; 30, 24; 12, 78; 6, 41; 5, 79; 4, 59; 5, 52; 11, 83; 4, 27; 5, 84; 0, 27; 6, 07; 1, 57; 2, 50; 5, 32; 4, 07 м, загальною площею 0, 02205 га.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Виділено ОСОБА_3 належні йому в натурі 5/8 часток із житлового будинку АДРЕСА_1 у виді окремого об'єкта нерухомого майна площею 160, 0 кв.м (в житловому будинку (А-1), житловій добудові (АІ-1), цокольному поверсі (Цк.п.1), 2-поверховій веранді (а) та веранді (а1), а саме: коридор (1-1) площею 9, 6 кв.м; котельню (1-2) площею 10, 8 кв.м; кухню (1-4) площею 15, 32 кв.м; кухню (1-5*) площею 2, 9 кв.м; коридор (І) площею 9, 2 кв.м; підсобну (ІІ) площею 2, 0 кв.м; підвал (ІІІ*) площею 21, 2 кв.м; передню (1-8) площею 6, 7 кв.м; житлову (1-9) площею 12, 2 кв.м; коридор (1-10) площею 8, 5 кв.м; житлову (1-11) площею 18, 7 кв.м; житлову (1-12) площею 18, 8 кв.м; житлову (1-15) площею 12, 7 кв.м; сх. клітка (ІV) площею 11, 5 кв.м; надвірні будівлі: гараж (Б-1); сарай (В-1) приміщення ІІ; криниця (1/2Д); 1/2 частина огорожі (№1,2); замощення (І) - 87%; септик (септ.).

Припинено право спільної часткової власності відповідача на 5/8 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_3 частину земельної ділянки відповідно до визначених меж з геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою: 4, 07; 5, 32; 2, 50; 1, 57; 6, 07; 0, 27; 3, 22; 1, 00; 6, 49; 11, 83; 5, 52; 4, 59; 5, 79; 6, 41; 7, 49; 11, 14; 2, 22; 16, 9 кв.м, загальною площею 0, 03675 га.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача і відповідача, оскільки варіант №1 висновку №8104-8105 комісійної судової інженерно-технічної експертизи від 06.06.2017 року поділу будинку є найбільш наближеним до розміру часток співвласників, зокрема частка позивача буде наближена до ідеальної, а грошова компенсація за відступ від ідеальних часток буде найменша та існує технічна можливість такого поділу.

На рішення суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, де покликалася на його незаконність та необґрунтованість, що полягають у порушенні норм матеріального та процесуального права, а також у невідповідності висновків суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначала про неприйнятність обраного судом варіанту поділу житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Між тим, з існуванням обставин частина земельної ділянки повинна була би бути передана у спільне користування сторін. Також залишено без уваги, що через кімнату 1-15 проходять інженерні мережі - опалення, вентиляційний канал і електропостачання. Запропонований у варіанті 1 висновку експерта №8104-8105 порядок користування земельною ділянкою позбавить можливості її використовувати, яка є лише стежкою для проходу до частини господарського приміщення з унеможливленням під'їзду до нього.

Вважає, що варіант №1 висновку експерта №160608/1_30 від 20.02.2016 року є найбільш доречним, адже передбачає максимальну зручність у користуванні житловим будинком. Також визначає можливість проведення добудови та будівництва господарських будівель із користуванням земельною ділянкою. До того ж, її права як власника на виділ частини будинку з більшим відхиленням не будуть порушені, тому що цей варіант запропоновано особисто нею.

Не згодна із твердженнями суду щодо мінімального зменшення відступлення від її частки саме згідно з варіантом №1 висновку експерта №8104-8105, оскільки суперечать обставинам справи. Тому висновки суду вважала припущеннями.

Щодо порушення норм процесуального права, то вважала недодержаними вимоги ст. 12 ЦПК України, якими передбачено змагальність сторін та доведення кожною зі сторін обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Факт порушення полягає у безпідставному відхиленні запропонованого позивачем варіанту поділу будинку.

З наведених міркувань просить змінити рішення суду першої інстанції, провівши поділ житлового будинку за варіантом №1 висновку №160608/1_30 від 20.02.2016 року.

У поданому відзиві ОСОБА_3, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити. Вважає, що запропонований ОСОБА_2 варіант №1 поділу житлового будинку відповідно до висновку №160608/1_30 від 20.02.2016 року є необґрунтованим, суперечить іншим матеріалам справи та викликає сумніви у його правильності.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи та їх представників, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 8 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Як убачається зі свідоцтв про право на спадщину за заповітом №2-36 від 06.02.2015 року та за законом №,1-104 від 11.03.2016 року, посвідчених державним нотаріусом Другої Рівненської державної нотаріальної контори, 3/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1 належать ОСОБА_2, а 5/8 часток у цьому ж будинку - ОСОБА_3 (а.с. 119, 120; т. 1). Спірне нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 600 кв.м, що відведена під будівництво житлового будинку на підставі рішення Ровенського райвиконкому №146 від 08.04.1981 року (а.с. 3; т. 1).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

З висновку експерта №160608/1_30 судової будівельно-технічної експертизи від 20.07.2016 року видно, що відповідно до наявної правовстановлюючої та технічної документації, враховуючи форму земельної ділянки, кількість співвласників, фактичне користування житловим будинком, особливості розміщення надвірних будівель на розгляд суду експертом було надано три варіанта виділу в натурі часток співвласників та з урахуванням розроблених варіантів розподілу житлового будинку та надвірних будівель експертом розроблено варіанти порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 у частках 3/8 та 5/8.

Висновок №8104-8105 комісійної судової інженерно-технічної експертизи від 06.06.2017 року вказує, що виходячи з вимог нормативних документів, а саме ДБН В.2.2.-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення", ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт", вбачається неможливим виділити в натурі по 3/8 і 5/8 ідеальних часток даного житлового будинку, що складають 94, 0 кв.м та 156, 7 кв.м. На розгляд суду експертом запропоновано (на стадії проектних пропозицій) два варіанти реального розподілу житлового будинку між співвласниками в частках, наближених до ідеальних, при якому, виходячи з об'ємно-планувальних рішень, технічного стану, будівельної готовності досліджуваного будинку та вимог державних будівельних норм, буде завдано найменшої шкоди будинку при проведенні його перепланування під дві ізольовані квартири, та запропоновано два варіанти виділу земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_1.

Судом в ході розгляду справи з'ясовано, що поділ належного сторонам на праві спільної часткової власності нерухомого майна є можливим відповідно до висновків судових експертиз, тому правильним є захист прав сторін на виділ в натурі належної кожному з них ідеальної частки.

Правильно встановлено, що позивач на обґрунтування своїх вимог посилається на застосування варіанту №1 висновку експерта №160608/1_30 судової будівельно-технічної експертизи від 20.07.2016 року, тоді як відповідач намагається переконати про застосування варіанту №1 висновку №8104-8105 комісійної судової інженерно-технічної експертизи від 06.06.2017 року.

Відповідно до ст.ст. 183, 367 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у пунктах 6, 7 своєї постанови №7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", вбачається, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Суд роз'яснив, що під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Зробивши порівняльний аналіз варіантів поділу, що запропоновані висновками експерта №160608/1_30 судової будівельно-технічної експертизи від 20.07.2016 року та №8104-8105 комісійної судової інженерно-технічної експертизи від 06.06.2017 року, міський суд прийшов до обґрунтованого переконання про застосування при вирішенні спірних прав та обов'язків варіанту №1 висновку №8104-8105 комісійної судової інженерно-технічної експертизи від 06.06.2017 року поділу будинку. Так, даний варіант з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 3 квітня 2013 року у справі №6-12цс13, є найбільш наближеним до розміру часток співвласників, зокрема реальна частка позивача мінімально відрізнятиметься від ідеальної, грошова компенсація за відступ від ідеальних часток буде найменшою, а також існує технічна можливість такого поділу.

Викладена правова позиція Верховного Суду України, яку врахував суд, вказує про те, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок.

Належно встановлено судом і порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту №1 висновку №8104-8105 комісійної судової інженерно-технічної експертизи від 06.06.2017 року.

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягали обидві сторони, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги як позивача, так і відповідача.

Щодо доводів апеляційної скарги про хибність обрання варіанту №1 висновку №8104-8105 комісійної судової інженерно-технічної експертизи від 06.06.2017 року, існування інженерних мереж в кімнаті 1-15 та помилковість встановлення порядку користування земельною ділянкою, то колегія суддів з ними погодитися не може.

Так, наведені аргументи автора скарги жодним чином не спростовують правильності висновків суду з приводу з'ясування обставин, що мають істотне значення для справи, та застосування ним норм права.

Посилання апеляційної скарги на недодержання процесуального законодавства - правил ст. 12 ЦПК України також не можуть бути задоволені, виходячи з такого.

Відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Між тим, будь-яких доказів про помилковість наслідків розгляду спору через процесуально-правовий дефект ОСОБА_2 не надала, а апеляційним судом їх не було встановлено.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до положень ст. 375 ЦПК України є його ухвалення з додержання норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду від 23 березня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено: 21.06.2018 р. о 10 год. 45 хв.

Головуючий:

Судді: