пр. № 2-н/759/303/18
ун. № 759/9905/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в :

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 2 000 грн. щомісячно.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Як роз'яснено в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Таким чином, право на утримання неповнолітньої дитини не є абсолютним, а залежить від можливості батька надавати грошову допомогу своїй повнолітній дитині.

Як убачається із заяви та доданих до неї документів, заявниця просить стягнути аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 000 грн. щомісячно.

Згідно п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; та якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», законодавчо закріплено прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Тобто, у разі заявлення в наказному провадження вимог про стягнення аліментів, в порядку ст. 161 ЦПК України у твердій грошовій сумі, даний розмір аліментів може бути встановлено, на даний час, на рівні не більше - 972 грн. 00 коп., що дорівнює 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте, позивачка просить суд стягувати аліменти в розмірі 2 000 грн. щомісячно, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Оскільки, вимога ОСОБА_1 про стягнення аліментів в розмірі 2 000 грн. щомісячно, виходить за межі встановлених вимог ч. 1 ст. 161 ЦПК України, при цьому матеріали справи не містять документів щодо майнового стану ОСОБА_2, його працевлаштування, доходів, відомостей стосовно інших утриманців, суд позбавлений можливості з'ясувати матеріальне становище платника та можливість надавати грошову допомогу неповнолітній дитині в заявленому розмірі, у зв'язку із чим такі обставини підлягають дослідженню у судовому засіданні за участю сторін, а тому заявнику необхідно звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заявлено вимогу , яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 161, 165, 200 ЦПК України,

у х в а л и в :

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2 - відмовити.

Роз'яснити заявнику його право на пред'явлення позову на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів.

Суддя: