Справа № 638/2106/18
Провадження № 2/638/2568/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого: судді Семіряд І.В.,
за участі секретаря Романовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із вказаною позовною заявою, якою просила суд стягнути із відповідача на її користь борг за розпискою від 19.04.2014 у розмірі 10 000,00 дол. США., та проценти від суми позики в розмірі 6 273,30 дол. США., а всього 16 273,30 дол., а також судовий збір.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 19.04.2014 між нею та ОСОБА_2, було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав суму в розмірі 10 000,00 доларів США.
Усі умови договору позики були погоджені сторонами та викладені в розписці, підписаній 19.04.2014.
Суму належних до сплати Позичальником процентів за користування позиченими коштами за період з 19.04.2014 по 14.12.2017 розраховано за періодами в залежності від неповернутої суми коштів у встановленої Національним банком України у відповідних періодах часу облікової ставки.
У судове засідання позивач не зявився, уповноважила адвоката ОСОБА_3, представляти її інтереси.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та у випадку не явки відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не надавався.
За таких обставин, суд розглядає справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 19.04.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав суму в розмірі 10 000,00 доларів США.
Усі умови договору позики були погоджені сторонами та викладені в розписці, підписаній 19.04.2014. (а.с. 7)
Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).
За ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вбачається з приписів ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк, та в порядку, що встановлені договором.
З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів.
Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики.
Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів.
Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою.
З оглянутої судом наданої позивачем розписки від 19.04.2014 вбачається, що відповідач зобов'язується повернути позивачу кошти в в сумі еквівалентній 10 000 дол. США на першу вимогу.
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
27 грудня 2017 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу № 3 про повернення коштів (а.с. 8-10).
Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів від суми позики ґрунтуються на законі, суд погоджується з розрахунком позивача суми процентів належної до сплати, а тому ці вимоги підлягають задоволенню.
Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач у встановлений строк не повернув взяті ним у позику грошові кошти, тобто не виконав зобовязання належним чином відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та задоволення його у повному обсязі.
Долю судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, ч. 6 ст. 259, ст. 268, 351, 352, 355 ЦПК України, ст.ст. 545, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, суд,
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий судя ОСОБА_5