Справа № 357/951/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубановська І. Д. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біліа Церква зала суду № 3 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що з 03.08.2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в шлюбі народилась донька Ксенія ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, вони втратили взаєморозуміння, шлюбні відносини фактично припинені з осені 2017 року, спільне господарство не ведеться, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати.

До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, позов підтримує.

Відповідач надала нотаріально посвідчену письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, позов визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі з 03.08.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, в шлюбі народилась донька Ксенія ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між ними фактично припинені, наміру зберігати сімю не мають, про що викладено в поданих до суду сторонами заявах.

За ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Отже, строк на примирення суд може надати, але тільки для збереження сімї.

Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за вказаних вище обставин та стосунків, які склалися між сторонами, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки.

Суд вважає, що підстав для надання строку на примирення не має, оскільки для збереження шлюбу має бути згода обох з подружжя.

Проаналізувавши наведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу в поданій до суду заяві не зазначила, яке прізвище бажає залишити після розірвання шлюбу, тому суд вважає за можливе залишити відповідачу прізвище ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на зазначене, та враховуючи те, що відповідач позов визнала, суд вважає за можливе повернути позивачу із державного бюджету 352,40 грн., решту сплаченого позивачем судового збору, в сумі 352,40 грн. стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 24, 56, 105, 110-114 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 03 серпня 2013 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 322 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 352 грн. 40 коп. сплаченого ним судового збору.

Повернути ОСОБА_1 із державного бюджету 352 грн. 40 коп. сплаченого ним судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 23.03.2018 року.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_3