Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 644/6976/18
Провадження № 2/644/2315/18
04.12.2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Зябрової О.Г.,
за участю секретаря - Дяченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця «Забіяка Галина Іванівна», в особі представника позивача адвоката ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, -
16.07.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та позивачем укладено Договір №16/07/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого останній отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі за договором страхування (Поліс) №АК/1295269 від 13.09.2016 року.
З метою досудового врегулювання спору 28.07.2018 року відповідачу було направлено регресну вимогу №8140-24, але відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплатив.
Представник позивача адвокат ОСОБА_1 просив проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач неодноразово викликався до суду, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових викликів зі зворотними повідомленнями та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайти судової влади України, що відповідає положенням ч.11 ст.128 ЦПК України. Відзив на позов та клопотань про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
За таких обставин, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи обставини справи, відповідно до ст. 274 ЦПК України, суд розглядає справу у спрощеному провадженні.
Суд дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Судом встановлено, що між ПрАТ СК «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АК/1295269 від 13.09.2016 року, за умовами якого страховик прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність особи, що керує транспортним засобом «Daewoo Lanos» державний реєстраційний номер «ВМ 5891 АТ» (а.с. 14).
03.02.2017 року відбулася ДТП за участю автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер «ВМ 5891 АТ», під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер «АХ 5225 ВК», під керуванням ОСОБА_4 Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.05.2017 року водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопоршення за ст. 124 КУпАП (а.с. 15).
Автомобіль «Toyota Camry» державний реєстраційний номер «АХ 5225 ВК» був застрахований, згідно договору добровільного страхування транспортного засобу «КАСКО» № 06/02-40К-0088997 від 20.04.2016 року у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_5» (а.с. 17-18), яка виплатила суму страхового відшкодування у розмірі 126713,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗР011117 від 21.02.2017 року (а.с. 33).
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За приписами п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Дорожньо-транспортна пригода сталася під час дії договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності
До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 3, 5 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно зі статтею 6 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до ч.38.1.1 п (б) ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування иивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхувальник після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія ТЗ, який спричинив ДТП: б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Вимоги ст. 516 ЦК України передають, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
16.07.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та позивачем укладено Договір №16/07/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого останній отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі за Договором страхування (Поліс) № АК/1295269 від 13.09.2016 року (а.с. 9-14).
Що стосується вимоги позивача про відшкодування витрат на правову правничу допомогу в розмірі 9157,20 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити дані вимоги з наступних підстав.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
ОСОБА_6 на підтвердження даних витрат було надано копію Договору №010 про надання правової правничої допомоги від 16.07.2018 року (а.с. 57-58); копію акту приймання-передачі правової правничої допомоги по Договору про надання правової (правничої допомоги) № 010 від 16.07.2018 року, відповідно до якого позивачем було сплачено Адвокатському обєднанню «Мазуренко ОСОБА_1 та Партнери» 9157,20 грн. (а.с. 59).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо стягнення на її користь судових витрат, повязаних з наданням правової (правничої) допомоги в розмірі 9157,20 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати.
Згідно платіжного доручення №273 від 13.09.2018 року про сплату судового збору, позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 891. 77 грн.
Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений, що підтверджується відповідним платіжним дорученням, судовий збір в розмірі 891. 77 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76,80,81, 90, 137, 139, 141, 264-268, 274, 280-281, 354 ЦПК України, ст.ст.23, 1166, 1187, 1191 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги фізичної особи - підприємця «Забіяка Галина Іванівна», в особі представника позивача адвоката ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП «Забіяка Галина Іванівна» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9157 (девять тисяч сто пятдесят сім) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП «Забіяка Галина Іванівна» витрати по сплаті судового збору в розмірі 891 (вісімсот девяносто одна) грн. 77 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до п. 15, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідний суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ФОП «Забіяка Галина Іванівна» (місцезнаходження: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2).

Суддя: