ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Суми

Справа №585/2151/17

Номер провадження 22-ц/788/496/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Шульги В.О. у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У червні 2017 року ОСОБА_1 з позовом до суду і свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, а відповідачці - квартира № 1. Треті особи у справі є співвласниками квартири№ 2 за вищезазначеною адресою. Квартири знаходяться у одноповерховому будинку, який розташований на земельній ділянці призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належить сторонам та третім особам на праві спільної часткової власності.

На цій земельній ділянці ОСОБА_2, усупереч вимог закону, без згоди інших співвласників, здійснила підсипку частини земельної ділянки на яку поклала тротуарну плитку та на відстані близько 1 м від несучої стіни будинку, встановила підпорну стіну, внаслідок чого дощові води підтоплюють несучі конструкції будинку, що призводить до збільшення вологості в квартирі позивачки та руйнування будинку і дані обставини підтверджуються актом міжвідомчої комісії міськвиконкому № 1644 від 10.03.2017 року.

Посилаючись на викладене позивачка просила зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди їй у користуванні земельною ділянкою та знести підсипку та мощення тротуарною плиткою, підпірну стіну з бутового каменю та каркас для винограду, встановлені в межах земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0575 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2018 року на часткове задоволення вказаного позову постановлено зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою та знести підпірну стіну з бутового каменю, встановлену в межах земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,0575 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, з підстав порушення судом норм матеріально та процесуального права просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити нове про задоволення її вимог.

Зазначає, що облаштування земельної ділянки перед її вікнами металевим каркасом для винограду та виконання підняття частини прилягаючої території до будинку шляхом підсипки та мощення тротуарної плиткою було здійснено без згоди її та інших співвласників, чим порушено права позивачки на вільне використання земельної ділянки.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що позивачці на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, а відповідачці - квартира № 1 (а. с. 7, 8, 9). Співвласниками квартири № 3 у даному будинку є 3-ті особи у справі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Будинок № 49 по вул.Коржівській в м.Ромни є одноповерховим і розташований на земельній ділянці цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0575 га кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 і належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 - 29/100; ОСОБА_2 - 11/25, а також ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 27/300 її частини (а. с. 10, 12-15).

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли суперечки з приводу користування спільною земельною ділянкою і ОСОБА_1 звернулась з відповідною заявою до виконкому Роменської міської ради і за результатами перевірки її заяви було складено акт міжвідомчої комісії № 1644 від 10 березня 2017 року, яким встановлено, що зі східної частини квартири ОСОБА_1 власником сусідньої квартири № 1 виконано підняття прилягаючої території до будинку шляхом підсипки та мощення тротуарною плиткою. На відстані менше 1 м від стіни квартири № 3 виконана підпірна стіна з бутового каменю, з недотриманням вимог 3.25 ДБН 360-92**, що унеможливлює здійснення належного обслуговування зовнішньої несучої стіни. Нормативна ширина відмостки для житлового будинку має бути не менше 1 м. Крім того, уздовж підпірної стінки облаштовано легкий каркас для винограду, що в подальшому буде створювати як затінення вікон квартири заявника так і додаткове замокання конструкцій стін (а. с. 17).

Ці обставини також підтверджується і наданими представником відповідача фотокартками (а. с. 75-78).

Зі змісту позовної заяви слідує, що відповідачка провела вищезазначені облаштування без згоди позивача та інших співвласників земельної ділянки.

Відповідно до частин 1-4, 6 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Частинами 1,2 статті 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про захоронення вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

У частині 3 статі 42 ЗК України закріплено, що порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

За п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014р №5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Звідси, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що підсипкою, мощенням тротуарною плиткою, та встановленням каркасу для винограду права позивачки на безперешкодне користування спірною земельною ділянку порушено не було.

Висновок у акті, на який посилається ОСОБА_1, про те, що легкий каркас для винограду, у подальшому буде створювати як затінення вікон квартири заявника так і додаткове замокання конструкцій стін є припущенням, на якому у силу ч. 6 ст. 81 ЦПК не може ґрунтуватися доказування, і яке не свідчить про наявність обґрунтованих підстав передбачити можливість порушення його прав у майбутньому, про що йде мова у ст. 386 ЦК України.

Тому, за недоведеності порушення у даному випадку права власності позивачки, - підстав для задоволення її вимог про усунення перешкод їй у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення підсипки, мощення тротуарною плиткою, та каркасу для винограду не убачається.

За таких умов, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни постановленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2018 року у даній справі в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього часу на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення виготовлене 27 березня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : С. Г. Хвостик

С. С. Ткачук

: