АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/929/17 Номер провадження 22-ц/786/1272/18Головуючий у 1-й інстанції Куц Т. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 березня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив вселити його у квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову вказано, що спірну квартиру було придбано сторонами у період перебування у шлюбі. Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.12.2015 року шлюб між ними було розірвано, за ним і відповідачем визнано право власності на вказану квартиру по ? частині за кожним. У травні 2015 року через складні відносини з відповідачкою, переїхав проживати до батьків. На даний час він потребує житла , спробував повернутись до квартири , але відповідач змінила замки на вхідних дверях і не впускає його до квартири, чим чинить перешкоди у користуванні його власністю.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 березня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення задоволено.

Вселено ОСОБА_2у квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира перебуває у власності позивача, який відповідно до ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України в праві порушувати питання про надання йому можливості користування належним йому майном шляхом вселення до квартири.

З даним рішенням не погодився відповідач, в звязку з чим подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказала, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що 29 січня 2018 року відбувся примусовий продаж частки квартири, належної позивачу, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів СЕТАМ № 313922 від 29.01.2018 р. Тому , на момент ухвалення рішення, позивач втратив всі права щодо розпорядження, володіння та користування зазначеною квартирою.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_4 вказала, що твердження апелянта про те, що за результатами торгів, які відбулися 29.01.2018 року, позивач втратив всі права розпорядження, володіння та користування спірною квартирою не ґрунтуються на законі, оскільки моментом виникнення права власності на майно придбано з електронних торгів, є момент реєстрації прав на нього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до інформаційної довідки № 122450432 від 02.05.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтво про придбання ? частини спірної квартири було видано ОСОБА_3 11.04.2018 року, тобто вже після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вважає, за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.12.2015 року визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1. Визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_2Ю по ? частині за кожним . В іншій частині ОСОБА_3 позовних вимог - відмовлено / а.с.69-74/.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 10.03.2016 року вказане рішення в частині відмови в задоволенні позову про визнання права на компенсацію від продажу автомобіля марки Mazda CХ7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 149499 грн скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині. Визнано право на компенсацію від продажу автомобіля марки Mazda CХ7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію від продажу автомобіля в сумі 149499,71 грн /а.с.75-76/.

Згідно довідки КЖЕП № 2 від 06.12.2017 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5/а.с.67/.

Відповідно до акта КЖЕП № 2 ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі з 01.01.2014 по теперішній час /а.с.65/. Крім того, дані обставини не заперечуються самим позивачем.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_6, який є братом позивача, позивач не має можливості користуватися належною йому частиною квартирою, оскільки відповідач створює перешкоди у доступі останнього до даної квартири, шляхом заміни замків.

Крім того, позивач позбавлений можливості виготовити технічну документацію на належну частину квартири, оскільки представники БТІ не мають доступу для обстеження квартири, що підтверджується відповідною довідкою № 61/238 від 24 січня 2018 року /а.с.68/.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги, що на момент прийняття рішення судом першої інстанції, ОСОБА_2 вже не був власником ? частини квартири АДРЕСА_1, що виключає можливість судового захисту прав позивача, не можуть бути прийняті судом до уваги за наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2018 року відбувся примусовий продаж частки квартири, належної позивачу,а саме ? частина трикімнатної квартири загальною площею 64,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, пр.-т ОСОБА_7, 22, кв.19. що підтверджується протоколом проведення електронних торгів СЕТАМ № 313922 від 29.01.2018 р. / а.с.99,100/.

В свою чергу, колегія суддів враховує, що виникнення права власності для нерухомого майна, придбаного з прилюдних торгів (аукціону), є момент реєстрації прав на нього.

Як вбачається з Інформаційної довідки № 122450432 від 02.05.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтво про придбання ? частини квартири АДРЕСА_1 було видано ОСОБА_3 11 квітня 2018 року. В цей же день, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване право власності ОСОБА_3 на частину вказаної квартири.

Дані відомості суду першої інстанції сторонами не надавалась, фактичні обставини з цього приводу не встановлювались та місцевим судом не перевірялись.

Відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Апелянтом вказаних доказів суду не надано, тому обставини набуття відповідачем квартири у приватну власність апеляційним судом не оцінюються.

Крім того, враховуючи, що відповідач набула права власності на ? частину квартири, яка належала позивачу, вже після ухвалення судом першої інстанції рішення, місцевим судом було прийняте законне та обґрунтоване рішення.

Висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 960 грн. розподілу не підлягає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 березня 2018 року-залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 12 липня 2018 року.

Головуючий суддя : / підпис/ ОСОБА_1

Судді: / підпис/ ОСОБА_8 / підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя : Т.В.Одринська