ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/559/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2018 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., за участю секретаря судового засідання Клисак Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк ''Приватбанк'' до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

07.05.2018 року ПАТ КБ ''Приватбанк'' звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 03.12.2014 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 31.03.2018 року має заборгованість в розмірі 112867,73 грн., що складається з: 7862,36 грн - заборгованість за кредитом; 95404,53 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3750 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф в розмірі 500 грн - штраф (фіксована частина) та 5350,84 грн - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 41).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання надав заяву, у якій позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" не визнав, просив суд закрити провадження у справі у звязку із закінченням строку позовної давності, так як останній платіж сплатив у січні 2015 року в розмірі 1000 грн, просив розглядати справу у його відсутності (а.с. 52).

Суд, враховуючи доводи відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані представником позивача докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03.12.2014 року ОСОБА_2 отримав кредит у позивача в розмірі 8000 грн, підписав Анкету-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що не заперечувалось відповідачем, сплачував проценти за користування коштами до 06.01.2015 року (а.с. 6-8).

Згідно з інформацією викладеною у вказаній заяві ОСОБА_2, останній висловив свою згоду з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, при цьому він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 9-32).

Відповідно до пункту 1.1.7.31 Умов, які додані до позовної заяви, позовна давність для вимог про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафу установлена тривалістю у 50 років. Відповідачем, в заяві, наданої до суду, заявлено вимогу про застосування позовної давності.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У даній справі позивач не надав належних і допустимих доказів, що зазначені вище Умови позичальником підписані, а отже їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.

Аналогічна позиція була висловлена у Постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15, від 1 липня 2015 року у справі № 6-757цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154 цс15.

В суді було встановлено і не заперечувалось відповідачем у його заяві, що останній платіж ним був зроблений 06 січня 2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 наполягає на застосуванні строку позовної давності, судом встановлено, що з часу виникнення права на звернення позивача до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором до подачі до суду позову (звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу), минуло більше трьох років, так як позивач звернувся до суду 07.05.2018 року, договір про збільшення строку позовної давності між сторонами не укладався, відсутні підстави для зупинення чи переривання строку позовної давності та поважних причини, за наявності яких порушене право підлягає задоволенню, позивачем не зазначено, тому, суд вважає в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 відмовити у звязку із закінченням строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Беручи до уваги, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 251, 252, 256, 257, 261, 267 ЦК України, та статтями 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Суддя: ОСОБА_4