Справа № 333/2141/17
Провадження № 2/333/88/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.,

при секретарі судового засідання Носаченко О.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить: 1) встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без укладання шлюбу в період з 11.06.2011 року і по день смерті ОСОБА_3, померлого 19.09.2016 року; 2) визнати за позивачем право на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, що складається з грошового вкладу з відповідними відсотками, що перебувають на зберіганні в ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК»: на рахунку № 3401, відкритому згідно з договором № 00424776 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» від 11.01.2016 pоку, залишок на якому станом на 01.02.2017 року дорівнює 287 385 грн. 00 коп., на рахунку № 3401, відкритому згідно з договором № 00424776 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» від 11.01.2016 pоку, залишок на якому станом на 01.02.2017 року дорівнює 65 357 грн. 48 коп., і було набуте за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, померлим 19.09.2016 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що вона з 2006 року жила однією сімєю з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без реєстрації шлюбу в квартирі, належній позивачу та її дітям (ОСОБА_6 та ОСОБА_7В.) на праві спільної часткової власності по 1/3 частці кожному. В квартирі також проживав син позивача ОСОБА_6 При цьому, ОСОБА_3 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, який 30.05.2011 року був розірваний рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя, яке набрало законної сили 10.06.2011 року. Однак після позивач з ОСОБА_3 так і не зареєстрували шлюб, хоч і далі жили однією сім'єю, а перешкод для реєстрації шлюбу вже не було. 19.09.2016 року ОСОБА_3 помер, під час перебування позивача у лікарні після інсульту. Заповіту після себе ОСОБА_3 не залишив. 28.12.2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріальні округу ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 як спадкоємець четвертої черги за законом. На підставі її заяви було відкрито спадкову справу № 83/2016. Оскільки позивач фактично проживала не за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_3 її належність до кола спадкоємців четвертої черги за законом підлягала визначенню в судовому порядку шляхом встановлення факту їхнього спільного проживання однією сім'єю від моменту розірвання його шлюбу з ОСОБА_10 і до дня відкриття спадщини. Позивач звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з відповідною заявою в порядку окремого провадження, внаслідок чого було відкрито провадження у справі № 333/854/17. Проте незадовго перед судовим засіданням позивачу стало відомо, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 звернувся його рідний брат відповідач ОСОБА_3 як спадкоємець другої черги за законом. Через виникнення спору про право унеможливилось вирішення вимог позивача у порядку окремого провадження, внаслідок чого суд залишив її заяву без розгляду. Оскільки черга спадкоємців за законом, яка здобуває право на спадкування, усуває спадкування всі наступні черги спадкоємців за законом, вимог спадкового характеру позивач більше не заявляє. Водночас відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України. Для вирішення юридичної долі майна, набутого позивачем та ОСОБА_3 за час спільного проживання, потрібне встановлення факту спільного проживання однією сімєю (як дружини і чоловіка) позивача з ОСОБА_3 Оскільки згідно зі ст. 74 СК України для поширення правовою режиму спільної сумісної власності на майно, набуте під час спільного проживання однією сім'єю жінки і чоловіка, не перебували у шлюбі між собою, обов'язковою умовою є не перебування кожного з і будь-якому іншому шлюбі, враховуючи, що шлюб ОСОБА_3 і ОСОБА_10 був розірваний лише 10.06.2011 року (дата набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу), правові наслідки матиме лише факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 за період починаючи з 11.06.2011 року і до часу відкриття спадщини 19.09.2016 pоку. Факт, за встановленням якого позивач звертається до суду, породжує юридичні наслідки: від нього залежить поширення правового режиму спільної сумісної власності на майно, набуте під час її спільного з ОСОБА_3 проживання однією сім'єю (як дружини і чоловіка). 11.01.2016 року ОСОБА_3 уклав з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» договір банківського вкладу і поклав накопичені ним з позивачем під час спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу спільні кошти в сумі 287 345 грн. 00 коп. під відсотки на депозит. Умовами договору № 00424776 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» від 11.01.2016 року передбачено відкриття двох рахунків: вкладного № 3401, на який в день укладення договору було зараховано суму вкладу в розмірі 287 385 грн. 00 коп.; поточного № 3401, для зарахування відсотків, які нараховуються на суму вкладу. Станом на 01.02.2017 року залишки на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_3, дорівнювали: на вкладному рахунку № 3401 287 385 грн. 00 коп.; на поточному рахунку № 3401 65 357 грн. 48 коп. Таким чином, кошти, внесені ОСОБА_3 за договором № 00424776 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» від 11.01.2016 року на депозит в ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», разом з нарахованими відсотками є спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_3, в якій належна позивачу частка дорівнює 1/2. Тобто позивачу як співвласниці належить половина від всієї суми що зберігається на рахунках, відкритих у ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» на ім'я ОСОБА_3, а саме: (287 385,00+65 357,48):2=176 371 грн. 24 коп., що і становить ціну позову. Друга половина суми є часткою ОСОБА_3, входить до складу спадкової маси і підлягає спадкуванню в загальному порядку.

Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву, які мотивував тим, що позивач та його брат ОСОБА_3 не проживали однією сім'єю та не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету та не придбавали спільно жодного майна; позивач ніколи не бувала за місцем проживання ОСОБА_3, який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, де знаходились всі його речі та майно. Ця ж адреса є місцем смерті та з неї здійснювалось його поховання. Позивач не приймала участі у похованні ОСОБА_3 ні особисто, ні матеріально. Разом з тим, відповідач не заперечує знайомство ОСОБА_3 з позивачем та їхні тісні стосунки, які полягали у зустрічах та короткочасному періодичному проживанню ОСОБА_3 за місцем фактичного проживання позивача, однак знайомство та зустрічі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не підтверджують їх постійного спільного проживання, ведення спільного господарства та спільного бюджету ні у 2006 році, ні в подальшому. Що стосується отримання ОСОБА_3 у 2007 році листів за адресою проживання ОСОБА_1, то це пояснюється тим, що у будинку ОСОБА_3 у 2006 році сталася пожежа, через що він не міг з відповідачем проживати в будинку на час його ремонту, а ОСОБА_3 мав листування з важливих питань з приводу пенсії, тому домовився з позивачем, щоб вказати її адресу для листування. Доказів джерела набуття з 11.06.2011 року до 19.09.2016 року спільного сумісного майна грошових коштів в сумі 352 742 ГРН. 48 коп. позивачем до позовної заяви не додано та про такі докази не заявлено. Вказані грошові кошти є особистою власністю ОСОБА_3, накопичені їм протягом багатьох років і не мають жодного стосунку до позивача. У вказаний період часу позивач та ОСОБА_3 об'єктивно не могли мати доходу, який дозволив би їм, навіть при спільному проживанні, накопичити з 2011 року до 2016 року більше 350 000 грн. Дохід ОСОБА_3 у зазначений період складався тільки з пенсії і невеликої заробітної плати від роботи сторожем-охоронцем. Доходи позивача документами не підтверджені. ОСОБА_3 з 2000-2002 року мав депозитний вклад у ПАТ «МетаБанк», гроші з депозиту протягом багатьох років не знімав, а накопичував завдяки процентам. У 2016 році ОСОБА_3 зняв гроші з депозиту у ПАТ «МетаБанк» і переклав їх у ПАТ «Платинум Банк» у зв'язку з вищою процентною ставкою. Саме ці гроші на час смерті ОСОБА_3 залишились на рахунку у ПАТ «Платинум Банк». Ці грошові кошти є особистою приватною власністю ОСОБА_3 Викладене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, через що належить її позов залишити без задоволення.

Позивач та її представник в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову з підстав, зазначених в позові.

Відповідач та його представник проти вимог позивача заперечували у повному обсязі з підстав, зазначених в письмових запереченнях на позов.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вивчивши письмові докази, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що з 04.08.1978 року до 30.05.2011 року ОСОБА_3 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10.

З 06.06.1996 року до 31.03.2006 року позивач була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а з 10.08.2006 року м. Запоріжжя, вул. Батарейна, буд. 1.

З 23.10.1998 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 09.07.2003 року до 25.12.2009 року ОСОБА_3 мав депозитні вклади у ПАТ «МетаБанк».

Листом ПАТ «МетаБанк» № 138/405_БТ від 18.10.2017 року суд повідомлено про всі укладені ОСОБА_11 банківські вклади (депозити):

з 09.07.2003 року до 09.08.2004 року у розмірі 1 800 грн. 00 коп., сплачені відсотки 254 грн. 07 коп. 29);

з 20.05.2004 року до 20.06.2005 року у розмірі 2 000 грн. 00 коп., сплачені відсотки 367 грн. 40 коп. 60);

з 10.08.2004 року до 10.09.2005 року у розмірі 3 000 грн. 00 коп., сплачені відсотки 551 грн. 37 коп. 08);

з 30.12.2004 року до 28.02.2005 року у розмірі 1 900 грн. 00 коп., сплачені відсотки 61 грн. 41 коп. 47);

з 04.03.2005 року до 04.04.2006 року у розмірі 2 600 грн. 00 коп., сплачені відсотки 492 грн. 40 коп. 16);

з 01.07.2005 року до 01.08.2006 року у розмірі 5 800 грн. 00 коп., сплачені відсотки 793 грн. 59 коп. 99);

з 27.12.2005 року до 27.01.2007 року у розмірі 2 000 грн. 00 коп., сплачені відсотки 350 грн. 63 коп. 77);

з 05.01.2007 року до 25.03.2009 року у розмірі 7 000 грн. 00 коп., сплачені відсотки 2 616 грн. 17 коп. 49);

з 22.02.2008 року до 25.03.2009 року у розмірі 8 000 грн. 00 коп., сплачені відсотки 1 237 грн. 16 коп. 51);

з 25.03.2009 року до 25.12.2009 року у розмірі 15 000 грн. 00 коп., сплачені відсотки 2 263 грн. 32 коп. 16).

11.01.2016 року ОСОБА_3 уклав з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» договір банківського вкладу і поклав кошти в сумі 287 345 грн. 00 коп. під відсотки на депозит. Умовами договору № 00424776 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» від 11.01.2016 року передбачено відкриття двох рахунків: вкладного № 3401, на який в день укладення договору було зараховано суму вкладу в розмірі 287 385 грн. 00 коп.; поточного № 3401, для зарахування відсотків, які нараховуються на суму вкладу. Станом на 01.02.2017 року залишки на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_3, дорівнювали: на вкладному рахунку № 3401 287 385 грн. 00 коп.; на поточному рахунку № 3401 65 357 грн. 48 коп.

19.08.2016 року позивач перенесла інсульт, із 21.08.2016 року по 22.09.2016 року перебувала в стаціонарі КУ «6-а міська клінічна лікарня», а з 23.09.2016 року по 22.09.2016 року в санаторії «Великий луг» (а/с 97-99).

19.09.2016 року ОСОБА_3 помер.

Витрати з поховання, згідно з накладною СПД ОСОБА_12 від 22.09.2016 рокуу, були здійснені відповідачем.

Заповіту після себе ОСОБА_3 не залишив.

28.12.2016 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріальні округу ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 як спадкоємець четвертої черги за законом. На підставі її заяви було відкрито спадкову справу № 83/2016.

Факт того, що позивач та ОСОБА_3 з 2006 року до 21.08.2016 року (дня госпіталізації позивачка в стаціонар КУ «6-а міська клінічна лікарня») постійно проживали разом за адресою позивача однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та придбавали спільно різне майно об'єктивно підтверджується в сукупності наступними доказами:

- обвинувальним висновком від 27.02.2007 року;

- листом архівного відділу адміністрації Мценського району Орловської області РФ від 30.02.2007 року № В-1(П) 66-с;

- листом архівного відділу адміністрації Мценського району Орловської області РФ від 30.03.2007 року № В-5(П) 6-п;

- листом архівного відділу адміністрації Мценського району Орловської області РФ від 03.04.2007 року № А-4;

- вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2007 року;

- рахунком за послуги звязку від 06.09.2012 року;

- випискою по угоді № 00424776 від 11.01.2016 року ПАТ «ПТБ»;

- показаннями в судовому засіданні свідків (які є сусідами позивача): ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16;

- фотокартками з зображеннями позивача з ОСОБА_3

Аналіз фактичних обставин і зібраних у справі доказів свідчить про те, що квартира АДРЕСА_1 була єдиним постійним місцем проживання позивача і ОСОБА_3 з 2006 року до 21.08.2016 року.

Суд ставиться критично до доводів відповідача, - що отримання ОСОБА_3 у 2007 році листів за адресою проживання позивача пояснюється не проживанням ОСОБА_3 з позивачем, а пожежею, яка сталася у будинку ОСОБА_3 в 2006 році, яка унеможливила його проживання в будинку на час його ремонту, - оскільки відповідачем не надано ні доказів пожежі в будинку ОСОБА_3 в 2006 році, ні того, що в 2007 році неможливо було проживати в зазначеному будинку через ремонт, а також місця проживання ОСОБА_3 на час ремонту.

Відсутність доказів джерела набуття з 11.06.2011 року до 19.09.2016 року спільного сумісного майна грошових коштів в сумі 352 742 грн. 48 коп., в свою чергу, не є доказом, що вказані грошові кошти є особистою власністю ОСОБА_3 та накопичені їм протягом багатьох років і не мають жодного стосунку до позивача.

Доводи відповідача, що у 2016 році ОСОБА_3 зняв гроші з депозиту у ПАТ «МетаБанк» і переклав їх у ПАТ «Платинум Банк» у зв'язку з вищою процентною ставкою спростовуються листом ПАТ «МетаБанк» № 138/405_БТ від 18.10.2017 року, згідно з яким ще 25.12.2009 року ОСОБА_3 закрив останній депозитний рахунок у цьому банку, при цьому, отримав 15 000 грн. 00 коп. вкладу та 2 263 грн. 32 коп. відсотків. Тоді як станом на 01.02.2017 року залишки на рахунках ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» складають 352 742 грн. 48 коп.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України).

Згідно зі ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Водночас, відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Водночас, встановлення вищезгаданого факту в поточній справі пов'язане з вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування») № 7 від 30.05.2008 pоку справи про спадкування та про визнання права власності розглядаються судами за правилами позовного провадження.

Зважаючи на вищевикладене, встановлення факту, що має юридичне значення, у даній справі слід здійснювати за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за чає шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, то кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (ч. ч. 2, 4 ст. 65 СК України).

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 229, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без укладання шлюбу в період з 11.06.2011 року і по день смерті ОСОБА_3, померлого 19.09.2016 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, що складається з грошового вкладу з відповідними відсотками, що перебувають на зберіганні в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ПЛАТИНУМ БАНК»: на рахунку № 3401, відкритому згідно з договором № 00424776 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» від 11.01.2016 pоку, залишок на якому станом на 01.02.2017 року дорівнює 287 385 грн. 00 коп., на рахунку № 3401, відкритому згідно з договором № 00424776 про розміщення вкладу «ГОТІВКА ЩОМІСЯЦЯ» від 11.01.2016 pоку, залишок на якому станом на 01.02.2017 року дорівнює 65 357 грн. 48 коп., і було набуте за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, померлим 19.09.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Б. Кулик