Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 321/1805/14 Головуючий у 1 інстанції: Дараган Л.В.
№ 22-ц/778/2514/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бурима В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства «Вікторія» на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП ЛАНА» про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 20174 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 18 квітня 2014 року, 15 травня 2014 року та 15 липня 2014 року при примусовому виконанні виконавчого провадження про стягнення з боржника ФГ «Вікторія» на користь стягувача ОСОБА_4 грошових коштів старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Запорізькій області Немною С.В. були складені акти опису та арешту майна, належного боржнику ФГ «Вікторія», а саме: майбутнього врожаю культури рапс, що знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 62,20 га, майбутнього врожаю культури пшениці, що знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 43,84 га, номери ділянок № 224, 225, 226, 227, 228, 229, 230, 231, майбутнього врожаю культури ярий ячмінь, що знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 106,30 га. Зберігачем зазначеного майна було призначено позивача. 29 червня 2014 року між позивачем та відповідачем ТОВ «СПП ЛАНА», в особі Берсигяна А.Д., що діяв на підставі довіреності, було укладено договір зберігання № 0706, за умовами якого поклажодавець - позивач передає зберігачу - відповідачу, а зберігач приймає на відповідальне зберігання та зобов'язується повернути поклажодавцеві у схоронності; кількість, якість, оціночна вартість майна, переданого на зберігання, дата передачі майна зазначені в акті прийому-передачі майна, який є невід'ємною частиною цього договору. Постановою державного виконавця від 15 липня 2014 року відповідача було призначено для збирання майбутнього врожаю та зберігання врожаю при виконанні виконавчого провадження. Згідно актів прийому-передачі майна від 29 червня 2014 року та від 16 липня 2014 року до договору зберігання № 0706 від 29 червня 2014 року, позивач передав, а відповідач отримав на відповідальне зберігання наступне майно: рапс ФГ «Вікторія», 41910 кг, озима пшениця ФГ «Вікторія», 92940 кг, ячмінь, 142980 кг. Листом від 29 вересня 2014 року відповідач повідомив позивача про те, що у зв'язку з потужним циклоном на території Михайлівського району Запорізької області протягом доби, починаючи з 21 години 00 хвилин 23 вересня 2014 року до 21 години 00 хвилин 24 вересня 2014 року, пройшов ураган, що супроводжувався сильним дощем, в результаті чого із зерносховищ № 17, № 18 та № 21, що належать відповідачу, зірвало покрівлю та зіпсувало врожай ячменю, в кількості 142980 кг, врожай озимої пшениці, в кількості 92940 кг, та врожай ріпаку, в кількості 41910 кг; орієнтований розмір заподіяної шкоди складає 682659 гривень; при цьому зазначено, що такі обставини підпадають під визначення форс-мажору. В подальшому, позивач звернувся до відповідача з проханням або надати відповідні документи, або відшкодувати заподіяну шкоду. Однак, відповідач ніяких документів на підтвердження настання форс-мажорних обставин не надав, так як і будь-яких пропозицій щодо компенсації заподіяної шкоди не запропонував, тому позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому вартість переданої на зберігання продукції.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 682659 гривень 00 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3683 гривні 23 копійок.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ФГ «Вікторія» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити.

При цьому в апеляційній скарзі ФГ «Вікторія» посилається на те, що вони не були залучені до участі в справі, хоча є власниками врожаю, судом не було встановлено який саме врожай було знищено, а також чи був знищений врожай, який належав ФГ «Вікторія», факт знищення врожаю не підтверджений належними доказами.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ФГ «Вікторія» не було стороною спору у справі, рішення в якій оскаржується.

Апеляційна скарга містить вимогу про скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення позову, заявленого ОСОБА_3

Натомість сам позивач ОСОБА_3 зазначене судове рішення не оскаржив. Вимагаючи стягнення на його користь грошової суми та задоволення позову ОСОБА_3, ФГ «Вікторія» не має повноважень на ведення справи від його імені.

В обґрунтування своїх вимог ФГ «Вікторія» посилається на те, що оскаржуваним судовим рішенням порушуються їх права, позаяк це рішення містить преюдиційні положення, які перешкоджають їм захистити свої права.

Такі твердження є безпідставними з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас відсутність порушення права особи є підставою для відмови в позові, оскільки саме порушене (не визнане, оспорюване) право та інтерес підлягають захисту. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 911/1506/17.

ФГ «Вікторія» зазначає про порушення свого права як власника врожаю, проте з жодними власними позовними вимогами щодо відшкодування шкоди, завданої знищенням врожаю, його неналежним зберіганням тощо, до суду не зверталося.

ФГ «Вікторія» не позбавлене можливості реалізувати своє право на судовий захист, шляхом заявлення відповідних вимог та самостійно визначити зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтувати підстави позову, виходячи з власного суб'єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначити спосіб захисту такого права, в тому числі такий як відшкодування завданих збитків винними особами, а можливо і самим ОСОБА_3, який у даній справі був позивачем.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Таким чином, вирішуючи спір, суд має перевірити наявність у особи, яка звертається з позовом, порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано цей позов, з'ясувати, у чому полягає порушення цих прав та інтересів.

Обставини, якими ФГ «Вікторія» обґрунтовує свої вимоги при апеляційному розгляді щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, зводяться до того, що оскаржуване рішення становить преюдицію та перешкоджає їм у подальшій реалізації своїх прав.

Такий довід не є переконливим з огляду на наступне.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Суб'єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються наступні умови:

- обставина встановлена судовим рішенням; - судове рішення набрало законної сили; - у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови N 14 від 18.12.2009 р. наголошує, що особи, які не брали участь у цивільній, господарській чи адміністративній справі, в якій судом ухвалене відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цим судовим рішенням. У такому випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.

Тобто якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається. Тому не можуть мати преюдиційного значення рішення суду в тотожних за фабулою справах, але за позовом іншого позивача або за участю додаткового співвідповідача.

Виходячи з того, що зміст апеляційної скарги та її вимоги ухвалити рішення на користь іншої особи, стосуються спору, вирішеного між іншими сторонами, судова колегія не аналізує доводи скарги щодо доведеності факту знищення врожаю та причин, які зумовили знищення, позаяк ці обставини не мають преюдиційного юридичного значення для ФГ «Вікторія», а, у разі незгоди з ними ФГ «Вікторія», підлягають встановленню при розгляді іншої справи за самостійними вимогами ФГ «Вікторія», заявленими у її власних інтересах та на захист власних прав.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Вікторія» залишити без задоволення.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 16 липня 2018 р.

Головуючий:

Судді: