САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1349/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2018 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретареві Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, індексу інфляції та трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом відповідно до якого, збільшивши позовні вимоги просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення на суму 2984,01 грн., інфляційні збитки 916,06 грн., три проценти річних 224,76 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що на балансі підрозділу знаходяться обєкти основних засобів, які використовуються для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення населенню, що мешкає в будинку №28 по вул. Іларіонівській м. Дніпра. До цих обєктів зокрема відносяться насосна фільтрувальна станція, каналізаційні насосні станції, водоприймальний береговий колодязь, резервуари чистої води, будівлі для зберігання хору, аміаку. Так, за допомогою вищезазначених обєктів відбувається надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для мешканців квартири АДРЕСА_1. З 2011 року відповідачі, які проживають та зареєстровані зі адресою: м. Дніпро, вул. Іларіонівська, 28/7 є абонентами позивача, споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак відповідачі в період з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року, з 01.01.2016 року по 01.08.2016 року користуючись послугами позивача їх оплату не здійснювали, у звязку з чим за цей період утворилась заборгованість у розмірі 2984,01 грн., яка підлягає стягненню з них у судовому порядку.

Ухвалою суду від 23 березня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою суду від 07 травня 2018 року провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_2 закрито відповідно до п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що сума боргу, що нарахована позивачем є невірною, оскільки не була врахована 100-процентна пільга на оплату комунальних послуг, що надаються ОСОБА_2, як інваліду війни. У звязку з чим та враховуючи, що в квартирі відсутній прилад обліку холодної води, то нарахування за послуги водопостачання та водовідведення мали бути нараховані тільки на одну особу. Крім того, не згодний з розрахованим позивачем розміром індексу інфляції та трьох відсотків річних, оскільки сукупний індекс інфляції не повинен використовуватись для всієї суми заборгованості, яка не була фіксованою та постійно змінювалась, а три відсотки річних повинні вираховуватись для окремих сум боргу кожного місяця. До того ж, не підлягає стягненню на користь позивача витрати понесені по сплаті судового збору, оскільки він був сплачений за позовом до ОСОБА_2, який маючи статус інваліда війни звільнений від його сплати. Вважав, що він має заборгованість перед позивачем у розмірі 956,08 грн., яка складається : 898,87 грн. за водопостачання та водовідведення, 39,25 грн. інфляційні збитки, 17,96 грн. 3% річних.

Представник ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» ПАТ «Українська залізниця» Виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Українська залізниця» надав суду відповідь на відзив у якому зазначив, що позивачем при здійсненні нарахувань відповідачам враховувався встановлений законодавством соціальний норматив 4 куб. метри на особу-пільговика на місяць. Вважав, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Проаналізувавши подані сторонами заяви по суті, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 проживає відповідач ОСОБА_1 (а.с.63).

Також, за вищезазначеною адресою проживав ОСОБА_2, який помер 13 грудня 2017 року (а.с.62).

Особовий рахунок №1675 позивачем за адресою: м. Дніпро, вул. Іларіонівська,28/7 відкритий на ОСОБА_2

Лічильник на воду в квартирі за вищезазначеною адресою не встановлено.

Обєкти основних засобів, які використовуються для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення мешканцям квартири АДРЕСА_3 знаходяться на балансі виробничого підрозділу «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.24-33).

Відповідно до п.3.2 Положення про виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Українська залізниця» до предмету діяльності підрозділу відноситься надання юридичним та фізичним особам послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (п.3.2.3), експлуатація, поточне утримання та ремонт систем водопостачання (п.3.2.4), встановлення, технічне обслуговування та ремонт приладів обліку і мережевого устаткування, повірка засобів вимірювальної техніки (п.3.2.5), здійснення контролю за якістю відпущеної води та відведення стоків на всіх пунктах водопостачання та водовідведення, отримання державних стандартів на питну воду (п.3.2.7), забезпечення стійкої роботи лабораторії хімічного та бактеріологічного аналізу води, технологічного контролю роботи очисних споруд каналізації (п.3.2.8).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобовязаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

У відповідності зі ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 (із змінами і доповненнями) встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Як встановлено судом, відповідачу ОСОБА_1 та за життя ОСОБА_2 із розрахунку на двох чоловік нараховувалася плата за надані послуги з водопостачання і водовідведення згідно нормативів споживання затверджених рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради «Про раціональне ведення водного господарства міста» від 26.02.2013 №82 із розрахунку 10,97 куб. м на місяць на одну людину та з урахуванням пільги ОСОБА_2 як «інвалід війни».

Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 в обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що позивач невірно здійснював нарахування за послуги з водопостачання і водовідведення, оскільки ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мав 100% знижку на оплату комунальних послуг.

Так, законодавчим актом, який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, є Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон).

Цим Законом визначено, що державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму (ст.1 Закону).

Статтею 9 цього Закону передбачено, зокрема, встановлення державою нормативів користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги.

Соціальні норми і нормативи - це показники необхідного споживання продуктів харчування, непродовольчих товарів і послуг та забезпечення освітніми, медичними, житлово-комунальними, соціально-культурними послугами (абзац 5 ст. 1 Закону).

Згідно зі статтею 5 цього Закону державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Закон визначає, що нормативи споживання - це розміри споживання в натуральному виразі за певний проміжок часу (за рік, за місяць, за день) продуктів харчування, непродовольчих товарів поточного споживання та деяких видів послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Нормативні акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Згідно ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни надаються наступні пільги:

- 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю;

- 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього.

ОСОБА_2 будучи інвалідом І групи мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується копією його посвідчення (а.с.87).

З метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово - комунального обслуговування» від 06 серпня 2014 року № 409 з жовтня 2014 року встановлені соціальні нормативи для користування послугами з центрального водопостачання холодної води, які складають 4,0 куб. м на людину в місяць при відсутності централізованого гарячого водопостачання.

Як передбачено пунктами 21 та 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання цих послуг, у разі відсутності у квартирі засобів обліку води плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (абзац третій пункту 21 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2015 року № 1037), у разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати послуг, у договорі робиться відповідна позначка. При цьому дані про зазначену пільгу вносяться у договір між виконавцем та постачальником.

У разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують. Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільгу.

У разі встановлення засобів обліку води у квартирі (будинку садибного типу) їх показання розподіляються пропорційно кількості мешканців квартири (будинку садибного типу).

Пільги споживачам з оплати послуг надаються на частку, отриману після такого розподілу, за фактичними витратами в межах соціальних нормативів, визначених законодавством.

Таким чином, покриття оплати з водопостачання за рахунок пільги ОСОБА_2 передбачено в межах встановленої норми - 4,0 куб. метри в місяць на одну особу, а все, що перевищує вказану соціальну норму, повинно оплачуватись споживачем послуг особисто.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.12), позивач вищезазначених вимог законодавства дотримався та при нарахуванні сум по сплаті послуг з водопостачання та водовідведення, пільга передбачена в межах встановленої норми враховувалась, тому аргументи відповідача з приводу не врахування пільги ОСОБА_2, як «інваліду війни» не заслуговують на увагу.

Разом з тим, виходячи з того, що відповідач ОСОБА_1 та за життя ОСОБА_2 не сплачували в повному обсязі кошти за спожиті послуги позивача та враховуючи, що вони несуть солідарну відповідальність за зобовязаннями з оплати житлово-комунальних послуг, то з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за період з 01.01.2015 року по 01.01.2016 року, з 01.01.2016 року по 01.08.2016 року в розмірі 2984,01 грн.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачем було порушено виконання грошового зобов'язання тому суд вважає, що позивач має право вимагати від відповідача сплати індексу інфляції та трьох процентів річних.

Позивач згідно наданого ним розрахунку просить сягнути з відповідача індекс інфляції за період з травня 2015 року по березень 2018 року та три відсотки річних за період з травня 2015 року травень 2018 року.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок сум індексу інфляції та трьох відсотків річних, вважає його вірним.

Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню індекс інфляції в розмірі 916,06 грн. та три відсотки річних у розмірі 224,76 грн.

Суд не приймає до уваги аргументи відповідача з приводу неправильності здійсненого позивачем розрахунку сум індексу інфляції та трьох відсотків річних, оскільки з розрахунку вбачається, що до кожної суми щомісячної заборгованості використовувався індекс інфляції, який відповідав тому місяцю в якому утворилась ця заборгованість, а три відсотки річних також вираховувались по кожній щомісячній сумі заборгованості помноженій на відсоткову ставку та кількість днів прострочки її сплати.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується розподілу судових витрат, то суд виходив з такого.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2018 року було скасовано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення.

Згідно п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Отже, за таких обставин, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача з відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 962,00 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, які зараховані до суми судового збору за подання теперішньої позовної заяви, в розмірі 800,00 грн., а всього судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Аргументи відповідача, що судовий збір не підлягає стягненню, оскільки він сплачувався за подання позовної заяви щодо ОСОБА_2, суд не приймає до уваги, оскільки позивачем судовий збір сплачувався саме у звязку з поданням судового наказу та цієї позовної заяви, як до ОСОБА_2 так і до відповідача ОСОБА_1, з якого судом і було стягнуто заборгованість, що зокрема, стало підставою для присудження з нього на користь позивача судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, за відсутності учасників справи.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель та споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Виробничий підрозділ «Дніпровське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄДРПОУ ВП 41149437, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Магдалинівська, 43) суму заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 2984,01 грн., індекс інфляції 916,06 грн., три проценти річних - 224,76 грн. та судові витрати зі сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя О.П.Румянцев