Справа №: 343/770/18
Провадження №: 2/0343/389/18
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Керніцького І. І.,

секретаря Оленюк Т. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить постановити рішення, яким стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн. НОМЕР_1 на її користь, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000.00 (дві тисячі) грн. на кожну дитину, починаючи стягнення з моменту предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття;

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є матірю неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. З батьком її дітей, ОСОБА_2, вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їх спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, ОСОБА_2 визнав себе батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Вона звернулася до відповідача з проханням матеріально підтримувати дітей, сплачуючи аліменти, так як вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а діти проживають з нею. Відповідач дав усну обіцянку, що він зобовязується сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, але на даний час не дадав жодної ні матеріальної, ні фінансової допомоги. На даний час діти знаходяться на повному її утриманні. Вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їхніх дітей, а також виконувати всі інші обовязки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дітей. Відповідач ухиляється від виконання свого обовязку - це зокрема виявилося у відсутності будь-якого матеріального (грошового) утримання дітей, а також у тому, що він жодним чином не приймає участі у вихованні дітей та не виконує жоден із тих обовязків, які покладені на нього законом як на батька. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина (окрім їхніх спільних дітей) немає. Наскільки її відомо, відповідач офіційно не працює хоча є здоровою особою працездатного віку. На момент звернення до суду з цим позовом, між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обовязку утримувати дітей.

Позивачка в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини, просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач в підготовчому судовому засідання позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечив проти їх задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України судом перевірено, що визнання відповідачем позовних вимог позивачки не суперечать Закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає що позов, підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції , передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як встановлено в судовому засіданні, у сторін 21.09.2002 року народилася дочка ОСОБА_6, про що свідчать копія свідоцтва про народження ОСОБА_3, серії І-НМ № 097756 від 23.10.2002 р. (а.с.4) та 28.11.2009 року народився син ОСОБА_7, про що свідчать копія свідоцтва про народження ОСОБА_4, серії І-НМ № 140774 від 07.12.2009 р. (а.с.6).

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що дочка ОСОБА_6 та син ОСОБА_7

перебувають на утриманні позивачки, з якою проживають, про що свідчить акт № 284 від 15 березня 2018 року Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківскої області (а.с.14).

Відповідач на даний час офіційно не працює та не має стабільного доходу.

Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та немає постійного доходу та регулярного заробітку, то суд, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і розяснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивачки ОСОБА_1, матеріальне становище відповідача ОСОБА_2, те, що він тимчасово не працює, не має стабільного доходу, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобовязаний утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі по 2000.00 (дві тисячі) грн. на кожну дитину.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 141,200,206, 247, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИР І Ш И В:

Позов задоволити.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, інд. НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000.00 (дві тисячі) грн. на кожну дитину, щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 03 травня 2018 року і проводити до повноліття дітей.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704,80 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1, жителька с.Пациків вул.Шевченка, 89 Долинського району Івано-Франківської області, 77553 .

Відповідач: ОСОБА_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_5, 77543 .

Суддя Долинського районного суду І.І. Керніцький