Постанова

Іменем України

22 березня 2018 року

м. Київ

справа № 756/9106/14-ц

провадження № 61-2358 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач-публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу апеляційного суду м. Києва у складі судді Соколова В. В., від 04 листопада 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Встановив:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

10 жовтня 2016 року ПАТ «Дельта Банк»оскаржило в апеляційному порядку рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду м. Києвавід 20 жовтня 2016 року причини, вказані банком у клопотанні про поновлення строку, визнано неповажними, апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк»на рішення Оболонського районного судум. Києва від08 квітня 2015 року залишено без руху для подання до апеляційного суду клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення з наведенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

01 листопада 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до апеляційного суду із заявою про виправлення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду м. Києвавід 04 листопада2016 року відмовлено ПАТ «Дельта Банк»у відкритті апеляційного провадження на рішення Оболонського районного суду м. Києва від08 квітня 2015 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, які зазначено ПАТ «Дельта Банк», не є поважними, оскільки посилання банку на втрату судового рішення вже визнавалися судом неповажними підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження в ухвалі апеляційного суду м. Києвавід 20 жовтня 2016 року.Посилання банку на відсутність довіреностей, суд оцінив критично та не прийняв до уваги, оскільки вказані довіреності скасовано 03 березня 2015 року, тобто до ухвалення оскаржуваного рішення. Крім того, суд апеляційної інстанції мотивував свою відмову у відкритті апеляційного провадження і тим, що банком пропущено строк на апеляційне оскарження понад один рік, що суперечить принципам розумності, справедливості та рівності учасників судового розгляду.

У грудні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду м. Києвавід 04 листопада 2016 року та направити справу на розгляд до апеляційного суду.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк» посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права та зазначає, що представник банку не був присутнім у судовому засіданні.

У лютому 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України заперечення на касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк», у яких не погоджується з доводами касаційної скарги та просить її відхилити, а ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

17 січня 2018 року справу передано на розгляд до Верховного Суду.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, доводи касаційної скарги не підтверджують порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, особи, які беруть участь у справі, мають право одержувати копії рішень, ухвал, оскаржувати рішення і ухвали суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.

Згідно із частиною третьою статті 222 ЦПК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 297 ЦПК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що посилання банку на втрату судового рішення вже визнавалися судом неповажними підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху. Крім того, суд критично оцінив доводи банку про відсутність довіреностей, оскільки їх скасовано ще до винесення оскаржуваного судового рішення, тобто вказані підстави не впливають на реалізацію банком свого права на апеляційне оскарження. Також апеляційний суд зазначив, що банк пропустив строк на апеляційне оскарження більше як на рік, що суперечить принципам розумності, справедливості та рівності учасників судового розгляду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанцій дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судової ухвали не впливають.

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження не врахував той факт, що банк не отримував рішення суду першої інстанції. Однак судом апеляційної інстанції досліджено матеріали справи та установлено, що копію рішення суду першої інстанції отримано уповноваженою особою ПАТ «Дельта Банк» 24 квітня 2015 року (а. с. 220).

Також відповідач посилається на те, що представник банку не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення оскаржуваного судового рішення, а тому не знав про його існування. Однак позивачем було надано до суду клопотання про розгляд справи без його участі (а. с. 204).

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Таким чином, оскільки банком було подано клопотання про розгляд справи без його участі, посилання позивача на необізнаність із ухваленим судовим рішенням є безпідставними.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судами надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Крім того, у запереченнях ОСОБА_4 порушує клопотання про участь у розгляді справи.

У задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки положеннями статті 401 ЦПК України не передбачено попередній розгляд справи з викликом сторін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Підстави для скасування судової ухвали відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.

Враховуючи наведене, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про участь у розгляді справи відмовити.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2016 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська