АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року

місто Київ

справа №761/45714/16-ц

провадження №22-ц/796/3836/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.,

суддів - Кравець В.А., Лапчевської О.Ф.

за участю секретаря - Осінчук Н.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Патрєва Юлія Павлівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбунова Леся Василівна

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Притули Н.Г. у справі за позовом про визнання договорів недійсними та визнання права власності,

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6ОСОБА_7, треті особи: Приватний нотаріус КМНО Патрєва Ю.П., Приватний нотаріус КМНО Горбунова Л.В. про визнання договорів недійсними та визнання права власності.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_11 та після його смерті була заведена спадкова справа. До спадкового майна відносяться квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2.

Вказував на те, що він відноситься до п'ятої черги спадкоємців, так як є чотириюрідним братом померлого, що підтверджується рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 15.11.2016 року. Позивач постійно проживав з померлим на час відкриття спадщини, що також підтверджується рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 30.11.2016 року. Інших спадкоємців немає. ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 подавали також заяви про прийняття спадщини після померлого, проте після спливу 6 місячного строку.

Також позивач зазначав, що він не може отримати спадкове майно, так як воно 10.02.2016 року незаконно відчужене третіми особами після смерті ОСОБА_11 та у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартири.

Посилався на те, що договори дарування квартир від 10.02.2016 року згідно з якими власниками квартир став ОСОБА_5 є недійсними, оскільки не було волевиявлення ОСОБА_11 на їх відчуження, так як останній ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер.

29.03.2016 року ОСОБА_5 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7, а квартиру АДРЕСА_2 передав в іпотеку ОСОБА_6 за договором іпотеки від 21.03.2016 року. Оскільки ОСОБА_5 не набув право власності на квартиру, він не міг її передавати в іпотеку, тому договір є недійсним.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_2, який був укладений 10.02.2016 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Патрєвою Ю.П. та зареєстрований в реєстрі за № 250; визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, який був укладений 10.02.2016 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Патрєвою Ю.П. та зареєстрований в реєстрі за № 251; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 510; визнати недійсним договір іпотеки, укладений 21.03.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 428; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07.02.2018 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 який був укладений 10 лютого 2016 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Патрєвою Ю.П. та зареєстрований в реєстрі за № 250.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, який був укладений 10.02.2016 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Патрєвою Ю.П. та зареєстрований в реєстрі за № 251.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 578,40 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_13 просила рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що суд не урахував наступних обставин, що мають значення для справи. Позивач не є родичем померлого, а є однофамільцем, з огляду на те, що ОСОБА_11 проживав однією сім'єю з ОСОБА_10, який був інвалідом-калясочником, та перебував на утриманні ОСОБА_11 Після смерті ОСОБА_14 ОСОБА_10 захворів на туберкульоз і з 19.05.2014 року перебував на лікуванні в Київській міський туберкульозній лікарні № 2. ОСОБА_10, як утриманець ОСОБА_11 прийняв спадщину після смерті, звернувшись до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Жоден із інших спадкоємців, які заявили про свої права на спадкування з покійним ОСОБА_11 не проживали. Жодних родичів ОСОБА_11 не мав, оскільки з 1948 року перебував у Ровеньківському дитячому будинку.

Вказувала на те, що суд залишив поза увагою, що в судове засідання відповідачі не з'явилися, суд не впевнився в тому, чи повідомлені належним чином всі сторони, оскільки фактично до 07.02.208 року відбулося підготовче засідання, це перше засідання по суті і суд постановив рішення, не зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 оскаржує рішення судів Луганської області.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_13 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Патрєва Ю.П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбунова Л.В. в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІ від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_11 помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_3 р. На день смерті ОСОБА_11, належали на праві власності квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 18.04.2002 року та квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.03.1998 року.

Згідно матеріалів спадкової справи заведеної Дев'ятою київською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_11, 13.01.2015 року із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_10, який проживав разом з померлим на час його смерті. Постановою державного нотаріуса від 30.01.2015 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на тій підставі, що пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого, відсутні докази фактичного прийняття спадщини, не підтверджено родинні відносини з померлим або факт проживання з померлим однією сім'єю на протязі п'яти років.

25.02.2015 року із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3, яка проживала з померлим однією сім'єю більше п'яти років. Постановою державного нотаріуса від 04.08.2015 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не підтверджено факт проживання з померлим однією сім'єю на протязі п'яти років та відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

30.09.2015 року із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_4, як цивільна дружина померлого. Так як ОСОБА_4 не звернулася до нотаріальної контори особисто із необхідним пакетом документів, на даний час будь-яке рішення щодо її заяви державним нотаріусом не прийнято.

19.07.2016 року із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1, який нібито прийняв спадщину та постановою державного нотаріуса від 18.08.2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та як не підтверджено факт родинних відносин та не надано оригіналів правовстановлюючих документів.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 15.11.2016 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_11, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та зазначено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є чотириюрідним братом ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішення на момент розгляду справи районним судом набрало законної сили.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 30.11.2016 року встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року постійно проживав зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 Рішенняна момент розгляду справи районним судом набрало законної сили.

21.12.2016 року постановою державного нотаріуса Дев'ятої київської нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_11 на тій підставі, що у ОСОБА_1 відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно.

10.02.2016 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1. В цей же день між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_2.

21.03.2016 року ОСОБА_5 за іпотечним договором передав в іпотеку на забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 21.03.2016 року, укладеним з ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2. В цей же день було зареєстроване обтяження нерухомого майна.

За договором купівлі-продажу від 29.03.2016 року ОСОБА_5 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання договорів дарування недійсними та визнання права власності в порядку спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право в порядку спадкування отримати майно, яке входить до спадкової маси, після померлого ОСОБА_11 оскільки, він подав заяву про прийняття спадщини, не відмовився від спадщини та відноситься до п'ятої черги спадкоємців, інші спадкоємці, які на даний час мають право отримати спадщину відсутні, постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Водночас, так як договори дарування квартир від 10.02.2016 року ОСОБА_11 не міг підписати, оскільки помер ще приблизно ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_5 набув право власності з порушенням діючого законодавства, суд прийшов до висновку про можливе визнання недійсними договорів дарування.

З таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 15 листопада 2016 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення, заінтересована особа Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції - задоволено. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_11, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 року, зазначивши, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є чотириюрідним братом ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11-14 том. 1).

Рішенням Біловодського районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання - задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, постійно проживав зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-16 том. 1).

З поданих апелянтом доказів вбачається, що постановою Апеляційного суду Луганської області від 28 березня 2018 року рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 листопада 2016 року скасовано. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Станично-Луганський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, залишено без розгляду. Роз'яснено ОСОБА_1 про наявність права на подачу позову на загальних підставах.

Постановою Апеляційного суду Луганської області від 30 березня 2018 року рішення Біловодського районного суду Луганської області від 30 листопада 2016 року скасовано. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки постановами Апеляційного суду Луганської області скасовані рішення судів, якими було встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час смерті ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, постійно проживав зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 та, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є чотириюрідним братом ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що позивач має право в порядку спадкування отримати майно, яке входить до спадкової маси, після померлого ОСОБА_11 оскільки, він подав заяву про прийняття спадщини, не відмовився від спадщини та відноситься до п'ятої черги спадкоємців, інші спадкоємці, які на даний час мають право отримати спадщину відсутні.

Крім того, оскільки, ОСОБА_1 не є стороною оскаржуваних договір дарування, укладених між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 10.02.2016 року, тобто не набув у власність майно, а також не є спадкоємцем після померлого ОСОБА_11, то договори дарування ніяким чином не порушують його права чи законні інтереси, і підстави для визнання їх недійсними відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 7 лютого 2018 року підлягає скасуванню, а в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Приватний нотаріус КМНО ПатрєваЮ.П., Приватний нотаріус КМНО Горбунова Л.В. про визнання договорів недійсними та визнання права власності необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

РішенняШевченківського районного суду міста Києва від 7 лютого 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Патрєва Юлія Павлівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбунова Леся Василівна про визнання договорів недійсними та визнання права власності - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий: С.В. Кулікова

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Лапчевська