Провадження № 2/761/2864/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарях Голопич Н.Р., Горюк В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором поруки,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором поруки, згідно якого просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1) та з ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_3) суму основного боргу за договором позики у розмірі 910 609,00 грн., 30% річних у розмірі - 1 405 564,01 грн., 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення у розмірі 12 424,19 грн., втрати від інфляції за весь час прострочення у розмірі 50 100,65 грн., а всього стягнути: 2 378 697, 85 грн. Позов мотивований тим, що 11.05.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання у власність боржнику грошових коштів в розмірі 35 000,00 доларів США. Грошові кошти були передані під 30% річних (п.3 Договору). Всю суму позики ОСОБА_2 отримала в повному обсязі до підписання Договору (п.5.1 Договору). В п.6 Договору зазначено, що Позичальник зобов'язується повернути позику через 6 місяців, тобто до 12.11.2012 року. Після цього Сторони Договору уклали між собою 11 додаткових угод до нього, постійно продовжуючи термін його дії. Останньою додатковою угодою від 01.08.2016 року Сторони погодили, що остаточний термін повернення суми позики - 20.01.2017 року. Поручителем за цим договором позики виступає ОСОБА_3, який підписав Договір та всі додаткові угоди до нього. Також, ОСОБА_3 написав розписку від 22.01.2017 р., в якій зазначає, що він зобов'язується виплатити ОСОБА_1 грошові кошти за Договором та додатковими угодами до нього в термін до 31.05.2017 р. Однак, у зазначений термін і до теперішнього часу відповідачі не виконали належним чином свої грошові зобов'язання, передбачені Договором, щодо повернення позики, порушивши строки повернення суми коштів. За таких обставинах, Відповідачі зобов'язані повернути Позивачу грошові кошти в розмірі 35 000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долару США на момент звернення з цим позовом складає 910 609,00 грн.(1 долар США за курсом НБУ станом на 05.07.2017 року становить 26,0174 гривні). Крім того, між позивачем та ОСОБА_2 було передбачено договором позики (пункт 5.1.) сплату процентів за користування грошовими коштами - 30 % річних. Розмір відсотків за місяць користування позикою буде складати 2,5 % від суми позики, що у грошовому виразі - 875,00 доларів США (35 000,00 доларів США х 30 %). ОСОБА_2 користувалась позикою протягом 61 місяця та 23 днів - з 11.05.2012 по 05.07.2017. Таким чином розмір відсотків за весь час користування позикою за Договором складає 54 024,00 доларів США (61 місяць та 23 днів х 875,00 дол. США), що згідно офіційного курсу НБУ станом на 05.07.2017 складає 1 405 564,01 грн. (54 024,00 дол. США х 26,0174 грн.), які необхідно стягнути з Відповідачів на користь Позивача. Також, в порядку ст. 625 ЦК України, позивач має право на отримання індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов'язань. Розмір 3% річних від суми боргу - 12 424,19 грн., втрати від інфляції - 50 100,65 грн. У зв'язку із викладеним, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачів солідарно становить 2 378 697,85 грн. Також, просить стягнути з відповідачів суму судового збору в розмірі 8 000,00 грн.

Ухвалою суду від 15 серпня 2017 року провадження у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи по суті.

Розпорядженням Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-1352 від 27.11.17 року у відповідності до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи та в подальшому передано справу до провадження судді Юзьковій О.Л.

Ухвалою суду від 27 лютого 2018 року вирішено питання про доцільність розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України.

Під час проведення підготовчого засідання відповідачами не надано відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань.

Ухвалою суду від 12 квітня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові, просив задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Заяв щодо розгляду справи у їх відсутність судом отримано не було. Відзиву на позов, також до суду не надходило.

Однак, в адресу суду було надіслано представником відповідача ОСОБА_3 заперечення проти позову 07.08.2018 року, однак останні судом не враховуються, оскільки доказів направлення їх позивачу надано не було, що не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Встановлено, 11 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики.

Відповідно до умов договору, ОСОБА_1. надала відповідачу ОСОБА_2 позику у розмірі 35 000, 00 доларів США, строком на шість місяців, тобто до 12.11.2012 року.

Згідно з п. 3 Договору, передбачено, що позикодавець позичає Позичальнику власні кошти з метою отримання прибутку із розрахунку 30% (тридцять) річних, які виплачуються Позикодавцю по закінченню дії цього Договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У матеріалах справи наявна копія договору позики від 11.05.2012 року, яка відповідає нормам, що визначені ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Також, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено одинадцять додаткових угод, якими продовжено строк дії договору позики від 11.05.2012 на тих самих умовах, що зазначені в договорі позики.

Зокрема, додатковими угодами: 12.11.2012 р. - строком на три місяці, тобто до 12.02.2013 року; 12.02.2013 р. - строком на три місяці, до 12.05.2013 р.; 12.05.2013 р. - строком на шість місяців, до 12.11.2013 р.; 12.11.2013 р. - строком на п'ять місяців, до 12.04.2014 р.; 12.04.2014 р. - строком на три місяці, до 12.07.2014 р.; 12.07.2014 р. - строком на п'ять місяців, до 12.12.2014 р.; 12.12.2014 р. - строком на шість місяців, до 12.06.2015 р.; 12.06.2015 р. - строком на шість місяців, до 12.12.2015 р.; 11.12.2015 р. - строком на шість місяців, до 12.06.2016.

Крім того, як зазначено в договорі позики від 11.05.2012 року, поручителем за цим договором позики виступає ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договір позики від 11.05.2012 року та одинадцять додаткових угод до договору позики були підписані також ОСОБА_3

В матеріалах справи наявна копія розписки від 22.01.2017 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3 зобов'язується повернути в повному обсязі грошові кошти ОСОБА_1 згідно договору та додаткових угод до 31 травня 2017 року.

Позивач вказує, що відповідачі не виконали свої зобов'язання, грошові кошти у термін до 31 травня 2017 р. не повернули.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин та отримано доказів, які б свідчили про виконання відповідачами умов за договором позики, тому суд дійшов до висновку про задоволення вимоги про стягнення боргу в розмірі 35 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить до день звернення ОСОБА_1 до суду - 910 609,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається із договору позики від 11.05.2012 р. сторони передбачили (п. 3 Договору) виплату 30% річних за користування позикою.

Отже, вимога щодо 30% річних в розмірі 54 024,00 долари США, що в гривневому еквіваленті на день звернення із позовом до суду становить 1 405 564,01 грн. (з дня отримання позики 11.05.2012 р. по день звернення до суду із позовом 05.07.2017 року - 61 місяць 23 дні), також підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В свою чергу ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідачі у строки встановлені додатковими угодами не виконали своїх зобов'язань по виконанню умов договору позики, тому з них підлягає стягненню три відсотки річних, що у відповідності до розрахунку заборгованості становить 12 424,19 грн.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», визначено, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Тому, індексації внаслідок знецінення підлягає тільки грошова одиниця України, а не іноземна валюта (долар США), що була предметом договором позики, тому в частині стягнення втрат від інфляції в розмірі 50 100,65 грн. не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги ту обставину, що під час розгляду справи не отримано доказів виконання умов договору позики від 11.05.2012 р. та з огляду на вимоги чинного законодавства України, суми що підлягають у солідарному порядку із відповідачів є: сума позики - 910 609,00 грн., 30% річних за користування позикою (п. 3 Договору) - 1 405 564,01 грн. та 3% річних від суми боргу - 12 424,19 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8 000 грн. 00 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог.

Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 133 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ст. ст. 2-5, 11-13, 76, 81, 196, 258, 259, 263, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 525, 612, 625,1046,1047,1048, 1050 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) суму боргу за договором позики - 910 609,00 грн., 30% річних за користування позикою - 1 405 564,01 грн. та 3% річних від суми боргу - 12 424,19 грн., що в загальному розмрі становить 2 328 597,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судовий збір у розмірі 4 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, адреса: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) судовий збір у розмірі 4 000,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.08.2018 року

Суддя: