Справа № 2-787/11
Провадження № 6/345/168/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2018 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області:

в складі: головуючого-судді Мигович О.М.

секретарі Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Калуський МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що 17.10.2011 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області винесено ухвалу, згідно якої відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, на строк до виконання ним зобовязання за виконавчим листом 2-787 від 25.05.2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором. У 2014 році даний виконавчий документ повернутий державним виконавцем стягувачу без виконання та повторно не предявлявся. Станом на час подачі даної заяви, відкритих виконавчих проваджень по яких є заявник ОСОБА_1, а саме за виконавчим листом 2-787 від 25.05.2011 року не має. Враховуючи, що претензій зі сторони стягувача немає, просить скасувати дане обмеження.

Заявник в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримав повністю, просить її задоволити.

Державний виконавець за викликом суду не зявився, про причину неявки суд не повідомив.

Суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі сторін, на підставі наявних доказів, які є достатніми для прийняття рішення.

У зв'язку з неявкою сторін, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви у звязку з наступним.

Судом встановлено, що 17.10.2011 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області винесено ухвалу, згідно якої відносно ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, на строк до виконання ним зобовязання за виконавчим листом 2-787 від 25.05.2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором. У 2014 році даний виконавчий документ повернутий державним виконавцем стягувану без виконання та повторно не предявлявся.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках,встановлених законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.2 ст.6 вищевказаного Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Як зазначено в ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Враховуючи що на даний час відкритих виконавчих проваджень по яких є заявник ОСОБА_1, а саме за виконавчим листом 2-787 від 25.05.2011 року не має, підстави у тимчасовій забороні у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, відпали.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 441 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Заяву задоволити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, встановлене згідно ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.10.2011 року.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 15-ти днів з часу проголошення.

Головуючий: