Справа № 713/12/18
Провадження №2/713/121/18
РІШЕННЯ

іменем України

03.04.2018 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря Мірчева О.І., за участю представника позивача ОСОБА_1, за участю представника відповідачки адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_3 Посилаються на те, що 28.11.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір №CVX0RX33430410 від 28.11.2006 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 5483,50 грн. ОСОБА_3 особистим підписом в заяві підтвердила свою згоду про те, що вона попередньо була ознайомлена з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були їй надані у письмовій формі, отримала повну інформацію про умови кредитування та підписана нею заява про отримання кредиту разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та ОСОБА_3 кредитний договір. Умовами договору визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 5483,50 грн. на строк 28.11.2006 року по 27.11.2008 року включно, в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється з 15 по 19 число кожного місяця, також сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 10,1 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Посилаються на ч.1, 4 ст.631 ЦК України, відповідно якої строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення.

В пунктах 3.2.2, 3.2.3, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, до яких приєднався відповідач підписуючи Договір (заяву) № СVХ0КХ33430410, визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Заяви та п.п.4.1, 4.2 даних Умов та Тарифів. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Датою 27.11.2008 року в договорі саме визначено кінцеву дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання ОСОБА_3 своїх грошових зобов'язань за договором та припинення зобов'язань в цілому.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.7 Умов, за користування кредитом у період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у Заяві. При непогашенні кредиту в строки, установлені у Заяві й п.3.2.2 Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п. 4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Отримані ОСОБА_3 кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи що кредитний договір не є розірваним, чи припиненим відповідно до правових підстав визначених ст.ст.599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Згідно з п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам сторони дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, нені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Зазначають, що з ОСОБА_3, як боржника на користь Банку необхідно стягнути суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період відповідний збільшеному терміну позовної давності встановленого п.5.5 Умов, з 08.11.2012 року по 08.11.2017 року за наступним розрахунком: сума простроченої заборгованості по кредиту * розмір% ставки в день * кількість днів прострочення/100. Строк прострочення за тілом кредиту за період 08.11.2012 року по 08.11.2017 року становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 5483,50 гри., розмір % ставки а день дорівнює 0,336 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає; 5483,50 грн *0,336 %*1825 днів прострочення/100 = 33624,82 грн.

Просять стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на користь банку заборгованість по відсоткам за договором №CVX0RX33430410 від 28.11.2006 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту з 08.11.2006 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 08.11.2012 року по 08.11.2017 року у розмірі 33634,82 грн. та стягнути судовий збір.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив задовольнити. Підтримав письмову відповідь на відзив, відповідно до якого на думку ПАТ КБ «ПриватБанк» отримані ОСОБА_3 кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, договір є не розірваним, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту. Умовами кредиту збільшено строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів до 5 років.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали, підтримали подане письмове заперечення та заперечення на відповідь на відзив, просили застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що від дня надання кредиту не було здійснено жодного платежу, з 20.12.2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» стало відомо, що порушено його право, тобто почався перебіг строку позовної давності. 20.12.2011 року сплив строк позовної давності по давності кредитному договору, якщо брати за основу аргументи та доводи ПАТ КБ «Приватбанк», про п'ятирічний строк позовної давності. Повне повернення коштів по даному кредитному строк до 27.11.2018 року, якщо враховувати п'ятирічний термін позовної давності, то строк подання позову до суду сплив 28.11.2013 року , однак позивач звернувся тільки 10.11.2017 року. Оскільки сплив строк позовної давності для стягнення тіла кредиту у розмірі 5483,50 грн., то і сплив строк позовної давності і для стягнення додаткової вимоги - заборгованості по відсоткам за період з 08.11.2012 року по 08.11.2017 року. Просили відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідачку та її представника, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», необхідно відмовити.

Судом встановлено, що 28.11.2006 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою ОСОБА_3 підписано заяву №CVX0RX33430410 відповідно до якої сторони домовились, про відкриття кредитного рахунку, а саме: ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 5483,50 грн. на 24 місяці строк з 28.11.2006 року по 27.11.2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, з виплатою щомісячної винагороди в сумі 120,64 грн. та одноразової винагороди в сумі 498,50 грн., що підтверджується копією заяви.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію.

З копії заяви ОСОБА_3 від 28.11.2006 року вбачається, що остання своїм підписом надала свою згоду, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 08.11.2017 року загальний залишок заборгованості за кредитним договором №CVX0RX33430410 від 28.11.2006 року (тілом кредиту) становить 5483,50 грн.; заборгованість відповідачки ОСОБА_3 по відсоткам за період з 08.11.2012 року по 08.22.2017 року становить 33624,82 грн.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст.1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми.

Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як зазначено в п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки.

За змістом ч.2 ст. 259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Однак, позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, у справах відсутні докази того, що саме ці Умови були складовою частиною укладеного між сторонами договору, а відповідач їх підписував, а тому не можна вважати доведеним досягнення сторонами згоди щодо збільшення позовної давності.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 11 лютого 2015 р. у справі № 6-240цс14; від 10 червня 2015 р. у справі № 6-698цс15.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо вирішення питання про збільшення строку позовної давності. Окремо в письмовій формі договір про збільшення позовної давності між сторонами також не укладався.

Клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, у той же час, відповідачкою ОСОБА_3 відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України до суду була подана заява про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Таким чином, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати зокрема часткова сплата боржником основного боргу та нарахованих санкцій.

З розрахунку заборгованості вбачається, що за кредитним договором №CVX0RX33430410 від 28.11.2006 року останній платіж погашення пені здійснено 11.11.2009 року в сумі 400,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно було звернутися до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №CVX0RX33430410 від 28.11.2006 року є 11 листопада 2009 року, позивач звернувся до суду із позовною заявою тільки 29 грудня 2017 року (поштою), що свідчить про пропуск строку позовної давності.

На підставі викладеного в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CVX0RX33430410 від 28.11.2006 року нараховану за період з 08.11.2012 року по 08.11.2017 року в розмірі 33624,82 грн. - необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.256, ч.2 ст.259, 261, 264, 526-530, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 13, 76, 82, 141, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, рах. №3111 , МФО 305299) до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП-НОМЕР_1), зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором №CVX0RX33430410 від 28.11.2006 року нараховану за період з 08.11.2012 року по 08.11.2017 року в розмірі 33624,82 грн.- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: І. А. Кибич