КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3442/2018
справа №754/6032/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Таран Н.Г. 23 серпня 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення неустойки,-

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у якому просила:

1. Змінити розмір аліментів, що стягуються рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на аліменти в розмірі 3500 грн., з подальшою індексацією відповідно до чинного законодавства України, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

2. Стягнути з ОСОБА_3 неустойку (пеню) в розмірі 11763,17 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2015 року з ОСОБА_3 на її користь стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Станом на 03 травня 2018 року заборгованість по сплаті за аліментами становить 11763,17 грн.

Зазначає, що відповідач вказує розмір своєї заробітної плати на рівні 775,62 грн. за січень 2018 року та 791,14 грн. за лютий 2018 року, при цьому за ці місяці аліменти сплачені у розмірі по 750 грн. за кожен із цих місяців. На переконання ОСОБА_2 відповідач приховує реальні доходи.

Вказує, що в червні 2016 року ОСОБА_3 придбав житловий будинок в с.Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, а в листопаді 2015 року став учасником ТОВ &q? в;ГАЗ ТРАНС СЕРВІС&q? с;.

Посилаючись на зміни у майновому стані платника аліментів, просить збільшити їх розмір та стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн., з подальшою індексацією, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням змін у законодавстві.

Одночасно просить стягнути неустойку за прострочення плати аліментів.

Зазначає також, що у неї на утриманні знаходиться дитина-інвалід від іншого шлюбу.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено:

Змінити розмір стягуваних з ОСОБА_3 рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2015 року аліментів.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) у зв'язку з заборгованістю по аліментам в сумі 11763,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі зі сплати судового збору в сумі 1409,60 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині зміни розміру аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд установив, що відповідач отримує пенсію, проте це не відповідає дійсності; переплутано особи представників в частині пояснень, що відповідач добровільно сплачує аліменти.

Вважає необґрунтованими пояснення представника відповідача, що за останні два роки майновий стан його довірителя погіршився.

Вказує, що не має для справи значення питання, що нею подано позов про поділ будинку, який відповідач набув у власність у 2016 році.

Також зазначає, що стягнення аліментів у визначеному судом розмірі не передбачено законом, оскільки 50% від прожиткового мінімуму є граничною межею, нижче якої аліменти бути не можуть, у зв&qu в;язку із чим питання по суті фактично не вирішено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача стверджує про незадовільний майновий стан відповідача. Вказує, що кошти на придбання будинку отримані від третіх осіб у позику. Зазначає про правомірність врахування судом обставини, що наразі між сторонами розглядається спір про поділ цього будинку. Зазначає, що визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам закону та становить собою тверду грошову суму, оскільки 50% вираховується від визначеного законом рівня.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримала, просила скаргу задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого по справі рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 грудня 2014 року. Мають спільну дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2015 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 квітня 2015 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №120852895 від 17 квітня 2018 року, ОСОБА_3 23 червня 2016 року став власником житлового будинку, розташованого за адресою: Київська обл., Києво-АДРЕСА_3 (загальною площею 295,1 кв.м).

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання вказаного житлового будинку спільною власністю подружжя та визнання за нею права власності на 1/2 частку будинку.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2016 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1800 га, яка знаходиться по АДРЕСА_5 в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер НОМЕР_3, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданий ОСОБА_3, та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1800 га., яка знаходиться по АДРЕСА_4 в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер НОМЕР_4, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 виданий ОСОБА_3

Відповідно до даних довідки ТОВ «ВЕРОЙЛ» від 02 липня 2018 року, виданої генеральним директором ОСОБА_3, станом на 02 липня 2018 року по ТОВ «ВЕРОЙЛ» існує заборгованість перед постачальниками у розмірі 2 264 538,85 грн.

Згідно даних довідки ТОВ «ВЕРОЙЛ» від 02 липня 2018 року, виданої генеральним директором ОСОБА_3, з 2015 року ТОВ «ВЕРОЙЛ» тимчасово припинило господарську діяльність та перебуває в такому стані по теперішній час.

Відповідно до даних довідки ТОВ «ГАЗ ТРАНС СЕРВІС» від 02 липня 2018 року виданої засновниками, серед яких ОСОБА_3, ТОВ «ГАЗ ТРАНС СЕРВИС» створено 20 листопада 2015 року. За період з 2015 року по теперішній час підприємство господарську діяльність не здійснювало.

Відповідно до відомостей, наданих Пенсійним фондом України, заробітна плата ОСОБА_3 за 2017 рік склала 8101,28 грн., за січень-квітень 2018 року склала 3138,15 грн.

Відповідно до даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна від 03 квітня 2006 року, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині, що стосуються збільшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що інформація про встановлений майновий стан ОСОБА_3 не дає має можливості для висновку про спроможність сплачувати ним аліменти у заявленому позивачем розмірі та вирішив про стягнення граничного мінімуму, передбаченого законом. При цьому, суд першої інстанції дійшов суперечливих висновків, вказавши, що матеріальне становище відповідача значно погіршилось, проте уважав необхідним збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Щодо індексації, то суд вказав, що ця дія прямо передбачена законом під час стягнення аліментів та не потребує додатково ухвалення рішення.

Рішення суду в частині стягнення пені не оскаржується, відтак суд апеляційної інстанції не перевіряє рішення в цій частині.

Відповідно ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України &qu:#;Про охорону дитинства&qu ; кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини:

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є граничною межею, нижче якої розмір аліментів не може визначатися, а присудження аліментів у такому розмірі є крайнім заходом, який має ураховувати матеріальне становище батьків і дитини, а також їхній стан здоров&quві;я.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв&qufa;язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов&q?ім;зує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров&q?. ;я кого із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній грошовій сумі та навпаки). Отже у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов&q?тк;язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 &qu ;Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, стаття 183 &q?га;Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини&q?ов;, стаття 184 &q?в ;Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі&quвр;).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд уважає про наявність підстав для зміни розміру аліментів.

Зокрема, суд виходить з того, що після ухвалення 08 жовтня 2015 року рішення Деснянським районним судом міста Києва, відповідач набув у власність 23 червня 2016 року нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: Київська обл., Києво-АДРЕСА_3 (загальною площею 295,1 кв.м).

Заперечення представника відповідача про те, що кошти на придбання будинку надійшли від третіх осіб, колегією суддів відхиляються, оскільки матеріали справи не містять доказів про джерело походження цих коштів.

Дані довідок ТОВ &qusi;ВЕРОЙЛ&qufo; та ТОВ &quim;ГАЗ ТРАНС СЕРВИС&qu";; колегія суддів оцінює критично, оскільки вони надані за підписом безпосередньо самого відповідача ОСОБА_3, інформація з них не підтверджена у належний спосіб, відтак дані цих довідок не можуть уважатися належними та допустимими доказами.

Довідка, надана Пенсійним фондом України, містить відомості про суму заробітку відповідача, з якої сплачено єдиний внесок, проте дані цієї довідки не дають підстав уважати, що вона містить інформацію про всі види заробітку (доходу) відповідача.

З огляду на установлені обставини, ураховуючи, зокрема, факт набуття відповідачем у власність нерухомого майна, колегія суддів уважає, що є підстави для зміни визначеного судом розміру аліментів. Наявні у справі докази дають підстави для висновку про те, що фінансові можливості умов життя відповідача є достатніми для встановлення розміру аліментів в сумі 3000 грн. щомісячно (але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), що буде відповідати інтересам дитини.

Висновок суду першої інстанції про встановлення розміру аліментів на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не відповідає обставинам справи, що є підставою відповідно для ст.376 ЦПК України для скасування рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь Держави (Отримувач коштів: УК у Солом'янському районі/Солом'ян. р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: 0024; Код класифікації доходів бюджету: 22030101) слід стягнути 1057,20 грн. судового збору, що підлягали сплаті при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-383, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 серпня 2018 року в частині визначення розміру аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Деснянського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2015 року у справі №754/5298/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, та стягувати з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_2) аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи їх стягнення 29 листопада 2018 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Держави (Отримувач коштів: УК у Солом'янському районі/Солом'ян. р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: 0024; Код класифікації доходів бюджету: 22030101) 1057,20 грн. судового збору, що підлягали сплаті при поданні апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В.Соколова