УХВАЛА

05 квітня 2018 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМ- Курорт» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Іллічівського районного суду м.Маріуполя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМ- Курорт» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі Закон № 484-VІІІ). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»), а також одночасно значно скорочено перелік субєктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Відповідно до частини четвертої статті 3 ЦПК України закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Зазначене правило, закріплене і в статті 58 Конституції України, за якою закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, що однозначно розуміється як початок дії закону з моменту набрання ним чинності і припинення з утратою чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, звертаючись до суду з позовом про стягнення середньої заробітної плати за затримку виплати належних розрахункових сум при звільненні та компенсації втрати частини доходів, позивачем заявлені позовні вимоги, які мають бути оплачені судовим збором, згідно до Закону України «Про судовий збір», чинного на час подання позову до суду, зокрема ст.5 цього Закону.

Враховуючи викладене, за заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 не звільняється від сплати судового збору із зазначених вище підстав.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У даному випадку до сплати підлягає 704 грн. 80 коп. судового збору.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМ- Курорт» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Надати позивачці для усунення недоліків десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачці, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали у зазначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1