_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1031/18
Провадження № 2/520/3672/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Салтан Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особаГоловне управління Державної казначейської служби в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2018 року позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. 00 коп. з ГУНП в Одеській області, посилаючись на бездіяльність слідчого, який проводить досудове розслідування 38 місяців, тобто понад розумний строк, та по кримінальному провадженню № 0004695 слідчі дії не виконуються, позивач неодноразово звертався до суду із скаргами, тому змушений звернутися до суду із позовом.

06 березня 2018 року до суду надійшов відзив, складений представником ГУНП в Одеській області, в якому заперечує проти задоволення позовної заяви, посилаючись на її безпідставність, оскільки вважає, що в діях позивача не вбачається бажання встановлення справедливості. Також, позивачі на надали доказів щодо глибини фізичних та душевних страждань.

12 березня 2018 року ОСОБА_4 надав відповідь на відзив, за яким просить відхилити відзив представника відповідача як безпідставний.

Представник третьої особи Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області 12 лютого 2018 року отримав позовну заяву з додатками та ухвалу про відкриття провадження, проте не надав до суду свої пояснення.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 14 листопада 2014 року у СВ Київського ВП у м. місті ОСОБА_6 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України, про що внесено до ЄРДР за № 0004695.

В подальшому позивач ОСОБА_1 неодноразово, а саме 15 січня 2016 року, 27 січня 2016 року, 13 квітня 2017 року та 18 травня 2016 року звертався до СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області із скаргами на бездіяльність слідчого та з вимогою вчинити певні дії.

Ухвалами слідчих суддів від 26 січня 2018 року, 21 грудня 2017 року, 19 грудня 2017 року були задоволені скарги ОСОБА_1

Таким чином, судом встановлено, що з 14 листопада 2014 року з дня внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та до теперішнього часу триває кримінальне провадження, по якому позивача визнано потерпілим. Та окрім того, по даному кримінальному провадженню неодноразово слідчими суддями визнавалася незаконною бездіяльність слідчих органів.

Суд погоджується із поясненнями позивачів, що відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Оскільки, судом встановлено, що ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Одеси неодноразово визнавалася незаконною бездіяльність слідчих органів стосовно кримінального провадження № 0004695, по якому позивача ОСОБА_1 було визнано потерпілим, то суд приходить до висновку, що відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Положеннями п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розяснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Проаналізувавши встановлені обставини по даній справі, що стосуються наявності порушених нормальних життєвих зв'язків позивачів, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань, яких позивачі зазнали у зв'язку з протиправною поведінкою працівників правоохоронних органів щодо нього.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖД за № 511343, батьками ОСОБА_3, 30 квітня 2017 року, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2А, які, як вбачається з позовної заяви, проживають разом за адресою: м. Одеса, вул. Новгородська, буд. 26-Г.

Суд погоджується з доводами позивача стосовно завдання йому моральної шкоди, з врахуванням рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 березня 2017 року за яким стягнуто на користь ОСОБА_6 1000 грн. У якості відшкодування моральної шкоди, що розмір моральної шкоди, однак суд вважає, визначений в позовній заяві є завищеним, в звязку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає, що ОСОБА_1 слід відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1000 грн. 00 коп.

Що стосується позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні цих позовних вимог. ОСОБА_2 не надано доказів того, як саме бездіяльсть слідчого, який проводить досудове розслідування, потерпілим якого є ОСОБА_4, спричинила їй моральні та душевні страждання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, суд не враховує заперечення представникаГУНП в Одеській області, так як вважає їх безпідставними. Суд зазначає, що незаконна бездіяльність працівників правоохоронних органів, встановлена судовими рішеннями, підриває довіру населення та сприяє формуванню у громадян, в тому числі і у позивача, негативного ставлення до даних стуктур.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 2, 4-6, 76-83, 263-265, 274-279, 280-289, 354-355 ЦПК України, ст. 23, 1173-1174, 1176 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особаГоловне управління Державної казначейської служби в Одеській області, про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області, код за , на користь ОСОБА_4, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22 березня 2018 року.

Суддя Салтан Л. В.