Постанова

Іменем України

29 березня 2018 року

м. Київ

справа № 638/10728/16-ц

провадження № 61-959св17

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - директор Департаменту житлового господарства Харківської міської ради ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року, у складі головуючого-судді Омельченко К. О. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2017 року, у складі колегії суддів Коваленко І. П, Овсяннікової А. І., Сащенко І. С.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом додиректора Департаменту житлового господарства Харківської міської ради ОСОБА_5 про зобов'язання здійснити перерахунок.

Позовна заява мотивована тим, що він є споживачем комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач нараховує необґрунтовану плату за послуги водопостачання, водовідведення, теплозабезпечення, гарячого водопостачання, ливньової каналізації, центрального опалення, проте вказані послуги фактично не здійснюються, акти виконаних робіт щодо проведення два рази на рік перевірки стану внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку не надаються і така перевірка взагалі не проводиться, неодноразово з вини відповідача заливалась його квартира, що підтверджується відповідними актами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд зобов'язати керівництво ЖКХ провести перерахунок розрахунків з 01 квітня 2007 року по теперішній час, виключивши нарахування по нездійсненим послугам технічного обслуговування (далі - ТО), а саме: ТО системи водопостачання - 0.120 грн/м2; ТО водовідведення - 0.092 грн/м2; ТО теплозабезпечення - 0.192 грн/м2; ТО гарячого водопостачання - 0,072 грн/м2; ТО ливньової каналізації - 0,010 грн/м2; виключити в подальшому нарахування по ТО системи централізованого опалення 0,192 грн/м2 у зв'язку з його відсутністю, що підтверджено рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2007 року.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги не доведені, а строк позовної давності судом може бути застосовано до нарахувань, зроблених позивачу відповідачем лише у разі звернення останнього до суду з позовними вимогами до ОСОБА_4 щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги зі спливом строків позовної давності.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 листопада 2017 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року залишене без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що балансоутримувачем житлових будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова є Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс») з 01 березня 2007 року. Будь-яких доказів того, що проведення перерахунку нарахувань по вищезазначеним послугам входить до компетенції відповідача, позивачем не надано.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів є незаконним та необґрунтованим, які ухвалені з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 грудня 2016 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження в наведеній справі.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є споживачем комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1.

Балансоутримувачем житлових будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова є КП «Жилкомсервіс» з 01 березня 2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова», від 22 лютого 2007 року № 188 «Про внесення змін та доповнень в рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року.

Відповідно до пунктів 1, 3-5, 8 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 1-3, 6 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

При цьому факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги, що є порушенням умов договору в розумінні статей 526, 530 Цивільного кодексу України, повинен бути зафіксований належним чином.

Так, стаття 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Тарифи затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20 грудня 2011 року № 839 «Про встановлення тарифів на послуги по утриманню будинків та споруд і при будинкових територій, які знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова», а також затверджені 11 мінімально необхідних послуг для забезпечення санітарно-гігієнічних вимог проживання та перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку, підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньо-будинкових мереж і систем.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що балансоутримувачем житлових будинків комунальної власності територіальної громади м. Харкова є КП «Жилкомсервіс». Належних та допустимих доказів того, що проведення перерахунку нарахувань по вищезазначеним послугам входить до компетенції ОСОБА_5, як директора Департаменту житлового господарства Харківської міської ради, позивачем не надано.

До такого висновку суди дійшли без порушень норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина друга статті 16 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, містить перелік можливих способів захисту цивільних прав та інтересів.

Разом з тим обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не передбачений вказаними нормами закону.

Крім того доводи касаційної скарги про те, що відповідно до статей 257, 267 ЦК України строк позовної давності нарахування боргу становить три роки не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом може бути застосована позовна давність до нарахувань, зроблених позивачу відповідачем лише у разі звернення останнього до суду з позовною заявою до позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги зі спливом строків позовної давності.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук