АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року за результатом розгляду заяви ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк» про заміну сторони у цивільній справі №185/10283/16-ц, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з заявою про заміну сторони у справі в порядку ст. 378 ЦПК України (в редакції чинній на момент звернення із даною заявою), обґрунтовуючи її тим, що 04 квітня 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області прийнято рішення про задоволення позову ПАТ «Фінростбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором №195 від 24 квітня 2013 року в розмірі 94319,09 грн.

22 червня 2017 року між АТ «Фінростбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги №57, відповідно до умов якого фізична особа ОСОБА_2 приймає на себе право вимоги за кредитним договором №195 від 24 квітня 2013 року, що укладений між ПАТ «Фінростбанк» та ОСОБА_3

Одночасно, за договором №57 від 22 червня 2017 року, також, було відступлене і право вимоги за забезпеченням до кредитного договору.

Таким чином, на даний момент ОСОБА_2 відповідно до чинного законодавства України є новим кредитором за кредитним договором №195 від 24 квітня 2013 року, у зв'язку з чим, просила суд замінити стягувана ПАТ «Фінростбанк» його правонаступником - фізичною особою ОСОБА_2 у цивільній справі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області №185/10283/16-ц за позовом ПАТ «Фінростбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №195 від 24 квітня 2013 року в розмірі 94319,09 грн. та судових витрат по справі в розмірі 707,40 грн. з кожного.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони було відмовлено, з чим остання не погодилась та подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та змінити стягувача з ПАТ «Фінростбанк» на ОСОБА_2

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України, щодо подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленимицією главою.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно ч. 3 ст. 82 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня може здійснюватися без конкурсу тільки у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Тож, до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження та переглядати рішення судів перших інстанцій.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду - змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні заяви про заміну сторони, відповідно з даною ухвалою.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідності до норм діючого законодавства при укладені договору факторингу сторонами є клієнт і фактор, який в свою чергу може бути фізичною особою-підприємцем, а оскільки ОСОБА_2 як ФОП зареєстрованою не значиться, то вона не мала права здійснювати факторингові операції, у зв'язку з чим договір факторингу №57 від 22 червня 2017 року є недійсним (нікчемним) і вимоги про заміну сторони - безпідставними.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими обґрунтуваннями відмови суду і приходить до висновку про необхідність їх зміни, з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року у справі №185/10283/16-ц позовну заяву ПАТ «Фінростбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фінростбанк» заборгованість за кредитним договором №195 від 24 квітня 2013 року у сумі 94319,09 грн. в т.ч.: 38905,43 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 35155,27 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 18931,00 грн. - поточна заборгованість за кредитом, 1327,39 грн. - поточна заборгованість за відсотками.

Також, вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фінростбанк» судові витрати по справі у сумі по 707,40 грн. з кожного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

22 червня 2017 між ПАТ «Фінростбанк» та ОСОБА_2 (новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги №57, відповідно до умов якого за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників застовадавців, зазначених у додатку №1 та додатку №2 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов'язки боржників, за кредитними договорами, договорами застави, договорами іпотеки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

Відповідно до ст. 358 ЦПК України (в редакції чинній на момент звернення ОСОБА_2 із заявою), у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Аналогічні норми закріплені в ст. 442 ЦПК України (в редакції чинній від 15 грудня 2017 року).

Згідно матеріалів цивільної справи №185/10283/16 на підставі заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року ПАТ «Фінростбанк» отримав виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором в розмірі 94319,09 грн. та судових витрат в розмірі 707,40 грн.

Проте, водночас, при зверненні до суду із заявою про заміну сторони ОСОБА_2 не надала жодних належних, достовірних, достатніх та допустимих у відповідності до ст. ст. 76 - 80 ЦПК України доказів на підтвердження наявності в органах ДВС відкритого виконавчого провадження.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта на те, що діюче законодавство передбачає можливість заміни сторони на будь-якій стадії процесу, оскільки згідно змісту самої заяви ОСОБА_2, остання просить замінити саме стягувача, а статусу «стягувача» сторона набуває лише на стадії виконання рішення суду.

Також, колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_2 її право на звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження із наданням відповідних доказів на існування в органах ДВС відкритого виконавчого провадження по виконанню заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 94319,09 грн., право вимоги за яким перейшло до ОСОБА_2 відповідно до договір про відступлення права вимоги №57 від 22 червня 2017 року, укладеного між АТ «Фінростбанк» та ОСОБА_2

Таким чином, враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2017 року - змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні заяви про заміну сторони, відповідно з даною ухвалою.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова