Дата документу 03.12.2018
Справа № 320/6778/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" грудня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Калугіної І.О.,
при секретарі - Горбань Н.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1, зазначивши, що відповідач ОСОБА_2 є його колишньою дружиною, а відповідач ОСОБА_3 - його донькою, які була зареєстровані в будинку як члени його сім'ї. 21 серпня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був розірваний. З жовтня 2015 року відповідачі не проживають у належному йому будинку, претензій щодо проживання в будинку не мають, їх речей в будинку не має, тому вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В судове засідання позивач не з'явився, від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, не повідомили суд про причини неявки, про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за їх відсутності, а також відзив на позов від них не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Як вбачається з матеріалів справи, право власності на будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 29 березня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Тимченко М.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1331, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 липня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 2-1665 /а.с.10,13/.
Вказана обставина також підтверджується копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.11,13 зв.стор./.
Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 серпня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був розірваний /а.с.14/.
Згідно довідки голови квартального комітету від 10 серпня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, однак з 2015 року за вказаною адресою не проживають /а.с.15/.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 більше одного року в будинку АДРЕСА_1 не проживають, їх речей та іншого майна в будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку відповідачі не пред'являли.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник квартири /будинку/ має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 319, 321, 383, 405 ЦК України, 12,81,89,263,265,279-285 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І.О.Калугіна