Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/96/18
Провадження 2/382/242/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 березня 2018 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л. І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвоката Черних В.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_4. Після смерті останнього залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частини житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1. Відповідно до ст. 1223 ЦК України та ст. 1261 ЦК України він є спадкоємцем майна померлого батька за законом та за заповітом. Відповідачка по справі та дружина померлого є спадкоємицею першої черги за законом. В передбачений ст. 1270 ЦК України строк він звернувся до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу Черних О.В. із заявою про прийняття спадщини. Відповідачка по справі в свою чергу написала відмову від прийняття спадщини. Однак, під час його звернення до нотаріуса по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно з'ясувалося, що правовстановлюючий документ на дане майно відсутній. Пунктом п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Так, під час його звернення до Засупоївської сільської ради, останніми було надано довідку, з якої вбачається, що житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2, згідно запису в погосподарській книзі №4 за номером 0184.1 За змістом Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 31 грудня 1995 року № 56, передбено обов'язкову реєстрацію (інвентарізацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року за № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Згідно п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Просив визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

В підготовче засідання позивач та його представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка в підготовче засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності та про визнання позову.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідачка позов визнала та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

З довідки Засупоївської сільської ради Яготинського району Київської області (а.с.11) вбачається, що згідно погосподарської книги № 4, номера об"єкта погосподарського обліку № 0184.1, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, облікується за ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2. Засупоївською сільською радою правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не видавались.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 315, 200, 206 ЦПК України,ст.ст. 321, 1218,1223,1261, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Засупоївка Яготинського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, до ОСОБА_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 352 (триста п"ятдесят дві) гривні 40 копійок, (квитанція № 70072 від 22.01.2018 р).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 352 (триста п"ятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Київської області через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.