Апеляційне провадження №22-ц/824/3494/2018
П О С Т А Н О В А

29 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходько К.П.,

за участю секретаря Симоненко І.В.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Компанії TEAMTREND LIMITED на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2018 року у справі за позовом Компанії TEAMTREND LIMITED до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Національного банку України, ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Редакції газети «Закон і Бізнес»,треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3, Компанія COLLYER LIMITED, Компанія TREADE POINT AGRO LIMITED, третя особа на стороні відповідачів: Міністерство фінансів України про визнання бездіяльності незаконною та визнання інформації недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року відкрито провадження у справі у даній справі за позовом Компанії TEAMTREND LIMITED про визнання бездіяльності незаконною та визнання інформації недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 провадження у справі закрите у відповідності до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Позивач, не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу про закриття провадження у справі, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В подальшому подав до суду доповнення до апеляційної скарги, які були прийняті судом. Свою позицію мотивував тим, що вказаний спір як за характером правовідносин, так і за суб'єктним складом сторін, підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства. Оскільки одним з відповідачів по справі є автор спірної статті, який є фізичною особою, що не здійснює підприємницьку діяльність, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про те, що даний спір на підставі п. 14 ч. 1 ст. 20 ГПК України належить до юрисдикції господарських судів. При цьому суд не врахував ту обставину, що відкривши провадження по справі, він вже зробив висновок про віднесення її до юрисдикції Печерського районного суду м. Києва. Були допущені судом при постановленні оскаржуваної ухвали й процесуальні порушення. За таких ухвала суду першої інстанції від 10 жовтня 2018 року є необґрунтованою та незаконною, що зумовлює наявність підстав для її скасування апеляційним судом.

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що фактичні обставини справи встановлені судом вірно і вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. У зв'язку з чим вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, судове рішення просить залишити без змін.

Відповідач Національний Банк України подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав про зловживання позивачем своїми правами, оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Зазначив правові позиції постанов Верховного Суду України у справах № 185/36/29/15-ц (6-2852цс16) від 22.03.2017, №6-923цс16 від 24.02.2016 року. Просив залишити ухвалу суду від 10.10.2018 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про її обґрунтованість та підтримання ним усіх доводів апелянта. Вважав, що суд невірно вирішив дане питання як по суті, так і допустив численні порушення процедури розгляду. Вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження по справі, суд першої інстанції саме й констатував, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки віднесений до юрисдикції господарських судів. З наведеною позицією суду першої інстанції погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до положень п. 14 ч. 1 ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою.

Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" за № 1 від 27.02.2009 року (на яку посилався й апелянт у своїй скарзі), зокрема п. 7, передбачено, що оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб'єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства.

Пунктом 12 вищевказаної постанови Пленуму верховного Суду України передбачено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта. При цьому позивач має встановити вказаних осіб та зазначити їх у позовній заяві з наданням відповідного обґрунтування таких своїх посилань. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для пред'явлення вимог про визнання інформації недостовірною стала інформація, поширена на веб-сайті щотижневої газети в електронному вигляді «Закон і Бізнес» інтернет -ресурсу zib.com.ua ТОВ «Редакція газети «Закон і Бізнес» в статті «Не все то золото-2». В своєму позові позивач зпявив вимогу про визнання такої інформації недостовірною та зобов'язання Інтернет-ресурсу її спростувати. За таких умов відповідачами за вказаними вимогами могли б виступати поширювач такої інформації (який є юридичною особою) та автор такої статті.

З представлених до суду матеріалів вбачається, що в якості автора спірної статті у Інтернет-ресурсі вказано ОСОБА_2. При цьому позивач зазначає в якості відповідача ОСОБА_2 та вказує в якості його адреси адресу ТОВ «Редакція газети «Закон і Бізнес». Жодного обґрунтування, яким чином зазначеного в статті ОСОБА_2 позивачем було ідентифіковано як ОСОБА_2, чи є дана особа реальною та де вона знаходиться, ні позовна заява, ні інші матеріали справи не містять. Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що дана ситуація саме і є тим випадком, який передбачено вищевказаною постановою Пленуму верховного Суду України при неможливості встановити автора статті. За таких умов зазначення позивачем ОСОБА_2 в якості відповідача по справі за вимогою про визнання інформації недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію, було безпідставним та має ознаки штучного створення суб'єктного складу справи. Вимога ж щодо зобов'язання спростування спірної інформації була заявлена лише до ТОВ «Редакція газети «Закон і Бізнес». Окрема група позовних вимог - визнання бездіяльності незаконною, заявлена до інших юридичних осіб - АТ КБ «ПриватБанк» та НБУ.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що усі позовні вимоги пред'явлені юридичною особою до юридичних осіб, відтак справа як за суб'єктним складом, так і за характером правовідносин підпадає під юрисдикцію господарських судів. За таких умов закриття судом першої інстанції провадження по справі на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відповідає обставинам справи та вимогам закону.

При вирішенні даної справи колегія суддів апеляційного суду критично відноситься до посилань апелянта на незаконність оскаржуваної ухвали у зв'язку з тим, що суд при відкритті провадження по справі фактично не врахував свій же висновок про її віднесення до юрисдикції Печерського районного суду м. Києва, а також у зв'язку з порушеннями вимог процедури розгляду даного питання. Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни судового рішення лише у випадку, коли таке порушення призвело до невірного вирішення справи по суті. При цьому ні в апеляційній скарзі, ні в ході її розгляду, апелянтом не було наведено обставин таких порушень судом визначеної законом процедури, які б спростовували його висновки по суті спірного питання. Що стосується того, що суд першої інстанції при закритті провадження фактично спростував свої ж висновки, зроблені при відкритті провадження по справі, колегія суддів апеляційного суду зважає на те, що процедура закриття провадження по справі (на відміну від відмови у відкритті провадження) саме й регламентує випадки, коли вже після відкриття провадження судом, що розглядає справу, буде встановлено порушення правил юрисдикції при відкритті провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Компанії TEAMTREND LIMITED залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 10 вересня 2018 року у справі за позовом Компанії TEAMTREND LIMITED до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Національного банку України, ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Редакції газети «Закон і Бізнес»,треті особи на стороні позивача: ОСОБА_3, Компанія COLLYER LIMITED, Компанія TREADE POINT AGRO LIMITED, третя особа на стороні відповідачів: Міністерство фінансів України про визнання бездіяльності незаконною та визнання інформації недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П.Приходько