Справа № 308/5323/17
У Х В А Л А

28 березня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., БИСАГИ Т.Ю.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 308/5323/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 червня 2017 року, головуюча суддя Монич О.В., -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 06.06.2017 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 мотивуючи таким. 01.03.2003 сторони уклали шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4. Під час спільного проживання сторін виявилося, що вони люди різних характерів та поглядів на життя, вони втратили одне до одного почуття поваги і любові, це стало причиною сварок і непорозумінь, призвело до взаємного відчуження. Шлюб існує лише формально, примирення між сторонами неможливе, тому шлюб слід розірвати, дитину залишити на вихованні у відповідача. Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_2 просив шлюб, зареєстрований 01.03.2003 Ужгородським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом № 108, розірвати, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на проживанні при матері.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27.06.2017 позов задоволено: розірвано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, зареєстрований 01.03.2003 Ужгородським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом № 108; постановлено: доньку сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з матір'ю ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 640,00 грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на указане рішення суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. Так, позов не був обґрунтований і доведений конкретними фактами і доказами, тимчасовий розлад сімейних стосунків не є сам по собі достатньою підставою для розірвання шлюбу, в якому народилася дитина. Суд не з'ясував дійсні стосунки подружжя, тоді як воно фактично продовжує проживати разом і вести спільне господарство. Рішення є поспішним, необґрунтованим і суперечить обставинам справи. Крім того, суд порушив право відповідача на участь у справі, про судове засідання той не знав, порушені змагальність процесу та право на захист від позову. Сторона просить рішення суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції явку позивача ОСОБА_2 в судове засідання було визнано обов'язковою, про що останнього було належним чином повідомлено, розгляд справи неодноразово відкладався через неявку сторони, що унеможливлювало з'ясування дійсних стосунків подружжя.

23.03.2018 до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2, якою він повідомив, що наразі проживає за межами України і не може з'явитися у судове засідання, призначене на 28.03.2018. Крім того, просив суд надати строк для примирення із відповідачем.

Заслухавши суддю, думку відповідача ОСОБА_3, яка проти задоволення заяви, надання строку для припинення подружжя не заперечує та у свою чергу вважає надання такого строку доцільним, перевіривши матеріали справи, розглянувши клопотання позивача за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України, суд приходить до такого.

Спір стосується особистих взаємин подружжя. Вирішення спору безпосередньо залежить від волевиявлення сторін щодо збереження чи припинення подружніх відносин.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). Відповідно до положень ст. 240 ч. 7, ст. 251 ч. 1 п. 4, ст. 253 ч. 1 п. 3 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців і в разі призначення такого строку зобов'язаний зупинити провадження у справі до закінчення зазначеного строку, що визначається судом.

Намагання сторін досягти примирення, що вбачається з їх дій, зокрема, оскарження ОСОБА_3 в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу та клопотання ОСОБА_2 про надання подружжю строку для примирення, повинно бути враховано судом.

Відтак, маючи на меті сприяння подружжю у збереженні шлюбу та врегулювання відносин у розумний строк, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання позивача та надання подружжю строку для примирення, ще не може перевищувати трьох місяців із дня набрання ухвалою суду законної сили, із зупиненням провадження в справі на цей строк.

Керуючись ст. 240 ч. 7, ст. 251 ч. 1 п. 4, ст. 253 ч. 1 п. 3, ст. 260, ст. 368 ч. 1 ЦПК України ЦПК України, апеляційний суд -

у х в а л и в :

Призначити подружжю ОСОБА_2 строк для примирення, що становить три місяці з дня набрання ухвалою законної сили.

Провадження у справі зупинити до закінчення наданого сторонам строку для примирення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але в частині зупинення провадження в справі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 28 березня 2018 року.

Судді