Провадження № 2/344/1730/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що 12.11.2007 року укладено шлюб між ним та відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Причиною розірвання шлюбу є те, що більше двох з половиною років вони не проживають однією сімєю, не ведуть спільного господарства. Причиною цього були конфлікти, які відповідачка безпричинно провокує. Фактично шлюбні відносини між ними є припинені і, вважає, що ні за яких обставин вони не відновляться. Вважає, що примирення та збереження їхньої сім"ї є неможливим. А тому просив шлюб розірвати, дітей залишити на проживання з відповідачкою.

Позивач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибула, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб Серія 1-НМ № 047040, виданого 12.11.2007 року, сторони 07 листопада 2007 року зареєстрували шлюб у Дубовецькій сільській раді Галицького району Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 17 (а.с. 7).

Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-9).

Позивач стверджує, що причиною розірвання шлюбу те, що більше двох з половиною років вони не проживають однією сімєю, не ведуть спільного господарства. Причиною цього були конфлікти, які відповідачка безпричинно провокує. Фактично шлюбні відносини між ними є припинені і, вважає, що ні за яких обставин вони не відновляться. Тому такий шлюб зберігати не доцільно.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання неповнолітньої доньки з матір`ю, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, слід розірвати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 51, 129 Конституції України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 259, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 07 листопада 2007 року у Дубовецькій сільській раді Галицького району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис за № 17 розірвати.

Неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на проживання з матірю ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Довідка: повний текст рішення складено 28.03.2018 ргоку.

Суддя Антоняк Т.М.