Справа № 544/187/18
пров. 2/544/179/2018
У Х В А Л А

іменем України

21 червня 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання Чеботарьової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у лютому 2018 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно.

02 квітня 2018 року у судовому засіданні сторони надали суду спільну письмову заяву, якою повідомили суд про укладення ними мирової угоди, проте на час подачі мирової угоди виникли перешкоди у її затвердженні оскільки не було знята іпотека з майна що підлягало поділу. Станом на 21.06.2018 усунуто вказані перешкоди, знято іпотеку з майна що підлягає розподілу, про що надано відповідні письмові докази.

Спільна заява сторін про затвердження мирової угоди та мирова угода приєднані до матеріалів справи. Сторонам зрозумілі наслідки такого рішення та закриття провадження у справі, що передбачені ст. 256 ЦПК України.

Сторони у судове засідання не зявилися, просили слухати справу у їх відсутність, вимоги викладені у спільній заяві підтримують.

Суд, розглянувши мирову угоду, дослідивши матеріали цивільної справи, уважає заяву про затвердження мирової угоди обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Стаття 207 ЦПК України зазначає, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обовязків сторін. У мировій угоди сторони можуть вийти за межи предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Тобто, за змістом даної норми закону суд має перевірити, чи умови мирової угоди не суперечать закону, а саме чи дотриманий сторонами процедурний порядок звернення, чи дійсно укладено мирову угоду, який її зміст, чи зрозуміло, чітко, однозначно, безумовно викладено умови, чи стосується угода предмету спору, чи всі умови угоди підлягають примусовому виконанню, чи в результаті ліквідується спір між сторонами.

Установлено, що умови мирової угоди викладені сторонами на окремому аркуші та підписані з однієї сторони позивачем, з другої сторони відповідачем. Зі спільної заяви про затвердження мирової угоди вбачається, що сторонам зрозумілі наслідки затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі. Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Вивчивши умови мирової угоди суд уважає, що вона не суперечить закону, стосується лише прав та обов'язків сторін та предмета позову, умови мирової угоди не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, в тому числі й держави, тому приходить до висновку про необхідність затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦПК України, укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 207, 208, 255, 256, 260, 352-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Прийняти спільну заяву позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди.

Затвердити мирову угоду, укладену 02 квітня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 за якою визнати обєктом права спільної сумісної власності двокімнатну квартиру № 76 (загальною площею 49,0 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м), розташовану у багатоквартирному житловому будинку № 6 по вул. Полтавській у м. Пирятин Полтавської області та однокімнатну квартиру № 8 (загальною площею 35,4 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м.), розташовану у багатоквартирному житловому будинку № 168 а по проспекту Володимирському (вул. Радянська) у м. Лубни Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_1, народження 26 вересня 1982 року, право власності в цілому на двокімнатну квартиру № 76 (загальною площею 49,0 кв.м, житловою площею 29,6 кв.м), розташовану у багатоквартирному житловому будинку № 6 по вул. Полтавській у м. Пирятин Полтавської області та в цілому на однокімнатну квартиру № 8 (загальною площею 35,4 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м.), розташовану у багатоквартирному житловому будинку № 168 а по проспекту Володимирському (вул. Радянська) у м. Лубни Полтавської області.

Сторони підписуючи дану мирову угоду, зобовязуються не мати один до одного жодних претензій з приводу предмету спору в подальшому та своїми підписами підтверджують, що дана мирова угода відповідає їх волі та діючому законодавству.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно закрити.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинский районний суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Ю.О.Ощинська