Справа № 522/5780/17
Провадження № 2/522/2360/18
11 червня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.
при секретарі Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, забезпеченої заставою, -
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, забезпеченої заставою.
Позивачка у судовому засіданні просила слухати справу без фіксації судового процесу.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до позову документів, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_1 01 січня 2016 р. уклала Договір позики, забезпеченої заставою з громадянкою ОСОБА_2.
Предметом договору є надання позичальнику, ОСОБА_2, грошових коштів в загальному розмірі 1000 доларів США на строк до 31 грудня 2016 р.
Позичальник, в свою чергу, згідно з п. 2 Договору зобов'язується повертати позикодавцю позику протягом року рівновеликими частинами, однак, останній внесок повинен бути здійснений не пізніше 31 грудня 2016 р.
Заставним майном в даному Договорі являється депозитний вклад «Стандарт» в ПАТ КБ «ПриватБанк», з лицевим рахунком НОМЕР_2 ОСОБА_2, оформлений на строк (строк вкладу) до 15.07.2014 р. включно, в м. Ровеньки Луганської області від 15.01.2014 р.
У п. 4 Договору вказується, що у випадку несплати Позичальником основної суми, Позичальник, з метою забезпечення повного виконання зобов'язання, передає в заставу кошти, які знаходяться на депозитному вкладі «Стандарт» в ПАТ КБ «ПриватБанк», з лицевим рахунком НОМЕР_2, іменоване надалі «Майно».
Згідно з п. 5 Договору, заставлене Майно, що служить забезпеченням належного виконання Позичальником своїх зобов'язань залишається в Позичальника.
У п. 6 Договору йдеться про те, що Сторони визначили, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань по поверненню суми позики, Позикодавець задовольняє свої вимоги в повному обсязі, обумовленому до моменту фактичного задоволення, за рахунок Майна, що служить забезпеченням зобов'язань позичальника, шляхом отримання його у відділенні банку в натурі.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сторони повідомлені про те, що у разі неповернення позичальником суми позики у встановлений строк, він зобов'язаний сплатити грошову суму і не звільняється від виконання зобов'язання.
П. 8 Договору передбачено, що у випадку виникнення спорів з питань, передбачених даним Договором або у звязку з ним, Сторони вживають заходів щодо їхнього вирішення шляхом переговорів. У випадку неможливості мирного врегулювання спорів вони будуть вирішуватися в судовому порядку, за встановленою відповідним діючим законодавством України підвідомчістю і підсудністю такого спору.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Факт отримання грошових коштів Позичальником підтверджується розпискою.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Крім того, враховуючи положення ст. 1050 ЦК України, де вказано, що у тому разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Станом на 03 березня 2017 р. Позичальник не здійснив жодної сплати за Договором позики.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
На підставі викладеного, керуючись, ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, забезпеченої заставою - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя