Справа № 510/1223/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2018 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їхню відсутність.

Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0740 га, оформленого на ім'я ОСОБА_1; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, оформленого на ім'я відповідачів; копія договору купівлі-продажу від 15.09.2015 р.; копія свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 31.01.2015р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.04.2010р.; копія витягу з Державного реєстру речових прав на земельну ділянку; копія рішення Ренійського районного суду від 23.09.2009р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку від 29.05.2017р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, зазначивши, що у вересні 2015 р. між нею та ОСОБА_2, ОСОБА_3 була досягнута домовленість про купівлю-продаж належного їм житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1. 15.09.2015р. сторони досягли взаємної домовленості по всіх істотних умовах договору. Тоді ж позивачка передала відповідачам обумовлену суму (64000 грн.), а відповідачі передали документи на будинок. У майбутньому відповідачі пообіцяли позивачці засвідчити договір купівлі-продажу нерухомості в нотаріальному порядку.

Після вчинення правочину позивачка організувала догляд за придбаною нерухомістю, сплачує всі необхідні комунальні платежі, робить ремонти. З метою нотаріального засвідчення правочину позивачка неодноразово зверталася до відповідачів, однак ОСОБА_2, ОСОБА_3 від посвідчення договору ухилялися, на прохання позивачки про зустріч не реагували, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на будинок на себе, позивачці було роз'яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі - позивачка ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення угоди про купівлю-продаж житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 вона не знала і не могла знати про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 не мали права на відчуження нерухомості, у зв'язку із тим, що вони не звернулися до нотаріуса для засвідчення угоди у належному порядку. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачкою права власності на вищевказану нерухомість.

Крім того, як вже зазначалося вище, між позивачкою та відповідачами була фактично досягнута домовленість про купівлю-продаж нерухомості, згідно якої відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 продали, а позивачка купила житловий будинок із надвірними спорудами за певну плату. 15.09.2015 р. позивачка передала відповідачам обумовлену суму, а відповідачі передали позивачці документи на будинок. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки до теперішнього часу це виявилося неможливим, позивачка звернулася до суду із відповідним позовом.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов'язки відповідачів щодо житлового будинку із надвірними спорудами та встановленні права на нерухомість у позивачки як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухомість за позивачкою як добросовісним набувачем.

Крім того, беручи до уваги те, що вищевказаний об'єкт нерухомості вже раніше був придбаний ОСОБА_2, ОСОБА_3 від ОСОБА_1 за договором дарування, і за рішенням Ренійського районного суду від 23.09.2009р. було визнано право власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3 на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1, яке (право власності) вони зареєстрували у встановленому законом порядку, про що свідчить наданий суду витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.04.2010р., суд задовольняє також і вимоги позивачки про скасування державної реєстрації права власності відповідачів на нерухомість, яка була проведена на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 23.09.2009р. №2-1203/2009р.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України 2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із надвірними спорудами (окрім самочинно побудованих), розташований по АДРЕСА_1 (який складається в цілому з житлового будинку літ.А загальною площею 147,0 кв.м., житловою площею 68,5 кв.м., підсобною площею 78,5 кв.м. гаражу літ.Б, сараю літ.В, навісу літ.Г, огорожі 1-5, спорудження 6-7), що належав ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 23.09.2009р. №2-1203/2009р.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3 на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1, проведену на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 23.09.2009р. №2-1203/2009р.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник