АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1917/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Казидуб О.Г., у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, повний текст рішення складено 24 жовтня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 27 лютого 2016 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському районі м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Від шлюбу вони мають дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2017 року шлюб розірвано.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2018 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 25% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно та до повноліття дитини.

Позивач зазначає, що вона є інвалідом 2 групи з дитинства, на даний час не має змоги працювати, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Джерелом доходу є щомісячна соціальна одноразова допомога при народженні дитини у сумі 860 гривень та соціальна пенсія інваліда у сумі 1452 гривні. Однак, цих коштів недостатньо для забезпечення достатнього життєвого рівня та утримання дитини.

Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, як колишньої дружини, з якою проживає дитина, так як він є працездатною особою молодого віку, має задовільний стан здоров'я, на його утриманні немає інших дітей, стягнень по виконавчим документам на момент звернення до суду з даним позовом з нього не проводилось.

На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання, як колишньої дружини, з якою проживає дитина у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2018 року позовну заяву задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця смт. Шрамківка Драбівського району Черкаської області, українця, громадянина України на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання, як колишньої дружини, з якою проживає дитина в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 04 червня 2018 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_6 трьохрічного віку тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення в частині щомісячного стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, необґрунтованість рішення, що полягає у не встановленні судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452 гривні та 860 гривень одноразової щомісячної грошової допомоги при народженні дитини. Приймаючи до уваги те, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 липня 2018 року становить 1435 гривень, доходи позивача перевищують прожитковий мінімум, встановлений законом, у зв'язку з чим позивача не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні статті 75 Сімейного Кодексу України.

Також скаржник зазначає, що твердження суду про те, що він як працездатна особа може надавати матеріальну допомогу своїй колишній дружині ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені жодними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 зазначила, що відповідач визнав позовні вимоги на суму 300 гривень щомісячно. Вона, як дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від її матеріального становища, а обставини на які посилається відповідач, мав доводити він, виходячи із змагальності у судовому процесі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як працездатна особа може надавати матеріальну допомогу своїй дружині ОСОБА_7 з якою проживає дитина, що не досягла трьох років.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 27 лютого 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 грудня 2017 року. ( а.с. 7, 11)

Частиною 2 статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Від шлюбу сторони мають дитину: дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1

Оскільки з позивачем проживає дитина яка не досягла трьох років, вона має право на утримання від відповідача.

Доводи апеляційної скарги, що дохід позивача є вищим прожиткового мінімуму, а тому вона не має права на утримання від чоловіка є необґрунтованими.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить встановити утримання як дружина, з якою проживає дитина, що не досягла трьох років, а не в зв'язку з станом свого здоров'я, а відповідно до частини 4 статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов'язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу.

До таких висновків прийшов і Верховний Суд в постанові від 12 листопада 2018 року у справі №202/712/17, провадження №61-28943св18.

Частинами 1,2,3 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апелянт, посилаючись на те, що судом не було встановлено його місце роботи, матеріальний стан, стан здоров'я, наявність на утриманні інших осіб, вище зазначені зобов'язання, як сторона по справі, не виконав, тому суд, виходячи з доказів наданих сторонами, дав їм належну оцінку, а встановлені судом першої інстанції обставини апелянтом не спростовані.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Казидуб О.Г., у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 6 грудня 2018 року.

Судді