Справа № 527/608/18
провадження 2/527/393/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 листопада 2018 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Олефір А.О.,

за участю секретаря

судових засідань - ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібодар» про стягнення заборгованості за договором оренди,-

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2018 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором оренди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20 квітня 2001 року між його матірю ОСОБА_5 та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,99 га, яка належала орендодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія Р1 № 506366. 20 липня 2002 року між матірю та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору оренди землі, в якій було змінено строк дії договору на 5 років, а саме до 20 липня 2007 року та змінено розмір орендної плати, яка становить 1315 кг зерна, з них 625 кг пшениці, 250 кг ячменю, 375 кг кукурудзи, 65 кг соняшника. 17 квітня 2007 року його матір померла. Після смерті матері, відповідач продовжував використовувати належну їй земельну ділянку в своїх господарських цілях до 2017 року включно. 18 жовтня 2017 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері. 25 жовтня 2017 року він звернувся із письмовою заявою до відповідача з вимогою сплатити заборгованість за користування земельною ділянкою, у відповідь на його заяву ТОВ «Агрофірма «Хлібодар» повідомило йому, що орендна плата може бути виплачена тільки за період з 2007 по 2011 рік включно у грошовому виразі. Не погодившись із зазначеною відповіддю, 15 лютого 2018 року він звернувся із претензією до відповідача з вимогою виплатити йому орендну плату за період з 2007 року по 2017 рік, але будь-якої відповіді не отримав.

Внаслідок успадкування земельної ділянки після померлої матері він набув прав та обовязків за договором оренди, оскільки відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» у редакції від 01.01.2007 року, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Посилаючись на викладене, а також на те, що за період з 2007 року по 2017 рік виникла заборгованість по орендній платі, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість із виплати орендної плати за договором оренди землі від 20.03.2001 року в розмірі 14465 кг зерна, з них 6875 кг пшениці, 2750 кг ячменю, 4125 кг кукурудзи та 715 кг соняшника.

14.05.2018 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що до дня смерті ОСОБА_5 17.04.2007 року, що фактично збіглося з датою закінчення терміну дії договору оренди 20.07.2007 року, ТОВ «Агрофірма «Хлібодар» користувалося земельною ділянкою і сплачувало орендну плату. Після смерті ОСОБА_5, договір поновлено не було, у звязку з відсутністю власника земельної ділянки та оскільки волевиявлення власника є обовязковим. З метою отримання прав користування земельними ділянками, власники яких померли, товариство звернулося до Глобинської райдержадміністрації із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації. Розпорядженням голови Глобинської РДА № 853 від 15.12.2011 такий дозвіл було надано та вирішено укласти з товариством договір оренди землі. Тобто з 10.01.2012 року товариство користувалося земельною ділянкою на підставі іншого Договору оренди. На даний час, у звязку з тим, що позивач оформив право власності на земельну ділянку ОСОБА_5 право оренди товариства на таку земельну ділянку припинилось та виключено з обробітку. Крім того, заяву про прийняття спадщини позивачем було подано у 2007 році, а з вимогами до підприємства позивач звернувся у жовтні 2017 року, а позов до суду подано 28.03.2018 року, отже позивачем було пропущено строк позовної давності. На підставі викладеного представник відповідача, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали із наведених в позові підстав, крім того позивач зазначив, що йому було відомо про наявність спадкового майна у виді земельної ділянки, до відповідача він звернувся в 2017 році.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову із підстав зазначених у письмовому відзиві.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

20 березня 2001 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Хлібодар» було укладено Договір оренди земельної ділянки (далі по тексту Договір) (а.с. 9).

20 липня 2002 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Хлібодар» було укладено Зміни та доповнення до Договору оренди земельної ділянки від 20.03.2001 року (далі по тексту Зміни та доповнення до Договору) (а.с.11).

У справі яка розглядається судом, виникли правовідносини пов'язані з орендою землі, які регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон), Цивільним кодексом України, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Тобто, уклавши Договір та Зміни та доповнення до Договору, сторонами було визначено його умови.

Відповідно до п. 7.2 Договору, після закінчення строку, на який було укладено Договір, орендар який належно виконував обовязки відповідно до умов Договору, має за інших рівних умов переважне право на його поновлення. У разі продовження договору оренди на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Аналогічну норму містить ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції на час укладення Договору), в якій зазначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Як зазначено в ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції на час укладення Договору), орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Із зазначених норм закону та умови договору вбачається, що після закінчення терміну дії договору орендар має лише переважне право на укладення договору оренди на новий строк і зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі, у випадку якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Відповідно до п. 5.2 Змін та доповнень до Договору, строк дії договору оренди становить пять років, а саме з 20 липня 2002 року по 20 липня 2007 року.

Приймаючи до уваги те, що орендодавець ОСОБА_5 17 квітня 2007 року померла, а 20 липня 2007 року закінчився строк дії договору оренди, орендар був позбавлений можливості укласти новий договір оренди з орендодавцем, тому договір оренди припинив свою дію.

Позивач та представник позивача стверджують, що договір оренди вважається продовженим, оскільки відповідач продовжував користуватися земельною ділянкою. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції на час укладення Договору), у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності).

Аналізуючи норму зазначеної статті закону, суд зазначає, що у випадку продовження використання земельної ділянки орендарем, укладення додаткової угоди із власником земельної ділянки є обовязковою умовою.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції на час укладення Договору), договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Приймаючи до уваги те, що строк дії договору оренди закінчився, а також те, що додаткової угоди між орендарем та власником земельної ділянки укладено не було, суд дійшов висновку, що останній припинив свою дію.

Крім того, відповідно до п. 1.1 Договору, а також п. 1.1 Змін та доповнень до Договору, орендодавець ОСОБА_5 передала в оренду ТОВ АФ «Хлібодар» земельну ділянку загальною площею 2,99 га, у тому числі ріллі 2,99 га, виділену єдиним масивом без винесення в натурі.

Разом з тим, як вбачається з копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.10.2017 року ОСОБА_2 успадкував після померлої ОСОБА_5 земельну ділянку розміром 1,495 га (а.с.13-15).

Умовами Договору та Змінами та доповненнями до Договору було визначено розмір орендної плати, яким встановлено плату за використання земельної ділянки розміром 2,99 га, разом з тим, позивач успадкувавши земельну ділянку розміром 1,495 га просить стягнути на його користь заборгованість, яку згідно наведеного ним розрахунку рахує виходячи з договору, яким передбачено передачу в оренду земельної ділянки розміром 2,99 га.

Позивач в своїй відповіді на відзив, зазначає, що у відповідача право оренди земельної ділянки виникло на підставі договору оренди з Глобинською РДА, яка не мала право передавати земельну ділянку в оренду, оскільки станом на 10.01.2012 року остання не була земельною часткою (паєм), адже ще в 2002 році ОСОБА_5 отримала державний акт про право власності на землю, відтак ця земля не могла бути передана в оренду за договором.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) або їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, якщо відоме їх місцезнаходження.

Відповідно до Розпорядження голови районної державної адміністрації від 15.12.2011 року № 853, ТОВ АФ «Хлібодар» надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж та розмірів земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право користування земельними ділянками на умовах оренди, при укладанні договору оренди на земельні ділянки загальною площею 16,445 га ріллі (незатребувані земельні частки (паї) громадян терміном на 5 років (а.с.17-18).

Як вбачається з Договору оренди землі від 10.01.2012 року, Глобинська районна державна адміністрація (орендодавець) передала ТОВ АФ «Хлібодар» (орендар) в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 16,445 га ріллі (незатребувані земельні частки (паї) громадян), в тому числі, відповідно до викіпіровки з плану земель Пигрогівської сільської ради земельну ділянку котра належала померлій ОСОБА_5 (а.с.35-41).

Згідно ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, зокрема відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже виключно до повноважень Глобинської районної державної адміністрації належало право відмовити орендарю у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач не є розпорядником інформації стосовно того чи відносяться передані йому в оренду земельні ділянки до незатребуваних земельних часток (паїв).

Крім того, як зазначив в судовому засіданні позивач він не повідомляв орендаря стосовно того, що є спадкоємцем земельної ділянки належної ОСОБА_5

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір оренди землі, укладений між Глобинською районною державною адміністрацією та ТОВ АФ «Хлібодар» не було визнано в судовому порядку недійсним, отже він є правомірним.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що Договір оренди припинив свою дію, додаткової угоди між сторонами укладено не було, отже у сторін відсутні будь-які зобовязання за зазначеним договором, тому суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період часу з 2007 по 2017 роки, відповідно до умов договору оренди, який припинив свою дію буде суперечити нормам цивільного, земельного законодавства, а також умовам самого договору, тому позов до задоволення не підлягає.

Обставини викладені у листі директора ТОВ АФ «Хлібодар» від 28.11.2017 року на адресу ОСОБА_2 (а.с.16) не спростовують висновків суду про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди від 20.03.2001 року.

Крім того, відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

Приймаючи до уваги те, що суд дійшов висновку про відмову в позові по суті позовних вимог, заява відповідача про застосування строків позовної давності до задоволення не підлягає.

В звязку з відмовою у задоволенні позову позивачу, не підлягають стягненню з відповідача також судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 204, 627, 628 Цивільного кодексу України, ст. 123 Земельного кодексу України, ст.ст. 3, 31, 33 ЗУ «Про оренду землі», ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 12,13, 76-81,141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібодар» про стягнення заборгованості за договором оренди - відмовити .

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області.

Позивач: ОСОБА_2 (39600, Полтавська обл., Глобинський р-н., с. Пироги, рнокпп: НОМЕР_1)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібодар» (39045, Полтавська область, Глобинський район, с. Пироги, ).

Повний текст рішення складено 04 грудня 2018 року.

Суддя А. О. Олефір