АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/274/18 Справа № 204/6763/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року

у цивільній справі за клопотанням ОСОБА_3 про визнання та виконання на території України ухвали Ленінського районного суду м.Єкатеринбурга від 15 квітня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення судових витрат по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, нотаріуса ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадкування недійсним, визнання дій нотаріуса незаконними, встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з вищезазначеним клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення (ухвали) іноземного суду, посилаючись на те, що 15.04.2016 року Ленінський районний суд м. Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації розглянув його заяву про відшкодування судових витрат по цивільній справі № 2-653/2015 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, нотаріуса ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадкування недійсним, визнання дій нотаріуса незаконними, встановлення факту прийняття спадщини, та постановив ухвалу, якою стягнув з ОСОБА_2 на його користь судові витрати на оплату послуг представника у розмірі 15 000 рублів, судові витрати на проїзд, понесені у звязку з явкою у суд у розмірі 22 234,85 рублів.

Ухвала набрала законної сили 10.06.2016 року. ОСОБА_2 на території Російської Федерації не проживає, майна не має.

Виходячи із наведеного, просив суд надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення іноземного суду, а також стягнути на його користь судові витрати на оплату послуг представника у розмірі 15 000 рублів, судові витрати на проїзд, понесені у звязку з явкою у суд у розмірі 22 234,85 рублів.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року задоволено вищезазначене клопотання ОСОБА_3

Визнано та дозволено примусово виконати на території України рішення (ухвалу) Ленінського районного суду м. Єкатеринбурга від 15 квітня 2016 року за заявою ОСОБА_3 про стягнення судових витрат по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, нотаріуса ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадкування недійсним, визнання дій нотаріуса незаконними, встановлення факту прийняття спадщини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті за рішенням (ухвалою) Ленінського районного суду м. Єкатеринбурга від 15 квітня 2016 року витрати по оплаті послуг представника у розмірі 7 050 грн, судові витрати на проїзд, понесені у звязку з явкою до суду у розмірі 10 450 грн 38 коп., а всього 17 500 грн 38 коп.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема на те, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи у суді першої інстанції, просила ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове виконання рішення (ухвали) іноземного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Єкатеринбурга Російської Федерації від 15 квітня 2016 року заява ОСОБА_3 про стягнення судових витрат по справі № 2-653/2015, була задоволена частково. Вищезазначеною ухвалою від 15 квітня 2016 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті послуг представника у розмірі 15 000 рублів, судові витрати на проїзд, понесені у звязку з явкою до суду у розмірі 22 234,85 рублів. Ухвала набрала законної сили 10 червня 2016 року.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно ч. 1 ст. 390 ЦПК України (в редакції, яка діяла на день постановлення оскаржуваної ухвали), рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ст. 391 ЦПК України (в редакції, яка діяла на день постановлення оскаржуваної ухвали), рішення іноземного суду може бути предявлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили.

Задовольняючи клопотання про надання дозволу на примусове виконання ухвали іноземного суду, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.79, 88, 390-398 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали), обґрунтовано виходив із того, що справа розглянута компетентним судом, інших рішень по данному спору немає, строк предявлення рішення до примусового виконання не сплинув, а виконання даного рішення не суперечить інтересам України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи за вищезазначеним клопотанням ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення - повістки про виклик, отриманої особисто ОСОБА_2 (а.с.24). Крім того, в матеріалах справи наявні документи за підписом ОСОБА_2, зі змісту яких вбачається, що їй було відомо про те, що клопотання про визнання та виконання на території України ухвали Ленінського районного суду м.Єкатеринбурга від 15 квітня 2016 року перебуває на розгляді суду (а.с.9, 11, 12, 21, 27).

Посилання заявника в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права щодо встановлення місця її мешкання та відповідно правил підсудності також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно ч.3 ст.122 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) передбачено звернення суду до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання вказаного у позовній заяві відповідача. Крім того, в апеляційній скарзі від 24.01.2017 року на ухвалу суду першої інстанції про призначення судового розгляду від 25 листопада 2017 року ОСОБА_2 сама зазначила свою адресу: АДРЕСА_1, а до свого клопотання від 11.04.2017 року про передачу справи за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Дніпра, заявник не надала належних документів, які б підтверджували її місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Соборна) 1б.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_5