КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 756/3789/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/665/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Пересунько Я.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року,

встановив:

у березні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які було стягнуто на її користь з відповідача рішенням Апеляційного суду м.Києва від 26 вересня 2016 року з 2 000 грн. до 10 000 грн., посилаючись на те, що з моменту ухвалення рішення її матеріальний стан погіршився, тоді як матеріальній стан відповідача - покращився, що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник ОСОБА_4 просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5, ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що рішенням Апеляційного суду м.Києва від 26 вересня 2016 року на її користь стягнуто з відповідача аліменти на утримання спільної доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 000 грн. щомісячно, однак наразі матеріальний стан сторін змінився, що є підставою для зміни розміру аліментів. Зазначала, що з листопада 2016 року вона є безробітною та не має власного доходу, тоді як доходи відповідача значно зросли, а тому просила збільшити встановлений судом розмір аліментів до 10 000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних доказі на підтвердження зміни майнового стану сторін. Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 180, 181, 182, 192 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1997 року по 10 січня 2013 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 14 липня 2016 року позов було задоволено. Рішенням Апеляційного суду м.Кива від 26 вересня 2018 року вказане рішення було змінено та визначено розмір аліментів 2 000 грн. Вказане рішення сторонами оскаржене не було.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач при зверненні до суду першої інстанції вказувала, що про поліпшення матеріального стану відповідача свідчить наявне у нього у власності рухоме та нерухоме майно, зокрема вказувала, що відповідачем було придбано автомобіль марки «Volvo», вартість якого становить 1 772 960 грн., а також, що він проживає у домоволодінні вартістю 9 480 000 грн. Також позивач вказувала, що відповідач є власником ? частини квартири по АДРЕСА_1 та ? частини домоволодіння за адресою:АДРЕСА_2.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилалась на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що наявність рухомого та нерухомого майна відповідача мають враховуватись судом при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, при зверненні до суду з позовом та апеляційною скаргою позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з моменту ухвалення рішення Апеляційним судом м.Києва 26 вересня 2016 року про стягнення аліментів матеріальний стан відповідача змінився, тоді як матеріали справи свідчать про те, що рухоме та нерухоме майно, про яке вона вказує, належало відповідачу ОСОБА_4 і на момент вирішення судом позовних вимог про стягнення аліментів. Нерухоме майно, про яке вказує позивач, було предметом розгляду в суді при вирішенні спору між сторонами про поділ спільного сумісного майна подружжя та було поділене рішенням Апеляційного суду Київської області від 09 березня 2017 року.

Також не можуть бути підставою для висновку про покращення матеріального стану відповідача і посилання апелянта на те, що ОСОБА_4 було придбано тенісну пушку вартістю близько 90 000 грн., оскільки надані до матеріалів справи фотографії із соціальних мереж не можуть бути доказом придбання вказаного рухомого майна особисто відповідачем, а роздруківки з торгівельних ресурсів у мережі Інтернет не свідчать про його дійсну вартість.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було витребувано докази на підтвердження численного перетинання відповідачем державного кордону, що є підтвердженням матеріального стану відповідача, що дозволяє постійно подорожувати, також не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

На виконання ухвали Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року від Державної прикордонної служби України до суду надійшла інформаційна довідка про перетин ОСОБА_4 державного кордону в період з 23 вересня 20216 року по 23 березня 2018 року, з якої вбачається що відповідач за вказаний період відвідував такі країни, як Нідерланди, Грузія, Білорусь, Азербайджан, Казахстан, Молдова, США, Турція, Польща, Іспанія.

Разом з тим, вказані обставини не можуть бути беззаперечним доказом зміни матеріального стану ОСОБА_4 та здатності оплачувати численні подорожі, оскільки представником відповідача до суду апеляційної інстанції було надано докази на підтвердження того, що відповідач відвідував вказані країни у зв'язку з виконанням своїх посадових обов'язків директора ТОВ «Онлайн Агенство «Ітаргет», про що свідчать накази про відрядження.

Крім того, слід зазначити, що як на підставу своїх вимог про збільшення розміру аліментів позивач посилалась також і на погіршення свого матеріального стану, що не узгоджується з наданими до суду доказами на підтвердження придбання ОСОБА_3 у березні 2018 року автомобіля марки «Subaru Outback», 2017 року випуску.

У судовому засідання у суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_5 пояснила, що позивач ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована, однак працює та отримує певний дохід, підтвердження розміру якого до суду не надано, як і належних доказів на підтвердження того, за які кошти було придбано вищезазначений автомобіль.

Враховуючи викладене, позивачем не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження зміни матеріального стану як платника, так і одержувача аліментів, тоді як положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про те, що фактично позивач не погоджується з визначеним судом розміром аліментів, які підлягають стягненню на її користь на утримання дитини, однак ґрунтовних доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів у відповідності до положень ст. 192 СК України, не надано.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, рішення було ухвалено судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 04 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді