У Х В А Л А

30 березня 2018 року

м. Київ

справа № 761/207/17

провадження № 61 - 641 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 січня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. Вказану касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків, зокрема: необхідно було надати документ про сплату судового збору.

На виконання ухвали судді позивач надіслав заяву, в якій повторно просить звільнити від сплати судового збору з тих підстав, що вимога сплатити судовий збір перешкоджає його доступу до правосуддя через майновий стан. Посилається на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справах: «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» ( судовий збір має бути таким, що не обмежує доступ до правосуддя та може бути сплачений заявником); «Шишков проти Росії» (суди мають звільняти від сплати судового збору тих заявників, які знаходяться у скрутному матеріальному становищі та не можуть сплатити судовий збір); «Креуз проти Польщі» (необхідність сплати судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя ( справа «Креуз проти Польщі»), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Це пов'язано з тим, що, на думку Європейського суду з прав людини, судовий збір є таким обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів (справа «Шишков проти Росії»).

Разом з тим, Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий його розмір, який не враховує фінансове положення заявників, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії».

Враховуючи фінансовий стан заявника, на якій він послався у касаційній скарзі, ОСОБА_1 має право просити суд пропорційно зменшити судовий збір, проте відповідач не просить зменшити його розмір, а вважає, що суд повинен повністю звільнити від його сплати, що суперечить завданню та меті Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» у частині надходження до спеціального фонду Державного бюджету України коштів від сплати судового збору.

З огляду на викладене, клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Отже, станом на 30 березня 2018 року ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 січня 2017 рокузаявником не виконана, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник