Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

справа № 761/9285/17

провадження № 61-15354св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - Компанія «Ворд Ентерпрайзіз»,

заінтересована особа - Концерн «Укрспирт»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу компанії «Ворд Ентерпрайзіз» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у складі судді Піхур О. В. та постанову Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Шахової О. В., Головачова Я. В., Вербової І. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Компанія «Ворд Ентерпрайзіз» звернулася до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі за клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України та про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення арбітражного суду.

На обгрунтування заяви Компанія «Ворд Ентерпрайзіз» посилалася на те, що Міністерство юстиції України повідомило про знищення оригіналів документів виконавчого провадження у зв'язку з закінченням строку їх зберігання за виконавчим листом від 17 липня 2008 року № 2к-2/08, а державний виконавець відмовляє у відкриті виконавчого провадження, наслідком чого є не виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Посилаючись на те, що оригінал зазначеного виконавчого листа втрачено, заявник просив видати його дублікат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у задоволенні заяви Компанії «Ворд Ентерпрайзіз», заінтересована

особа - Концерн «Укрспирт» про видачу дубліката виконавчого листа у справі за клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України та про видачу дубліката виконавчого документа на примусове виконання рішення, відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження втрати виконавчого документа та не зазначив обставин, якими обгрунтовує свої вимоги.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року апеляційну скаргу Компанії «Ворд Ентерпрайзіз» залишено без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивовано тим, що посилання Компанії «Ворд Ентерпрайзіз»про втрату виконавчого листа не знайшли свого підтвердження та спростовуються копією супровідного листа Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 22 червня 2016 року, за змістом якого оригінал виконавчого документа було надіслано заявникові.

У червні 2018 року Компанія «Ворд Ентерпрайзіз»подала до Верховного Суду касаційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що супровідний лист Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 22 червня 2016 року не є належним та допустимими доказом надіслання та отримання заявником виконавчого документа, зокрема у матеріалах справи відсутні чек, квитанція, опис вкладення поштової кореспонденції, надісланої Компанії «»Ворд Ентерпрайзіз». Саме відсутність оригіналу виконавчого листа та інших документів виконавчого провадження є причиною не надання Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відповідей на запити компанії про хід виконання виконавчого листа від 17 липня 2008 року

№ 2к-2/08. Лише після звернення до народного депутата було отримано відповідь за підписом Міністра юстиції України, за змістом якої виконавче провадження було знищено за закінченням терміну зберігання. Однак наведене залишилось поза увагою судів, які посилаючись лише на копію супровідного листа, що не містить інформації про дійсне надіслання та отримання заявником оригіналу виконавчого листа, суди дійшли помилкового висновку про відсутність підстав вважати виконавчий документ втраченим.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2008 року надано дозвіл Фірмі «World Enterprises UK Ltd» на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України

від 23 березня 2007 року у справі АС № 316у/2006 за позовом Фірма «World Enterprises UK Ltd» до Концерну «Укрспирт» про стягнення 161 070 доларів США основного боргу та 6 425, 68 доларів США на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, а всього - 167 495, 68 доларів США.

17 липня 2008 року Шевченківським районним судом м. Києва видано Фірмі «World Enterprises UK Ltd» виконавчий документ за рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 23 березня 2007 року у справі АС № 316у/2006 за позовом Фірма «World Enterprises UK Ltd» до Концерну «Укрспирт» про стягнення 161 070 доларів США основного боргу та 6 425, 68 доларів США на відшкодування витрат по арбітражному збору, а всього - 167 495, 68 доларів США.

З листа Міністерства юстиції України від 22 квітня 2016 року

№ 14133/357-0-2-16/20 убачається, що з 20 серпня 2008 року на виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2008 року № 2к-2/08 про стягнення з Концерну «Укрспирт» на користь Фірми «Ворд Ентерпрайзіз ЛТД» 167 495, 68 доларів США. Постановою начальника зазначеного відділу

від 20 лютого 2009 року скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 20 серпня 2008 року, оскільки ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2008 року № 4с-7/08 визнано неправомірними дії державного виконавця в частині прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження. 24 лютого 2009 року винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Матеріали виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2008 року знищені за закінченням терміну зберігання.

Постановою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києвівід 22 червня 2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 17 липня 2008 року № 2к-2/08, оскільки до заяви не було додано завіреної копії довіреності на підтвердження повноважень представника та оригіналу виконавчого документа.

З копії супровідного листа Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 22 червня 2016 року за № 1177/3 убачається, що на адресу Фірми «Ворд Ентерпрайзіз ЛТД», а саме: вул. Козацький Вал, 2-а, оф. 9, м. Суми, 40000, направлено оригінал виконавчого документа від 17 липня 2008 року

№ 2-к/08 та постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження

від 22 червня 2016 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції Україниоднією із основних засад судочинства є обов'язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення кореспондується з частиною першою статті 14 ЦПК України 2004 року та частиною першлю статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 370 ЦПК України2004 року, в редакції чинній на день постановлення ухвали суду першої інстанції, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу, суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Системний аналіз даної норми дає підстави дійти висновку про те, що видача дубліката виконавчого листа передбачена законодавством лише у разі його втрати.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов'язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Звертаючись до суду з заявою про видачу виконавчого листа, Компанія «Ворд Ентерпрайзіз» посилалася на те, що виконавчий виконавче провадження знищено, а виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Києва

від 17 липня 2008 року № 2к-2/08 про стягнення з Концерну «Укрспирт» на користь Фірми «Ворд Ентерпрайзіз ЛТД» 167 495, 68 доларів США, втрачено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили із того, що доводи заявника про втрату виконавчого документа не знайшли свого підтвердження та спростовуються копією супровідного листа Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 22 червня 2016 року, з якого убачається, що оригінал виконавчого документа було надіслано заявникові.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна оскільки вони є передчасними, що підтверджується наступним.

За змістом статей 57, 58, 59 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказуванні. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зазначені норми кореспондуються з статтями 76, 77, 78, 79 ЦПК України.

Згідно абзацу 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня

2009 року № 270 ( далі Правила), документом, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Відповідно до пункту 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинні на момент прийняття постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 22 червня 2016 року, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, належним доказом надіслання документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом, а факт отримання підтверджується повідомленням про вручення поштового відправдення; копія супровідного листа із зазначенням в ній додатків не дає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення та встановити чи дійсно такі документи були направлені та отримані адресатом.

Разом з тим наведене залишилось поза увагою суддів, як і те, що як на доказ втрати виконавчого документа заявник посилався на лист Міністерства юстиції України від 22 квітня 2016 року № 14133/357-0-2-16/20, у якому зазначено про знищення за закінченням терміну зберігання матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2008 року. Наведеним обставинам суд не надав жодної оцінки, та не звернув увагу, що оригінал виконавчого документа був направлений за адресою відмінною, ніж та, що зазначена у виконавчому листі.

Неодноразові звернення Компанії «Ворд Ентерпрайзіз» впродовж 2012-2016 років до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби

м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з метою отримання інформації з виконання виконавчого листа від 17 липня 2008 року № 2к-2/08, свідчать про добросовісність та зацікавленість стягувача у виконанні судового рішення та намаганні вирішити наявну правову проблему, що перешкоджає йому в реалізації права на отримання виконання рішення міжнародного арбітражного суду.

Відповідно до частин першої та третьої статті 213 ЦПК України 2004 року рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частини першої статті 214 ЦПК України 2004 року під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до частин першої та другої статті 303 ЦПК України 2004 року під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанцій.

Апеляційний суд доводів апеляційної скарги не перевірив, не надав їм належної оцінки, в постанові не зазначив конкретних обставин і фактів, що їх спростовують, зосередив свою увагу на доведеності втрати заявником виконавчого документа, не звернувши уваги на тривале його намагання з'ясувати причини невиконання рішення міжнародного арбітражного суду, тобто не усунув допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, а тому оскаржувані судові рішення не можуть вважатися законними та обгрунтованими, такими, що відповідають основним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У § 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов пороти України» від 15 жовтня 2009 року суд зазначив, що право на суд захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова системи Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне обов'язкове до виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Оскільки порушення норм процесуального права при розгляді даної справи допущені судами обох попередніх інстанцій, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Компанії «Ворд Ентерпрайзіз» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик