18.06.2018 227/586/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року. м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - Притуляка С.А.,

за участю секретаря судового засідання - Коверченкової М.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 до Золотоколодязької сільської ради, про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом до до Золотоколодязької сільської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) розміром 7,3 умовних кадастрових гектара із земель колишнього КСП ім. ХХІ зїзду КПРС, яка знаходиться на території Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області та належала померлому 26 березня 2003 року ОСОБА_3. В обґрунтування позовних вимог позивач, яка дії як опікун за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначила, що при зверненні до нотаріуса з заявою, щодо прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), належне - ОСОБА_3, позивачу було відмовлено в оформленні свідоцтва, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в якій зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки нотаріусу не наданий оригінал Сертифікату про право на земельну частку (пай), який підтверджує право спадкодавця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого 26 березня 2003 року, на вищезгадане право на земельну частку (пай), тому неможливо безспірно зясувати, яке саме майно входить до складу спадкового майна. Також зазначила, що спадкодавець ОСОБА_3 отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) ДН №0058079 по КСП ім. ХХІ зїзду КПРС на території Золотоколодязької сільської ради, який зареєстровано 22.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5231, що підтверджується листом № 1885 від 02.10.2017 року. № 1956 від 19.10.2017 року начальника відділу у Добропільському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. На теперішній час ОСОБА_2 не має змоги оформити спадщину після померлого діда по батьківській лініїу вигляді зазначеної земельної частки (паю), оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено.

Позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися, звернулися до суду із заявою, згідно якої просять розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-НО № 985118 виданого виконавчим комітетом Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, помер 26 березня 2003 року у віці 84 роки, актовий запис № 10.

Із долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії VІ-УР № 1266070, виданого Золотоколодязькою сільською радою Донецької області, судом вбачається, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-НО № 534137 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Добропільського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_4, помер 09.04.2001 року у віці 52 роки, актовий запис № 157.

Із долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії 1-НО № 454467, виданого 25 травня 1973 року Золотоколодязькою сільською радою Донецької області, судом вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2.

Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради від 18.03.1998 року № 87, ОСОБА_1 призначена опікуном над своїм сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого визнано недієздатним рішенням Добропільського міського суду Донецької області від 30 січня 1998 року.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3, помер 26 березня 2003 року, тобто під час дії ЦК УРСР, спадщина після його смерті відкрилась до набрання чинності ЦК України, але беручи до уваги, що за цей період спадщина не була прийнята ніким із спадкоємців, то судом до даних правовідносин у відповідності до ч.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, застосовуються положення книги шостої Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом.

Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні.

До матеріалів справи долучено копію постанови приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.01.2018 року № 28/02-31 в якій зазначено, що видати ОСОБА_1, яка діє як опікун за ОСОБА_2, свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) неможливо, оскільки нотаріусу не наданий оригінал Сертифікату про право на земельну частку (пай), який підтверджує право спадкодавця ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, померлого 26 березня 2003 року, на вищезгадане право на земельну частку (пай), тому неможливо безспірно зясувати, яке саме майно входить до складу спадкового майна.

Згідно довідки № 1885 від 02.10.2017 року та інформаційного листа № 1956 від 19.10.2017 року на запит приватного нотаріуса Добропільського нотаріального округу ОСОБА_6 виданих начальником відділу у Добропільському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, громадянин ОСОБА_3, отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай) ДН №0058079 по КСП ім. ХХІ зїзду КПРС на території Золотоколодязької сільської ради, який зареєстровано 22.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5231.

Із долученої до матеріалів справи копії державного акту вбачається, що на підставі рішення Золотоколодязької сільської ради від 14.11.1995 року було видано державний акт на право колективної власності на землю № ДН 05 колективному сільськогосподарському підприємству КСП ім. ХХІ зїзду КПРС Добропільського району Донецької області. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 05 від 15.11.1995 року.

ОСОБА_3 внесений до списку членів колективної власності колишнього КСП ім. ХХІ зїзду КПРС Добропільського району згідно із копією Додатка № 1 до державного акту.

Як зазначено у листі заступника начальника відділу у Добропільському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_7 № 947/103-18 від 08.05.2018 року, долученому до матеріалів справи, списки членів колишнього КСП ім. ХХІ зїзду КПРС Добропільського району Донецької області включених в остаточний пайовий розрахунок паювання земель (7,3 кадастрових гектара) затверджені рішенням виконкому Золотоколодязької сільської ради від 06.12.1996 року та розпорядженням голови Добропільської райдержадміністрації № 529 «Про затвердження вартості та розміру в умовних кадастрових гектарах земельної частки (пай) для видачі сертифікатів по КСП ім. ХХІ зїзду КПРС Добропільського району» від 16.12.1996 року.

Згідно висновку до звіту про оцінку земельної частки з кадастровим номером -, площею 73000м2 розташованого у Добропільському районі Золотоколодязької сільської ради, складеного оцінювачем ОСОБА_8, який діє на підставі сертифікату субєкта оціночної діяльності № 705/16 від 16.09.2016 року виданого Фондом державного майна України, ринкова власність вищезазначеної земельної частки становить 160008,00 грн.

Аналіз фактично встановлених у судовому засіданні обставин справи та вимог цивільного законодавства дозволяє суду зробити висновок про те, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого діда ОСОБА_3, який мав право на земельну частку (пай) розміром 7,3 умовних кадастрових гектара із земель колишнього КСП ім. ХХІ зїзду КПРС, яка знаходиться на території Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області, яка належала померлому 26 березня 2003 року ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) ДН №0058079, зареєстрованого 22.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №5231, однак не має змоги оформити свої спадкові права, так як правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) було втрачено.

Разом із тим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме шляхом визнання права позивача на земельну частку (пай), а не визнання права власності на неї, оскільки спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Крім того, відповідач позовну заяву визнав в повному обсязі, при цьому судом вбачається наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки визнання його відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 15, 16, 392, 1216, 1217, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, ст. 2, 10, 12, 13, 27, 81, 82, 89, 141, 200, 211, 258-259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 до Золотоколодязької сільської ради, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) площею7,3 умовних кадастрових гектара із земель колишнього КСП ім. ХХІ зїзду КПРС, яка знаходиться на території Золотоколодязької сільської ради Добропільського району Донецької області, яка належала померлому 26 березня 2003 року ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) ДН №0058079, зареєстрованого 22.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №5231.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.А. Притуляк

18.06.2018