РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю: представника позивача -відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3,

представника відповідача позивача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Креді ОСОБА_8" до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Креді ОСОБА_8" , ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2014 року представник Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_8» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про солідарне стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 03 березня 2008 року між ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 73, згідно умов якого надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 880 000,00 (вісімсот вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів (Ліміт Кредитування) на рефінансування заборгованості перед АКІБ «УкрсибБанк» та ВАТ «ВіЕйБІ» перед АКІБ «Укрсиббанк» в сумі 397 211,00 (триста девяносто сім тисяч двісті одинадцять) дол. США та на розвиток бізнесу в розмірі 482 789,00 (чотириста вісімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят девять) дол. США, із терміном повернення 02.03.2033 року, з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів. Пунктом 1.2 Кредитного договорупередбачено: кредит надається Позичальнику Траншами, при цьому мінімальний розмір кожного Траншу повинен бути не менше ніж 20% (двадцять) від суми ліміту не відновлювальної кредитної лінії і в будь-якому разі не менше ніж мінімальна сума кредиту (тобто 5 000,00) долар США або еквівалент в іншій валюті, в межах Ліміту Кредитування, розмір якого визначається відповідно до зазначеного нижче визначення Ліміту Кредитування. Надання кредитних коштів здійснювалось наступним шляхом: з кредитного рахунку 8501 на транзитний рахунок 0509, а в подальшому на поточний рахунок ОСОБА_2 0501 було перераховано 880 000,00 (вісімсот вісімдесят тисяч) доларів США у відповідності до валютних меморіальних ордерів № 73 та № 200.

Сторонами договору було погоджено, що ОСОБА_2 сплачує щомісячну проценту винагороду:

в період з 03.03.2008 р. по 30.04.2008 р. 12 % (дванадцять процентів), у відповідності до п. 4.2.1 .Кредитного договору;

в період з 01.05.2012 р. до 30.04.2013 р. включно 10 % (десять процентів), у відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 8 від 03.05.2012 р. до Кредитного договору;

за період з 01.05.2013 р. по 31.05.2013 р. 12 % (дванадцять процентів) , у відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 8 від 03.05.2012 р. до Кредитного договору;

за період з 01.06.2013 р. до 31.05.2014 р. включно 9,5 % (девять цілих пять десятих процента), у відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 9 від 17.06.2013 р. до Кредитного договору;

в період з 01.06.2014 р. процент за користування кредитом нараховуються за ставкою 12 % (дванадцять процентів), у відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 9 від 17.06.2013 р. до Кредитного договору.

Вказаним доведено, що ОСОБА_8 взяті на себе кредитні зобовязання у відповідності до ст. 1054 ЦК України- виконав, проте ОСОБА_2, як сторона по договору, зобовязання не виконує і всіма способами ухиляється від його виконання.

Відповідно до п. 10.1.1. Кредитного договору, у разі порушення Позичальником строків виконання будь-якого з Боргових Зобовязань Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

З метою забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором:

03 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 73/1/2;

13 березня 2009 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 73/1/3.

Пунктом 1.2. Договорів порукипередбачено: сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання солідарно відповідати перед кредитором по зобовязанням Позичальника, які виникають в останнього з умов Кредитного договору щодо повернення в повному обсязі наданого позичальнику кредиту в сумі 880 000,00 дол. США, сплати відсотків та інших платежів (в тому числі пені, штрафи), що передбачені Кредитним договором.

13 серпня 2014 року Банком на адресу ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за вихідним номером 52100-895 було надіслано вимогу про дострокове виконання зобовязань за Кредитним договором, однак дана вимога у передбачений 3-х денний строк, з дня отримання, виконана не була.

Розмір заборгованості за Кредитним договором згідно поданої 15.03.2018 року заяви про уточнення позовних вимог становить 701 585 (сімсот одну тисячу пятсот вісімдесят пять) доларів США 90 центів та 1 438 422 (один мільйон чотириста тридцять вісім тисяч чотириста двадцять дві) грн. 25 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту.

25 квітня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03 березня 2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого являється ПАТ «Креді ОСОБА_8», з іншої сторони, було укладено кредитний договір № 73.

Згідно положення Статті 1 Кредитного договору, п. 1.1. Банк зобовязувався надати та надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в розмірі 880 000 (вісімсот вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів - Ліміт кредитування.

Цією ж Статтею 1 та п. 1.1. Кредитного договору встановлено строк надання кредиту із 03.03.2008 р. по 02.03.2018 р. Сума кредитування надавалася позичальнику траншами, які не могли бути меншими ніж 20% ліміту кредитування.

П. 5.1. Статті 5 Кредитного договору було встановлено порядок повернення отриманих коштів згідно графіку погашення що є Додатком № 1 Кредитного договору - з чого випливає, що як отримання так і повернення розміру кредиту повинно було здійснюватися саме у іноземній валюті - доларах США.

Кредит видавався із цільовим призначенням - рефінансування заборгованості перед АКІБ «УкрСибБанк» та ВАТ «ВіЕіБі Банк» в розмірі 397 211 (триста девяносто сім тисяч двісті одинадцять) доларів США 00 центів та на розвиток бізнесу в сумі 482 789 (чотириста вісімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят девять) доларів США 00 центів (Стаття 2 Кредитного договору, п. 2.1.1.), зі сплатою відсотків в розмірі 12% річних (Стаття 4 п. 4.2.1.).

Відповідно до п. 3.1.3. Статті 3 Кредитного договору виконання зобовязань Позичальника за ним повинно забезпечуватися.

Договір поруки із ОСОБА_4 № 73/1/3 у забезпечення даного Кредитного договору було укладено 13 березня 2009 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого являється ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» (Кредитор), ОСОБА_4 (Поручитель) та ОСОБА_4 3.1. (Позичальник), згідно якого Поручитель поручався перед АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого являється ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» за виконання взятих на себе ОСОБА_4 3.1. кредитних зобовязань.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11.0.2015 року у справі № 918/173/15 порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи ОСОБА_2, визнано вимоги ініціюючого кредитора, ТОВ «АРМ-ЕКО» до боржника у сумі 394 330 грн. 65 коп., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів фізичної особи Ханаса 3.І.

Постановою господарського суду Рівненської області від 17.03.2015 року визнано фізичну особу Ханаса 3.І. банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру фізичної особи Ханаса 3.І. строком на 12 місяців.

Статтею 52 ЦК України встановлено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За заявою ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» вимоги останнього були включені до реєстру вимог кредиторів в сумі - 15 619 641,04 основний борг, 1 438 422,25 пеня та 1 218,00 судові витрати.

В ході ліквідаційної процедури за погодженням із іпотеко держателем, ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8», було реалізовано все іпотечне майно - будівлю складу-холодильника літ. «Ш- 2» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); складське приміщення літ. «2Г-1» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); будівлю холодильника літ. «Г-2» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); земельну ділянку, кадастровий номер :01:028:0101 (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а) - за ціною 2 123 099,76 грн.

Згідно ухвали господарського суду Рівненської області у справі № 918/173/15 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_2, припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 та встановлено використання коштів від реалізації іпотечного майна на часткове погашення кредиторських вимог ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» в сумі 1 229 163,02 грн.

Вищевказаною ухвалою господарського суду Рівненської області встановлено, що ліквідатором вчинено належні дії по виявленню активів та пасивів боржника, внаслідок вжитих ліквідатором заходів доведено неможливість відновлення платоспроможності боржника та необхідність його ліквідації. Поданий на затвердження ліквідаційний баланс підтверджує неплатоспроможність підприємця, що унеможливлює проведення розрахунку з кредиторами.

Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Резолютивною частиною ухвали господарського суду Рівненської області у справі №918/173/15 визначено - вимоги всіх кредиторів визнати погашеними; виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню.

З ОСОБА_7 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13 березня 2017 року вбачається, що підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 припинено 25 лютого 2016 року згідно ухвали господарського суду Рівненської області від 16.02.2016 року в звязку з визнання особи банкрутом.

Статтею 609 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Згідно ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту ст.ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, використовується в розумінні зобовязальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобовязання, отже припинення юридичної особи чи фізичної особи-підприємця у звязку з визнанням її банкрутом є підставою припинення поруки, тому що зобовязання за кредитним договором припинилося.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.11.2012 року у справі № 6-129цс12.

Пунктом 2 Розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобовязання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 Цивільного кодексу України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути повязана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобовязання та іншими умовами договору.

Тому, припинення основного зобовязання тягне припинення і додаткового (акцесорного) обовязку поручителя.

Кредиторські вимоги ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» до позичальника, ОСОБА_2, вирішені в порядку господарського судочинства у справі про банкрутство згідно з вимогами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом». Таким чином, в звязку з припиненням основного зобовязання, забезпеченого порукою, у звязку з припиненням (ліквідацією) боржника в процесі банкрутства, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, припиненим є і зобовязання за договором поруки № 73/1/3 від 13.03.2009 року.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Проти задоволення зустрічного позову заперечив, свої заперечення обґрунтував наступним - приймаючи до уваги Правовийвисновок Верховного Сулу України у справі про визнання припиненим зобовязання за іпотечнимдоговором від 4 грудня 2013 року № 6-125пс13, предметом якоїбув спір про визнання припинення зобовязання за іпотечним договором, в якому вказано, що з огляду на положення ст. ст. 51. 52. 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Провідновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобовязань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення субєктапідприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницькоїдіяльності) її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею якфізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємецьвідповідає за своїми зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майномта оскільки основне зобовязання за кредитним договором не припинилося. Вважає, з огляду на вказане, немає підстав дляприпинення й похідних від основного договору договорів забезпечення. Відповідно керуючись позицією Верховного суду, не зважаючи на факт припинення підприємницької діяльності Фізичної особи - ОСОБА_2, зобовязання за Кредитним договором № 73 від 03.03.2008 р., не припинилися, а залишаються діючими за Боржником. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, тобто погашенням суми кредиту, нарахованих відсотків, комісіїї та штрафних санкцій. Кредитний договорів № 73 від 03.03.2008 р., укладався з фізичною особою ОСОБА_2, й в подальшому в забезпечення зобовязань за цим договором з фізичною особою ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 73/1/3 від 13.03.2009 р.. Відповідно до статті 609 ЦК України зобовязання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), на думку представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, в даному випадку зобовязання поруки ОСОБА_4 не є припиненим.

Представник відповідача за первісним та зустрічним позовами ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_3, первісний позов ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» не визнав в повному обсязі, заявлений ОСОБА_4 зустрічний позов визнав в повному обсязі.

Додатково суду пояснив наступне - ухвалою господарського суду Рівненської області від 11.0.2015 року у справі № 918/173/15 порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи ОСОБА_2, визнано вимоги ініціюючого кредитора, ТОВ «АРМ-ЕКО» до боржника у сумі 394 330 грн. 65 коп., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів фізичної особи Ханаса 3.І.

Постановою господарського суду Рівненської області від 17.03.2015 року визнано фізичну особу Ханаса 3.І. банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру фізичної особи Ханаса 3.І. строком на 12 місяців.

Статтею 52 ЦК України встановлено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За заявою ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» вимоги останнього були включені до реєстру вимог кредиторів в сумі - 15 619 641,04 основний борг, 1 438 422,25 пеня та 1 218,00 судові витрати.

В ході ліквідаційної процедури за погодженням із іпотеко держателем, ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8», було реалізовано все іпотечне майно - будівлю складу-холодильника літ. «Ш- 2» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); складське приміщення літ. «2Г-1» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); будівлю холодильника літ. «Г-2» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); земельну ділянку, кадастровий номер :01:028:0101 (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а) - за ціною 2 123 099,76 грн.

Згідно ухвали господарського суду Рівненської області у справі № 918/173/15 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_2, припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 та встановлено використання коштів від реалізації іпотечного майна на часткове погашення кредиторських вимог ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» в сумі 1 229 163,02 грн.

Вищевказаною ухвалою господарського суду Рівненської області встановлено, що ліквідатором вчинено належні дії по виявленню активів та пасивів боржника, внаслідок вжитих ліквідатором заходів доведено неможливість відновлення платоспроможності боржника та необхідність його ліквідації. Поданий на затвердження ліквідаційний баланс підтверджує неплатоспроможність підприємця, що унеможливлює проведення розрахунку з кредиторами.

Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Резолютивною частиною ухвали господарського суду Рівненської області у справі №918/173/15 визначено - вимоги всіх кредиторів визнати погашеними; виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню.

Додатково просив суд звернути увагу на ту обставину, що самим же Кредитним договором № 72 від 03.03.2008 року, п. 2.1.1., визначено, кошти отримуються для розвитку бізнесу, тобто саме для здійснення підприємницької діяльності, а відтак помилковим та необґрунтованим є твердження представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, стосовно того, що нібито цей кредит отримувався громадянином України і не був повязаним із господарською діяльністю субєкта господарювання, в даному випадку, ОСОБА_2

В своїх поясненнях послався на положення ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, яка зазначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а оскільки ухвала господарського суду від 16.02.2016 року у справі № 918/173/15 ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» не оскаржена, вважає, що й сам позивач за первісним позовом визнав вказані обставини.

Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_5, первісний позов ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» заперечив в повному обсязі, зустрічний позов свого довірителя підтримав в повному обсязі.

Додатково суду пояснив, що 13 березня 2009 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого являється ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» (Кредитор), ОСОБА_4 (Поручитель) та ОСОБА_4 3.І. (Позичальник), було укладено Договір поруки № 73/1/3 у забезпечення даного Кредитного договору № 73 від 03.03.2008 року, згідно якого Поручитель поручався перед АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого являється ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» за виконання взятих на себе ОСОБА_4 3.І. кредитних зобовязань.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11.0.2015 року у справі № 918/173/15 порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи ОСОБА_2, визнано вимоги ініціюючого кредитора, ТОВ «АРМ-ЕКО» до боржника у сумі 394 330 грн. 65 коп., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів фізичної особи Ханаса 3.І.

Постановою господарського суду Рівненської області від 17.03.2015 року визнано фізичну особу ОСОБА_2 банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру фізичної особи Ханаса 3.І. строком на 12 місяців.

Статтею 52 ЦК України встановлено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За заявою ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» вимоги останнього були включені до реєстру вимог кредиторів в сумі - 15 619 641,04 основний борг, 1 438 422,25 пеня та 1 218,00 судові витрати.

В ході ліквідаційної процедури за погодженням із іпотеко держателем, ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8», було реалізовано все іпотечне майно - будівлю складу-холодильника літ. «Ш- 2» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); складське приміщення літ. «2Г-1» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); будівлю холодильника літ. «Г-2» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); земельну ділянку, кадастровий номер :01:028:0101 (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а) - за ціною 2 123 099,76 грн.

Згідно ухвали господарського суду Рівненської області у справі № 918/173/15 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_2, припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 та встановлено використання коштів від реалізації іпотечного майна на часткове погашення кредиторських вимог ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» в сумі 1 229 163,02 грн.

Вищевказаною ухвалою господарського суду Рівненської області встановлено, що ліквідатором вчинено належні дії по виявленню активів та пасивів боржника, внаслідок вжитих ліквідатором заходів доведено неможливість відновлення платоспроможності боржника та необхідність його ліквідації. Поданий на затвердження ліквідаційний баланс підтверджує неплатоспроможність підприємця, що унеможливлює проведення розрахунку з кредиторами.

Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Резолютивною частиною ухвали господарського суду Рівненської області у справі №918/173/15 визначено - вимоги всіх кредиторів визнати погашеними; виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню.

Наголошував у своїх поясненнях на ту обставину, що самим же Кредитним договором № 72 від 03.03.2008 року, п. 2.1.1., визначено, кошти отримуються для розвитку бізнесу, тобто саме для здійснення підприємницької діяльності, а відтак помилковим та необґрунтованим є твердження представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, стосовно того, що нібито цей кредит отримувався громадянином України і не був повязаним із господарською діяльністю субєкта господарювання, в даному випадку, ОСОБА_2, зауважив, що ОСОБА_8 сам визнав цю обставину, звернувшись до господарського суду із вимогами кредитора у справі про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_2

Погодився із поясненнями представника ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, стовного посилання на положення ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, яка зазначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а оскільки ухвала господарського суду від 16.02.2016 року у справі № 918/173/15 ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» не оскаржена, вважає, що й сам позивач за первісним позовом визнав вказані обставини.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_6, адвокат ОСОБА_7, первісний позов ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» не визнала в повному обсязі, додатково суду пояснила, що згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16.03.2015 року у справі № 569/17886/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, що набрало законної сили 29 квітня 2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Рівненської області у вказаній справі, договір поруки № 73/1/2 від 03.03.2008 року укладений між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого являється ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8», ОСОБА_6 та ОСОБА_2 - є припиненим, а відтак заявлені Банком до її довірительки позовні вимоги до задоволення не підлягають. Додатково зазначила, що рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16.03.2015 року та ухвала Апеляційного суду Рівненської області від 29 квітня 2015 року у вказаній справі знайшли своє підтвердження в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року. Судом встановлено та не заперечується сторонами - 03 березня 2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 73, згідно умов якого надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у розмірі 880 000,00 (вісімсот вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів (Ліміт Кредитування) на рефінансування заборгованості перед АКІБ «УкрсибБанк» та ВАТ «ВіЕйБІ» перед АКІБ «Укрсиббанк» в сумі 397 211,00 (триста девяносто сім тисяч двісті одинадцять) дол. США та на розвиток бізнесу в розмірі 482 789,00 (чотириста вісімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят девять) дол. США, із терміном повернення 02.03.2033 року, з узгодженим та підписаним сторонами графіком погашення чергових платежів. Пунктом 1.2 Кредитного договорупередбачено: кредит надається Позичальнику Траншами, при цьому мінімальний розмір кожного Траншу повинен бути не менше ніж 20% (двадцять) від суми ліміту не відновлювальної кредитної лінії і в будь-якому разі не менше ніж мінімальна сума кредиту (тобто 5 000,00) долар США або еквівалент в іншій валюті, в межах Ліміту Кредитування, розмір якого визначається відповідно до зазначеного нижче визначення Ліміту Кредитування. Надання кредитних коштів здійснювалось наступним шляхом: з кредитного рахунку 8501 на транзитний рахунок 0509, а в подальшому на поточний рахунок ОСОБА_2 0501 було перераховано 880 000,00 (вісімсот вісімдесят тисяч) доларів США у відповідності до валютних меморіальних ордерів № 73 та № 200. Сторонами договору було погоджено, що ОСОБА_2 сплачує щомісячну проценту винагороду:

в період з 03.03.2008 р. по 30.04.2008 р. 12 % (дванадцять процентів), у відповідності до п. 4.2.1 .Кредитного договору;

в період з 01.05.2012 р. до 30.04.2013 р. включно 10 % (десять процентів), у відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 8 від 03.05.2012 р. до Кредитного договору;

за період з 01.05.2013 р. по 31.05.2013 р. 12 % (дванадцять процентів) , у відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 8 від 03.05.2012 р. до Кредитного договору;

за період з 01.06.2013 р. до 31.05.2014 р. включно 9,5 % (девять цілих пять десятих процента), у відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 9 від 17.06.2013 р. до Кредитного договору;

в період з 01.06.2014 р. процент за користування кредитом нараховуються за ставкою 12 % (дванадцять процентів), у відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 9 від 17.06.2013 р. до Кредитного договору.

Вказаним доведено, що ОСОБА_8 взяті на себе кредитні зобовязання у відповідності до ст. 1054 ЦК України- виконав, проте ОСОБА_2, як сторона по договору, зобовязання не виконує і всіма способами ухиляється від його виконання.

Відповідно до п. 10.1.1. Кредитного договору, у разі порушення Позичальником строків виконання будь-якого з Боргових Зобовязань Позичальник зобовязаний сплатити на користь Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

З метою забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором:

03 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 73/1/2;

13 березня 2009 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 73/1/3.

Пунктом 1.2. Договорів порукипередбачено: сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання солідарно відповідати перед кредитором по зобовязанням Позичальника, які виникають в останнього з умов Кредитного договору щодо повернення в повному обсязі наданого позичальнику кредиту в сумі 880 000,00 дол. США, сплати відсотків та інших платежів (в тому числі пені, штрафи), що передбачені Кредитним договором.

13 серпня 2014 року Банком на адресу ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за вихідним номером 52100-895 було надіслано вимогу про дострокове виконання зобовязань за Кредитним договором, однак дана вимога у передбачений 3-х денний строк, з дня отримання, виконана не була.

Розмір заборгованості за Кредитним договором згідно поданої 15.03.2018 року заяви про уточнення позовних вимог становить 701 585 (сімсот одну тисячу пятсот вісімдесят пять) доларів США 90 центів та 1 438 422 (один мільйон чотириста тридцять вісім тисяч чотириста двадцять дві) грн.. 25 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до правовідносин за кредитним договором застосовується положення про договір позики.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплатити процентів йому.

У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 610 ЦК Українипередбачено: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статей 599. 625 ЦК Україниборжник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Встановленим та таким, що не оспорюється сторонами є наступні обставини ухвалою господарського суду Рівненської області від 11.0.2015 року у справі № 918/173/15 порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи ОСОБА_2, визнано вимоги ініціюючого кредитора, ТОВ «АРМ-ЕКО» до боржника у сумі 394 330 грн. 65 коп., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів фізичної особи Ханаса 3.І.

Постановою господарського суду Рівненської області від 17.03.2015 року визнано фізичну особу Ханаса 3.І. банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру фізичної особи Ханаса 3.І. строком на 12 місяців.

Статтею 52 ЦК України встановлено, що фізична особа-підприємець відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За заявою ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» вимоги останнього були включені до реєстру вимог кредиторів в сумі - 15 619 641,04 основний борг, 1 438 422,25 пеня та 1 218,00 судові витрати.

В ході ліквідаційної процедури за погодженням із іпотеко держателем, ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8», було реалізовано все іпотечне майно - будівлю складу-холодильника літ. «Ш- 2» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); складське приміщення літ. «2Г-1» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); будівлю холодильника літ. «Г-2» (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а); земельну ділянку, кадастровий номер :01:028:0101 (м. Рівне, вул. А.Грушевського, 2-а) - за ціною 2 123 099,76 грн.

Згідно ухвали господарського суду Рівненської області у справі № 918/173/15 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ФОП ОСОБА_2, припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 та встановлено використання коштів від реалізації іпотечного майна на часткове погашення кредиторських вимог ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» в сумі 1 229 163,02 грн.

Вищевказаною ухвалою господарського суду Рівненської області встановлено, що ліквідатором вчинено належні дії по виявленню активів та пасивів боржника, внаслідок вжитих ліквідатором заходів доведено неможливість відновлення платоспроможності боржника та необхідність його ліквідації. Поданий на затвердження ліквідаційний баланс підтверджує неплатоспроможність підприємця, що унеможливлює проведення розрахунку з кредиторами.

Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Резолютивною частиною ухвали господарського суду Рівненської області у справі №918/173/15 визначено - вимоги всіх кредиторів визнати погашеними; виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню.

Проте, до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст. 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно зі ст. 53 ЦК України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом.

Особливості банкрутства суб'єкта підприємницької діяльності громадянина передбачено ст. ст. 47, 49 Закону України " (в редакції, яка була чинною на момент визнання суб'єкта підприємницької діяльності громадянина банкрутом).

Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до задоволення вимог кредиторів із коштів, внесених на депозит нотаріальної контори або приватного нотаріуса, відшкодовуються витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство громадянина-підприємця і виконанням постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном з огляду на що, заявлені позовні вимоги ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення в моному обсязі.

Що ж стосується заявлених позовних вимог до ОСОБА_4, як поручителя за кредитним договором та зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання договору поруки № 73/1/3 від 13.03.2009 року, слід звернути увагу, що Кредитний договір № 73 від 03.03.2008 року укладався саме для здійснення підприємницької діяльності, кошти йшли саме на господарську діяльність, а відтак припинення субєкта господарювання, тягне за собою також припинення всіх договорів, що забезпечували його підприємницьку діяльність.

Статтею 609 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Згідно ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту ст.ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, використовується в розумінні зобовязальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобовязання, отже припинення юридичної особи чи фізичної особи-підприємця у звязку з визнанням її банкрутом є підставою припинення поруки, тому що зобовязання за кредитним договором припинилося.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 07.11.2012 року у справі № 6-129цс12.

Пунктом 2 Розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобовязання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 Цивільного кодексу України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути повязана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобовязання та іншими умовами договору.

Тому, припинення основного зобовязання тягне припинення і додаткового (акцесорного) обовязку поручителя.

Кредиторські вимоги ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8» до позичальника, ОСОБА_2, вирішені в порядку господарського судочинства у справі про банкрутство згідно з вимогами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом». Таким чином, в звязку з припиненням основного зобовязання, забезпеченого порукою, у звязку з припиненням (ліквідацією) боржника як субєкта господарювання, в процесі банкрутства, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, припиненим є і зобовязання за договором поруки № 73/1/3 від 13.03.2009 року, з огляду на що суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога про солідарне стягнення із ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 73 від 03.03.2008 року до задоволення не підлягає.

Заявлений зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8», ОСОБА_2 про визнання договору поруки № 73/1/3 від 13.03.2009 року, знайшов нормативне та документальне підтвердження та підлягає до повного задоволення.

Що ж стосується заявлених позовних вимог за первісним позовом до ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 73 від 03.03.2008 року, то дана вимога до задоволення не підлягає з огляду на те, що рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16.03.2015 року у справі № 569/17886/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8», ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, що набрало законної сили 29 квітня 2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Рівненської області у вказаній справі, договір поруки № 73/1/2 від 03.03.2008 року укладений між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого являється ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_8», ОСОБА_6 та ОСОБА_2 - є припиненим, а відтак заявлені Банком до її довірительки позовні вимоги до задоволення не підлягають. Вказані рішення та ухвала знайшли своє підтвердження в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року. Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі ст.ст. 51, 52, 53, 527, 559, 598, 609, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 45-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом», керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Креді ОСОБА_8" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ " КРЕДІ ОСОБА_8" заборгованість за кредитним договором № 73 від 03.03.2008 року в сумі 701 585 (сімсот одна тисяча п"ятсот вісімдесят п"ять) доларів США 90 центів та 1 438 422 (один мільйон чотириста тридцять вісім тисяч чотириста двадцять дві) грн. 25 коп. пені , та судові витрати в сумі 3654 (три тисячі шістсот п"ятдесят чотири) грн. 00 коп.

В позові ПАТ "КРЕДІ ОСОБА_8" до ОСОБА_4, ОСОБА_6 відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 , задовольнити. Визнати припиненим договір поруки № 73/1/3 від 13.03.2009 р. укладений між Акціонерним товариством "Індустріально-експортний банк", правонаступником якого являється ПАТ "Креді агріколь ОСОБА_8", ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство "КРЕДІ ОСОБА_8", місцезнаходжепння, 01004, м.Київ, вул. Пушкінська, 42/4 , КОД .

Відповідач: ОСОБА_2, проживає:33000 м.Рівне, вул. Кл.Савури, 4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_6, проживає: 33000 м.Рівне, вул. Кл.Савури, 4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_4, проживає: 33000 м.Рівне, вул. Кл.Савури, 4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Суддя: О.В.Панас