У Х В А Л А

Справа № 752/21345/16-ц

Провадження № 2/752/683/18

16.11.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.,

з участю секретаря Шевчук М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південно-українське бюро консалтингу та оцінки в особі Присяжнюка Олександра Миколайовича, Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» про визнання недійсною експертної оцінки нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південно-українське бюро консалтингу та оцінки в особі Присяжнюка Олександра Миколайовича, Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» про визнання недійсною експертної оцінки нерухомого майна.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року, у справі відкрито провадження.

05.11.2018 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- зупинення до набрання рішенням у справі законної сили стягнення у виконавчому провадженні № 50060868, відкритому ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві на підставі виконавчого напису нотаріуса від 13.10.2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., яким запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (с/т Мічуринець);

- заборони до набрання рішенням у справі законної сили ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві вчиняти будь-які дії, в тому числі щодо реалізації майна у виконавчому провадженні № 50060868 щодо стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса від 13.10.2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., яким запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (с/т Мічуринець);

- зупинення реалізації майна (земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (с/т Мічуринець), що здійснюється ДП «Сетам» у виконавчому провадженні № 50060868.

В огрунтування заяви зазначено, що наразі проводиться процедура звернення стягнення на земельну ділянку, щодо якої позивач оскаржує звіт про оцінку у судовому порядку. Вважає, що у разі проведення прилюдних торгів існує реальна небезпека неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем оскаржується експертна оцінка в рамках виконавчого провадження № 50060868, відкритому ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві на підставі виконавчого напису нотаріуса від 13.10.2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., яким запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (с/т Мічуринець).

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в цій справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.12.2016 року, заяву про забезпечення позову було частково задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 50060868, відкритому ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві на підставі виконавчого напису нотаріуса від 13.10.2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.10.2018 року, ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.12.2016 року скасовано та в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В листопаді 2018 року позивачем подано суду повторну заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, заборони вчиняти будь-які дії, в тому числі щодо реалізації майна та зупинення реалізації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Оскільки забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, то, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з»ясовує відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вже зазначалось, позивач просить суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, заборони вчиняти будь-які дії щодо реалізації майна, зупинення реалізації майна.

Відповідно до роз»яснень викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Запропоновані позивачем способи забезпечення позову фактично зупиняють виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що є не допустимим.

Крім того, Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, визначено умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

Примусова реалізація арештованого майна, як стадія виконавчого провадження, - є сукупністю правовідносин, врегульованих Законом України "Про виконавче провадження", ЦК України та іншими нормативно-правовими актами, що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного участині восьмійстатті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Таким чином, реалізація арештованого майна здійснюється в порядку примусового виконання рішень суду, що набрали законної сили, а заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, призведуть до зупинення їх виконання.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що запропоновані позивачем види забезпечення позову не є співрозмірними із предметом позову про визнання експертної оцінки недійсною.

Стороною позивача також не було доведено, що не вжиття заходів забезпечення позову в запропоновані способи, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає заяву про забезпечення позову є необґрунтованою, безпідставною та недоведеною, в зв»язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 259-261, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південно-українське бюро консалтингу та оцінки в особі Присяжнюка Олександра Миколайовича, Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» про визнання недійсною експертної оцінки нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.П. Чередніченко