Справа № 594/1244/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 25 жовтня 2006 року помер його рідний брат ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння № 417 по вул.Нижня, що в с.Козаччина Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим зазначив, що на спадщину після смерті брата він претендує як спадкоємець за законом.

Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просив суд визнати за ним право власності на будинковолодіння, яке розташоване в с.Козаччина по вул.Нижня, 417 Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за законом після смерті брата ОСОБА_3.

В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача адвокат ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, а позовні вимоги задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради сільський голова ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, при цьому зазначив, що позов визнає.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 24 листопада 1999 року в с.Ланівці Борщівського району Тернопільської області померла мати позивача ОСОБА_6, що стверджено копією свідоцтва про смерть серія І-ИД № 088251, виданим 25 листопада 1999 року ОСОБА_2 сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_6, її син ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки проживав разом з нею на день її смерті, однак спадкових прав на себе не оформив. Наведене підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради №697 від 23.08.2018 року.

25 жовтня 2006 року в м.Борщеві Борщівського району Тернопільської області помер рідний брат позивача ОСОБА_3, що стверджено копією свідоцтва про смерть серія 1-ИД № 034272, виданим 27 жовтня 2006 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_3, відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння № 417 по вул. Нижня, що в с.Козаччина Борщівського району Тернопільської області, і яку позивач прийняв, оскільки проживав разом з ним в одному будинковолодінні, крім того 13 серпня 2007 року позивач подав заяву до Борщівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, на підставі якої до майна померлого було заведено спадкову справу за №698 від 13.08.2007 року та цього ж числа видано свідоцтво. Крім того, ОСОБА_7 від імені позивача ОСОБА_1, представник такого, 11 червня 2018 року звернулася до нотаріальної контори із заявою щодо видачі на імя позивача свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Нижня, 417 в с.Козаччина Борщівського району, однак нотаріусом у цьому їй було відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду для визначення належності вказаного нерухомого майна померлому та наступної належності позивачу як спадкоємцеві згідно закону. Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №497/02-14 від 11.06.2018 року, а також з матеріалів спадкової справи № 698/2006, відкритої до майна померлого ОСОБА_3.

Судом встановлено, що будинковолодіння, в якому проживали померлі ОСОБА_6 та ОСОБА_3, відносилося до двору робітника, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власніть) вони та позивач ОСОБА_1, були його членами. Головою двору була ОСОБА_6, а відтак власником цілого будинковолодіння. Наведене стверджено довідкою ОСОБА_2 сільської ради №699 від 23.08.2018 року, випискою з по господарської книги №10 за 1991-1995 роки. Окрім того встановлено, що після смерті матері ОСОБА_6, її син ОСОБА_3, який прийняв спадщину, фактично набув право власності на ціле спірне будинковолодіння.

Згідно архівної копії з рішення ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів 22 скликання третьої сесії №13 від 23.03.1995 року, ОСОБА_6 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 55 га, з них 0, 14 для обслуговування житлового будинку та 0, 41 га для ведення особистого підсобного господарства.

Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлого не заявляли.

Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори №497/02-14 від 11.06.2018 року, а також з матеріалів спадкової справи №698/2006, відкритої до майна померлого ОСОБА_3.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 02 липня 2018 року, виготовленого СПД ФОП ОСОБА_8, інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 417 по вул.Нижня в с.Козаччина Борщівського району становить 300227 грн.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі.

Виходячи з наведеного вище, на підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителем ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, як за спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_3, який помер 25 жовтня 2006 року в м.Борщеві Борщівського району Тернопільської області, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, № 417 по вул.Нижня, що в с.Козаччина Борщівського району Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: