Справа № 640/8461/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2018 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Д.В.Нев»ядомський, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 про виселення та вселення в житлове приміщення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з заявою про забезпечення позову, шляхом заборониОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо реконструкції, капітального ремонту, поліпшення, технічного переоснащення,зміни функціонального призначення, проведення рестоврації,перепланування, зовнішнього та внутрішнього оздоблення приміщення, загальною площею 25,3 кв.м., що розташоване за адресою м.Харків вул.Матюшенко, будинко №5 АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 22251927), що зареєстровано за ОСОБА_1»ю Миколаївною .

Свою вимогу обґрунтовує тим, що невжиття забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно розяснень п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявником не обґрунтовано необхідності забезпечити позов, шляхомзаборониОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо реконструкції, капітального ремонту, поліпшення, технічного переоснащення,зміни функціонального призначення, проведення рестоврації,перепланування, зовнішнього та внутрішнього оздоблення приміщення, загальною площею 25,3 кв.м., що розташоване за адресою м.Харків вул.Матюшенко, будинко №5 АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 22251927), що зареєстровано за ОСОБА_1»ю Миколаївною, не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 149 - 153, ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 про виселення та вселення в житлове приміщення,- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.В. Нев»ядомський