Справа № 742/2868/17 Провадження № 22-ц/795/355/2018 Головуючий у I інстанції - Зарічна Л. А. Доповідач - Кузюра Л. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Губар В.С., Онищенко О.І.,

позивач:ОСОБА_2;

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_2;

оскаржується рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 січня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача, прізвище судді: Зарічна Л.А.; час і місце ухвалення рішення: 12 год 03 хв., м. Прилуки; повний текст рішення складено 15 січня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів в сумі 8547 грн 50 коп.

Позовні вимоги мотивував тим, що 24 червня 2017 року невідомою особою з його карткового рахунку було викрадено вищевказану суму грошових коштів, водночас відповідачем не було вчинено жодних дій для встановлення обставин здійснення зазначеною особою незаконної операції, що є підставою для відшкодування збитків за рахунок банку.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування зазначеного рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, з того мотиву, що на банківську установу законодавством покладено обов»язок проводити розслідування за фактами здійснення незаконних операцій, за наслідками яких буде доведено або факт протиправної поведінки користувача, або відшкодовано збитки, заподіяні користувачу такими операціями. Позивач посилався на те, що відповідачем в належному порядку не було проведено розслідування, до матеріалів було приєднано докази винуватості позивача без його згоди, в порушення ст.. 236 ЦПК України, а тому, на підставі ст.. 1073 ЦПК України, несанкціоновано списані кошти мають бути стягнуті з рахунку відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» послалось на те, що рішення суду відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права, оскільки у випадку передання клієнтом платіжної картки або її даних сторонній особі, відповідно до чинного законодавства, відповідальність за списання коштів покладається на клієнта.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено наступні факти та правовідносини, які не заперечуються сторонами.

28 січня 2008 року між сторонами було укладено договір № про відкриття на ім»я ОСОБА_2 карткового рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування платіжної картки за дебетово-кредитною схемою для отримання пенсії (а.с.69-72)є

В подальшому, 19.09.2016 року позивачем було подано заяву про приєднання до зазначеного договору для відкриття поточного рахунку для здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу.

24.06.2017 року з карткового рахунку позивача було знято його особисті кошти в сумі 8547 грн. 50 коп., з яких 1000 грн. становили кошти кредитної лінії. Позивач стверджував про те, що жодної інформації про номер картки або секретного коду стороннім особам не повідомляв.

Втім, відповідачем зазначена інформація була заперечена з посиланням на те, що за наслідком аналізу документів з авторизації у спірній транзакції, було встановлено, що операцію було здійснено коректно, з використанням інтернет ресурсу та усіх необхідних реквізитів платіжної картки банку, з додатковим підтвердженням транзакції введенням одноразового цифрового паролю, який було відправлено на вказаний клієнтом номер мобільного телефону (+38 099-736-52-64).

Зазначені обставини за матеріалами справи підтверджені аудіо записом розмови позивача з оператором контактного центру ПАТ «Державний ощадний банк України» та роздруківкою цієї розмови у паперовому вигляді, під час дослідження яких судом першої інстанції було з»ясовано, що позивачем було підтверджено розголошення невстановленим особам паролів для здійснення операції в мережі Інтернет, посилаючись на те, що вказані особи представлялись співробітниками банку.

Положеннями ст.. 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування кредитних коштів з його рахунку, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Разом з тим, за положеннями п.14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Пунктами 1, 2 Розділу 6 Постанови правління Національного Банку України від 05.11.2014 № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» передбачено, що користувач зобов'язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Пунктом 6 наведеного нормативного акту прописано, що після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які користувач не виконував, він зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Положеннями п. 9 передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З урахуванням встановлених обставин та вимог чинного законодавства, висновок суду першої інстанції про те, що списання з рахунку позивача невстановленими особами коштів відбулось внаслідок повідомлення ним секретного коду невідомим особам, що виключає майнову відповідальність ПАТ «Державний ощадний банк України», є обґрунтованим та законним.

Процесуальний закон передбачає, що цивільне судочинство здійснюється судом на засадах змагальності сторін. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на ту обставину, що судом першої інстанції було приєднано аудіо запис його телефонної розмови з працівником контактного центру та роздруківку розмови з порушенням положень ч.3 ст. 83, ст.. 236 ЦПК України, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки зазначені докази було приєднано під час дії процесуального закону у попередній редакції, і зазначені докази є належними відповідно до ст.. 57, 57 ЦПК України( в редакції 2004 року).

В свою чергу, позивачем не було подано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, оскільки постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції вірно визначено суть правовідносин, що виникли між сторонами, їм надано вірну юридичну оцінку, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 375, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 січня 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: