Провадження номер 2/741/293/18
Єдиний унікальний номер 741/304/18
РІШЕННЯ

іменем України

27 березня 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаної територіальної громади в особі ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до ОСОБА_3 ОТГ в особі ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області про визнання за ним права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08 вересня 2012 року померла його баба по лінії батька ОСОБА_4. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 440 площею 0,40 га (сіножаті) та № 17 площею 0,75 га (пасовища) по кормових угіддях колишнього КСП ім. Фрунзе в межах території ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області. Позивач є спадкоємцем вказаного майна за правом представлення. Спадщину він прийняв, рішенням Носівського районного суду від 29 червня 2017 року за ним визнано право власності на земельні ділянки площами 3,88 га та 1,27 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 Позивач не має змоги отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спірні земельні ділянки у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Саме тому позивач просив судовим рішенням визнати за ним право власності на вищевказані земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОТГ в особі ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився. Представник відповідача направила до суду заяву, у якій не заперечувала проти задоволення позову та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з проектом із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) по кормових угіддях колишнього КСП ім. Фрунзе в межах території ОСОБА_3 міської ради Носівського району Чернігівської області та Додатку № 4 до розпорядження голови ОСОБА_3 районної державної адміністрації від 4 березня 2008 року № 52 ОСОБА_4 передано у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва № 440 площею 0,40 га (сіножаті) та № 17 площею 0,75 га (пасовища). Вартість земельної ділянки площею 0,40 га становить 2474 грн. 58 коп., вартість земельної ділянки площею 0,75 га становить 4015 грн. 92 коп., що підтверджується копією повідомлення відділу у ОСОБА_3 районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (а. с. 9).

08 вересня 2012 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 4).

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 29 червня 2017 року, яке набрало законної сили 24 липня 2017 року (а. с. 7-8), установлено, що ОСОБА_4 за життя заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася. Спадкування після смерті ОСОБА_4 здійснюється за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

ОСОБА_2 є внуком ОСОБА_4, його батько ОСОБА_5 помер 5 серпня 2012 року. Таким чином ОСОБА_2 у силу ч. 1 ст. 1266 ЦК України має право на спадкування після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Вищевказаним рішенням суду встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини в будинку № 25 по вул. Івана Франка в м. Носівка Чернігівської області та визнано за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки площею 3,88 га та 1,27 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У судовому засіданні встановлено, що після отримання у власність земельних ділянок площею 0,40 га (сіножаті) та 0,75 га (пасовища) ОСОБА_4 не оформила у встановленому законом порядку право власності на них, не здійснила державної реєстрації права власності та не отримала правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом її спадкоємцем ОСОБА_2

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі субєкти права власності є рівними перед законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 211, 247, 258, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 08 вересня 2012 року, право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, № 440 площею 0,40 га (сіножаті) вартістю 2474,58 грн. та №17 площею 0,75 га (пасовища) вартістю 4015,92 грн. із земель колишнього КСП ім. Фрунзе, що розташовані на території ОСОБА_3 міської ради Чернігівської області та розпорядженням голови ОСОБА_3 РДА від 4 березня 2008 року № 52 були передані у власність ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий