_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3883/18
Провадження № 2/520/4278/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

за участю секретаря судового засідання Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат, суд -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі на її користь за минулий час у розмірі 108000 гривень щомісячно; стягнути з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі на її користь у розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення ОСОБА_3 повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати у розмірі 24195 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання зявилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання 29.05.2018 року зявився, надав пояснення та відзив на позовну заяву, але до наступного засідання 20.06.2018 року не зявився, до судового засідання зявилась його представник ОСОБА_4, яка підтримала доводи відповідача щодо часткового стягнення аліментів у розмірі 930 грн., в іншій частині позовних вимог просила відмовити, посилаючись на безпідставність заявлених вимог.

Крім того, відповідач у відзиві зазначив, що у 2005 році шлюб між сторонами був розірваний, після розлучення сторони стали проживати окремо та він добровільно сплачував аліменти, проте у 2008 році у позивачці склалась інша сімя, матеріальне становище було на достатньому рівні, тому вона заявила, що не бажає, щоб він приходив до доньки та відмовилась від аліментів, наступного часу він не заперечує сплачувати аліменти у мінімальному розмірі 930 грн., оскільки він не працює, живе в сільській місцевості за рахунок домашнього господарства, має дружину та виховує її двох доньок-студентів, іншого прибутку не має.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12.04.2018 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 25.01.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 17, серія І-ЖД № 049367 від 29.11.2007 року /а.с. 8/.

Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається із свідоцтва про народження від 10.10.2001 року серія 1-ЖД № 355700, батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.7/.

Позивач та відповідач тривалий час не проживають разом, у сторін склались інші сімї, неповнолітня донька - ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю, відповідач з 2008 року матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, проте позивач до суду з позовом про стягнення аліментів не зверталась, та будь-яких дій щодо стягнення аліментів в період з 2008 по квітень 2018 року не здійснювала, про що повідомила у судовому засіданні.

Позивач просить стягнути додаткові витрати за підготовку до складання вступних іспитів в Юридичному коледжі у сумі 4060,00 грн. /а.с.11/; витрати на навчання доньки на контрактній основі у Юридичному коледжі Національного університету «Одеська юридична академія» у сумі 36600 грн./а.с.10/; витрати за навчання на курсах іноземних мов «Інтерлінгва» у сумі 4730,00 грн/а.с.12/; витрати за відвідування уроків хореографії в ТОВ «Шоу корпорація 13» у сумі 3000,00 грн/а.с.13/, а усього на загальну суму 48390,00 грн., половину якої, що складає 24195,00 грн., позивач просить стягнути з відповідача по справі, як батька дитини.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час за останні три роки, виходячи з суми 3000 грн. за 36 місяців, що складає 108000,00 грн. та аліменти з часу подання позову та до повноліття дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що їй важко самостійно забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, крім того, від іншого шлюбу вона народила дитину, яка теж потребує догляду, тому відповідач, як батько, будучи здоровим та працездатним повинен допомагати колишній дружині утримувати спільну доньку.

Відповідно до сімейного законодавства, батьки рівні у своїх обов'язках щодо утримання дітей.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже відповідач зобов'язаний утримувати дитину.

Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.191 ЦК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Однак, позивач не надала будь-яких доказів, що вона здійснювала заходи, повязані з отриманням аліментів до подання позову до суду, а також ухилення відповідача від сплати аліментів, зокрема звернення до поліції, зміна його місце проживання, розшук відповідача та інше.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, чи хворобою, каліцтвом тощо). Частиною другою даної статті встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання обовязку по утриманню дитини, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Суд вважає, що позивачем не надано до справи письмових доказів наявності особливих здібностей дитини у сфері хореографії, необхідних для її розвитку /участь у конкурсах, фестивалях, медалі, дипломи та інше/,тільки була надана довідка про відвідування уроків хореографії з вересня 2017 року/а.с.13/, крім того, навчання в коледжі на контракті, підготовчі курси, курси англійської мови не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України, а повинні охоплюватися ст.180 СК України як аліменти на дитину.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення у справі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стан здоровя та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, предметом доказування у спорі однією із вимог є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до 28.08.2019 року.

Суд враховує встановлений ст.7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2018 рік» , прожитковий мінімум у 2018 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

З метою визначення розміру аліментів були досліджені матеріали даної цивільної справи, відзив, заслухані пояснення позивача, представника відповідача, яка пояснила, що відповідач має іншу сімю, знаходиться з 2014 року в зареєстрованому шлюбі з гр.ОСОБА_5, проживає в сільському будинку в Одеській області, має город та підсобне господарство, виховує двох дітей його дружини, які є студентками та навчаються за платним договором, дружина отримує дохід 3200 грн., відповідач офіційно з 2000 року не працює, підприємницькою діяльністю не займається, інших доходів не має, на підтвердження вказаних доводів суду були надані письмові докази, які суд приймає до уваги.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину підлягають частковому задоволенню у розмірі 1500 гривень щомісячно, з подальшою індексацією аліментів з урахуванням індексу інфляції, в рештіпозовних вимог відмовити за безпідставністю. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та їх неповнолітньої дитини, якої 28 серпня 2019 року виповниться 18 років.

Крім того, суд розяснює учасникам справи, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 02.04.2018 року.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 гривень, оскільки саме у такому розмірі він був встановлений на момент подання вищевказаного позову до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 81,89, 141,259, 263-265,274-279,354 ЦПК України, ст. ст. 180,181,182, 184, 185, 191 , 194 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500/одна тисяча пятсот гривень/ гривень, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду 02.04.2018 року і до досягнення повноліття донькою ОСОБА_3 до 26.08.2019 року, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 /сімсот чотири/ гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 26.06.2018 року.

Суддя Гниличенко М. В.