ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/3288/17 Головуючий суддя І інстанції Григор'єв Б.П.
Провадження № 22-ц/818/102/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: Бурлака І.В.,Кіся П.В.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року в складі судді Григор'єва Б.П. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 10 листопада 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Червонозаводського районного управління юстиції міста Харкова, про що зроблено актовий запис № 499.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вона проживала з відповідачем однією сім'єю, після їх стосунки було фактично припинено. Від шлюбу у них дітей немає. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося. Спільне господарство ними разом не ведеться. Розірвання шлюбу мирним шляхом не вбачається можливим, оскільки відповідач тимчасово перебуває у Канаді. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам, які мають істотне значення. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає.

В судове засідання позивач не з'явилася. Представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Представник надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3розірвано.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 за договором про надання правової допомоги від 04.01.2018 та додаткових угод просить рішення скасувати та закрити провадження у справі. При цьому посилалася на те, що рішення незаконним прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що вплинуло на результат справи без усунення яких неможливо відновлення і захист порушених прав позивача.

Вказав, що позивач не зверталась із позовною заявою про розірвання шлюбу до Комінтернівського районного суду м. Харкова. ОСОБА_1 з 2008 року мігрувала до Канади, з 03.05.2013 є громадянкою Канади, протягом останніх 10 років не виїжджала за межі Канади. Жодних доручень на представництво її інтересів в судових органах України не надавала, договір про надання правової допомоги з питань розірвання шлюбу не укладала. Викладене у рішенні суду не відповідає дійсності та дійсній волі ОСОБА_1, оскільки в оскаржуваному рішенні вказано «від шлюбу у них дітей немає». Однак ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають спільну дитину ОСОБА_3 Нікіту, ІНФОРМАЦІЯ_1, який також є громадянином Канади.

У письмовому відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року-залишити без змін.

Вказав, що рішення є законним та обґрунтованим. Викладене у апеляційній скарзі не відповідає дійсності, оскільки з 10 листопада 2006 року він перебував у зареєстрованому шлюбі та згодом після фактичного припинення шлюбних відносин, вони з колишньою дружиною домовились про те, що розірвання шлюбу буде проходити в Україні та вона зазначила, що буде подавати позов через адвоката, з яким вона уклала договір за допомоги матері, яка проживає в Україні. Після подання позову її матір'ю, він звернувся до юристів та видав їм довіреність на представлення інтересів і доручив їм визнати позов про розірвання шлюбу, оскільки це відповідало їх інтересам.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року в газеті «Голос України» № 185 (6940)було повідомлено про початок роботи Харківського апеляційного суду, внаслідок чого Апеляційний суд Харківської області припинив здійснювати правосуддя.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ЦПК України справа надійшла на розгляд до Харківського апеляційного суду.

Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, збереження родини не можливе, родина розпалася остаточно і відновлена бути не може, позовні вимоги обґрунтовані.

Однак при цьому, всупереч вимог ст. 263 ЦПК України про законність та обґрунтованість рішення суд не з'ясував, що позов про розлучення був підписаний і поданий не ОСОБА_1, а адвокатом ОСОБА_4 (а. с. 2-3).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

Згідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Враховуючи наведене, відповідно до ст. 141 ЦПК України також необхідно відшкодувати понесені апелянтом судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючисьп. 2 ч. 1 ст.257, ст.ст. 268, 367, 368, п. 4 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 травня 2017 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1057 грн. 50 коп.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 29.11.2018.

Головуючий -

В.Б. Яцина

Судді -

І.В. Бурлака.

П.В. Кісь.