ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Суми

Справа №592/6610/17

Номер провадження 22-ц/788/742/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

у присутності :

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача - Гоч В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Корольової Г.Ю. у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «СМНВО», який неодноразово уточнював і свої вимоги обґрунтовував тим, що 24 січня 2017 року він був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак відповідач лише 22 листопада 2017 року провів повний розрахунок при звільненні.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з п'ятиденного робочого тижня у розмірі 73 062 грн. 60 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 лютого 2018 року було частково задоволено позов та стягнуто з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 73 420 грн 75 коп. без відрахувань податків і зборів.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, зменшивши розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 43 336 грн. 15 коп.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції невірно визначив розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки не врахував, що в товаристві встановлений режим неповного робочого тижня, а тому обрахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинно здійснюватись виходячи з триденного робочого тижня.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні вірно виходив із встановленого для позивача п'ятиденного робочого тижня, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, думку представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, визначаючи розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача за затримку розрахунку при звільненні, виходив з того, що позивач працював на умовах п'ятиденного робочого тижня.

Утім в повній мірі погодитися з таким висновком не можна з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи убачається, що позивач з 02 лютого 2004 року по 24 січня 2017 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське НВО» та мав середньоденну заробітну плату у розмірі 358 грн. 15 коп. розмір якої обраховано відповідно до Порядку обрахування середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (а. с. 4-5, 32, 177).

24 січня 2017 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України.

При звільненні відповідач не провів остаточний розрахунок з позивачем і сума заборгованості відповідача по заробітній платі становила 41 954 грн. 16 коп. Повний розрахунок з позивачем був проведений 22 листопада 2017 року (а. с. 32).

Наказом від 21 березня 2014 року № 75 з 26 травня 2014 року для усіх працівників підприємства встановлено неповний робочий тиждень з наступним режимом роботи: триденний неповний робочий тиждень - робочі дні: понеділок, вівторок, середа, період неповного робочого тижня 24 години. Керівникам самостійних структурних підрозділів ПАТ по узгодженню з функціональними директорами особовими наказами, при наявності згоди працівників, можуть встановлювати робочі дні, відмінні від вказаних в п.1 цього наказу із збереженням тривалого неповного робочого тижня 24 години; п'ятиденний робочий тиждень з неповним робочим днем, із збереженням загального тривалого тижня 24 години. Оплата праці робітникам ПАТ проводити пропорційно відпрацьованому часу (а. с. 33).

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статтей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з пунктами 1-4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з відповідними змінами (далі - Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема, у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом другим Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом, 3 та 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата: доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші.

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Пунктом 8 Порядку унормовано, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного число робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

Колегія суддів не може погодитись із розміром присудженого до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки при його обрахуванні суд першої інстанції помилково виходив з пятиденного робочого тижня.

У даному ж випадку, як зазначено вище, на підприємстві діє неповний трьохденний робочий тиждень, установлений наказом від 26 травня 2014 року № 75 з яким було ознайомлено і позивача у справі. Дана обставина визнається позивачем у справі та підтверджується його особистим підписом у додатку до наказу (а. с. 101).

Позивач дійсно наказами № 10289/ок від 09.11.2016 року, № 11751/ок від 21.12.2016 року у період з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року та з 01.12.2016 року по 05.12.2016 року переміщався разом з іншими працівниками цеху № 24 до цеху № 22 і їм даними наказами на ці періоди встановлювався повний робочий тиждень, а також наказом № 10734/ок від 23.11.2016 року за період з 14.11.2016 року по 18.11.2016 року працівникам цеху № 24 встановлювався повний робочий тиждень та наказом № 11135/ок від 05.12.2016 року за період з 28.11.2016 року по 01.12.2016 року цим працівникам встановлювався неповний 4-денний робочий тиждень. В той же час такий перехід на повний робочий тиждень та неповний робочий тиждень здійснювався за письмовою згодою працівників, у тому числі і позивача (а. с. 85-88, 102-107, 178-190).

Також, з табелю обліку робочого часу працівників тимчасово переміщених до цеху № 22 за січень 2017 року вбачається, що вони у період з 02.01.2017 року по 06.01.2017 року та у період з 09.01.2017 року по 12.01.2017 року працювали неповний робочий тиждень (три робочі дні), а з 16.01.2017 року по 20.01.2017 року працювали повний робочий тиждень (а. с.106-107). В той же час, оскільки з даного табелю обліку робочого часу вбачається, що позивач з 10.01.2017 року по 22.01.2017 року перебувався на лікарняному і наказом від 24.01.2017 року був звільнений з роботи, тому колегією суддів встановлено, що у січні 2017 року він працював в режимі неповного трьохденного робочого тижня.

Тобто, на підприємстві діє неповний трьохденний робочий тиждень, встановлений наказом від 26 травня 2014 року №75. Пятиденний робочий тиждень, який діяв у тому числі для позивача у вищезазначені періоди часу, був встановлений у зв'язку з виробничою необхідністю, за згодою з конкретними працівниками.

Отже, ураховуючи, що середньоденна заробітна плата позивача становила 358 грн. 15 коп., розмір його середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 25 січня 2017 року по 22 листопада 2017 року, виходячи із 121 робочого дня, становить 43 336 грн. 15 коп. (358 грн. 15 коп. *121 день).

За таких умов, оскаржене рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 4 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом зменшення присудженого до стягнення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунки при звільненні з 73 420 грн. 75 коп. до 43 336 грн.

Беручи до уваги викладене, підлягає зміні і проведений судом розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені відповідачем витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 960 грн. 00 коп. необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 лютого 2018 року змінити, зменшивши присуджений до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 73 420 грн 75 коп. до 44 052 грн. 45 коп. з подальшим утриманням з даної суми податків та інших обов'язкових платежів.

Компенсувати Публічному акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» за рахунок держави сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 960 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 21 червня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : Т. А. Левченко

С. С. Ткачук