Справа №483/248/16-ц 18.06.2018
Провадження №22-ц/784/735/18
Справа № 483/248/16-ц
Провадження № 22-ц/784/735/18
У Х В А Л А

18 червня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І. та Серебрякової Т.В.,

за участі:

- позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2017 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду та предявив позов до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

16 січня 2018 року від відповідачів надійшла заява про перегляд заочного рішення, в задоволені якої ухвалою названого вище суду від 28 лютого 2018 року відмовлено.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 оскаржили заочне рішення в загальному порядку, надіславши 02 квітня 2018 року на адресу апеляційного суду Миколаївської області апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2018 року за їх апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, а наступною ухвалою від 04 червня 2018 року цивільну справу призначено до розгляду в апеляційній інстанції на 18 червня 2018 року на 09:00 год.

13 червня 2018 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4О подали до Апеляційного суду Миколаївської області заяву, в якій вони просять проводити розгляд справи в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням їх власних технічних засобів та електронного цифрового підпису, згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно телекомунікаційну систему для реалізації своїх прав як учасника процесу.

В задоволенні даної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обовязковою.

Крім того, частиною 2 статті 212 ЦПК України передбачено, що учасник справи подає заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за пять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

При цьому, частиною 3 статті 212 ЦПК України також передбачено, що Учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Проте, в пункті 15.15 перехідних положеннях ЦПК України зазначено, що Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацію України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Оскільки, станом на дату подачі відповідачами заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції Державною судовою адміністрацію України не опубліковане оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, то колегія суддів вважає, що положення ч. 3 ст. 212 ЦПК України на даний час не може бути застосовано, а, відповідно, і задоволена заявлена стороною відповідачів вимога.

Більше того, ОСОБА_3 просить організувати відеоконференцію з судом м. Мілану Італійської Республіки, де вона перебуває, що чинним законодавством України не передбачено.

Враховуючи наведене, з метою дотримання строків розгляду справи, які відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України є обмеженими, в задоволенні поданої заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції слід відмовити та призначити розгляд справи в звичайному режимі на іншу дату, а саме, на 9 годину 00 хв. 23.07. 2018 року.

Крім названої вище заяви, 18 червня 2018 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2О про зупинення провадження у даній справі до вирішення інших справ за позовом ОСОБА_2О та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним (справа 522/3397/18, провадження № 2/522/5472/18) та за позовом ОСОБА_2О і ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним(справа 522/2210/16-ц), що розглядаються в порядку цивільного судочинства в Приморському районному суді м. Одеси.

Колегія суддів дійшла висновку, що і це клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу статей 2 та 210 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Виписані правила є прямим втіленням конституційних норм про державні гарантії судового захисту прав, свобод та інтересів громадян, юридичних осіб та держави від будь-яких посягань, а тому підлягають беззастережному виконанню судами.

Тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства, а, відповідно, є неприпустимою.

Виключенням з виписаних правил є застосування положень про зупинення провадження у справі, підставами якого слугують обставини, передбачені цивільно-процесуальним законом, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України.

За ним, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

З системного аналізу виписаних статей та аналізу судової практики можна зробити наступні висновки.

Необхідність в зупиненні провадження у справі за названим пунктом виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, між двома справами, що розглядаються, існує тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Проте і в описаному випадку, зазначена підстава для зупинення провадження у справі застосовується лише у разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Неможливість розгляду справи є оціночним поняттям. Воно повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній, адміністративній чи такій іншій справі.

Треба зазначити, що все виписане стосується тільки справ, рішення по яким не прийнято, в той же час, якщо рішення по іншій справі, у звязку з якою сторона бажає зупинити провадження вирішена, набрало законної сили, то провадження у справі з названої підстави взагалі не може бути зупинено.

Колегія суддів не вбачає з виписаного вище - правового звязку між цією справою і справами, що розглядаються в м. Одесі, одне з яких находиться на розгляді з 2016 року і стосується іншого предмету спору, а саме, договору купівлі-продажу квартири недійсним (справа 522/2210/16-ц 24 лютого 2016 року відкрито провадження), у звязку з цим апеляційний розгляд даної справи слід продовжити.

Якщо в тих двох справах, що розглядаються в Приморському районному суді м. Одеси будуть встановлені обставини, що стосуються і даної справи, то таке буде підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Протилежне, було б не чим іншим, як потакання в затягуванні розгляду справи, при тому, що суд зобовязаний в рівній мірі захищати права та інтереси усіх сторін учасників справи.

За такого і у клопотанні про зупинення провадження у справі слід відмовити і продовжити апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 212 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити представнику ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у задоволенні заяви про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_5