Дата документу 11.05.2018
Справа № 334/5545/17
Провадження № 2/334/1048/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2017 ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пожежею.

25.09.2017 через канцелярію суду було надане клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

26.09.2017 році суддя Ісаков Д.Ю. заявив собі самовідвід.

Протоколом повторного автоматизований розподіл судової справи між суддями від 26.09.2017 року головуючим суддею було призначено ОСОБА_4

28 вересня 2017 ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пожежею було прийнято до провадження судді Баруліної Т.Є.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

11.05.2018 у підготовчому судовому засіданні позивач та представник позивача просили розглянути клопотання про забезпечення позову, яке він подав 25.09.2017 судді Ісакову Д.О. В даному клопотанні позивач ОСОБА_1 зазначив, що ним подано позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пожежею в сумі 66274 грн. Заявник просить накласти арешт на будь-яке рухоме та нерухоме майно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в межах ціни позову. Невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Так заявник в заяві про забезпечення позову просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будь-яке рухоме та нерухоме майно однак не зазначає на яке саме майно необхідно накласти арешт та не надає документів, що дане майно належить саме відповідачам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Згідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Всупереч цьому, позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Таким чином, у звязку з тим, що позивач не зазначив на яке саме майно накласти арешт та не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, суд вважає вимогу про забезпечення позову безпідставною, необґрунтованою та передчасною, тому приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

За змістом ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпечені позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будь-яке рухоме та нерухоме майно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в межах ціни позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Баруліна Т. Є.