Справа № 709/2009/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання Нікітенко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач) через представника за довіреністю (а.с. 25) ОСОБА_2 звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що між позивачем і відповідачем укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за вказаним договором у останнього утворилася заборгованість перед позивачем, розрахунок якої додано до позову.

Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14473,06 гривень та судові витрати.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту яких вважав позов безпідставним і таким, що має бути залишений без задоволення. Зокрема, відповідач стверджував, що позивачем не надано доказів наявності боргу, а доданий до позову розрахунок заборгованості не може бути належним доказом, оскільки є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача. Натомість, на думку відповідача, належними доказами існування заборгованості можуть слугувати лише первинні бухгалтерські документи. Крім того, зазначав, що навіть у разі наявності заборгованості, стягненню підлягала б лише заборгованість по тілу кредиту, оскільки під час отримання коштів він не був ознайомлений з умовами сплати відсотків за користування кредитом, розміром комісії за кредитування, порядком погашення заборгованості. Так, долучені до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» та «довідка про умови кредитування» не можуть визнаватися як складова частина кредитного договору, оскільки не підписані відповідачем. Відповідач також вказував на пропуск позивачем строку позовної давності.

У відповідь на заперечення відповідача позивач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи для надання додаткових доказів та пояснень, однак жодних доказів чи пояснень в подальшому суду не надав.

Судові засідання неодноразово відкладалися. В останнє судове засідання сторони не зявилися, про причини неявки не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

Пунктом 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 27 березня 2013 року (далі договір) відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Оскільки питання встановлення недійсності правочину відповідачем не заявлялось і відсутні докази не укладення кредитного договору, суд враховує Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем.

За таких обставин суд вважає, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування.

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При кредитуванні велике значення має зміцнення кредитної дисципліни, яка має на меті своєчасне погашення кредиту і суворе додержання позичальниками всіх умов договору. За порушення зобов'язань за кредитним договором сторони несуть відповідальність у вигляді стягнення неустойки і відшкодування збитків.

Кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Пунктом 1.1.7.43 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що сторони визнають, що дія Договору припиняється в момент закриття останнього Рахунку/Вкладу Клієнта, відкритого в рамках Договору або договору, що підпадає під дію, а також при закінченні використання послуг Банку, передбачених Договором. За наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій Банку, дія Договору припиняється після повного погашення такої заборгованості.

Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, належними сторонами та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов'язки відповідно до договору. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушуючи зазначені приписи законодавства та умови договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 11 вересня

2017 року виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача становить

14473,06 гривень, що складається з наступного:

-830,75 гривень тіло кредиту;

-1508,57 гривень нараховано відсотків за користування кредитом;

-10968,36 гривень нараховано пені,

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 гривень штраф (фіксована частина);

-665,38 гривень штраф (процентна складова).

Відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості, а також не надано підтверджуючих доказів повернення ним кредитних коштів, а тому суд вважає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є належним доказом підтвердження заборгованості відповідача за кредитним договором. Водночас суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком в частині нарахування пені у розмірі 10968,36 гривень з огляду на таке.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 10968,36 гривень не підлягають до задоволення.

З приводу доводів відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності суд зазначає, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач періодично сплачував кошти за кредитним договором, останній платіж ним було здійснено

4 квітня 2017 року в сумі 495,00 гривень (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Отже, сплачуючи періодично кошти на погашення кредиту, відповідач фактично визнав наявність зобовязання, а тому перебіг позовної давності переривався здійсненням чергового платежу.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 3504,70 гривень (14473,06 10968,36), що становить 24,22% (3504,70 / 14473,06 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі

387,52 гривень (1600,00 / 100 х 24,22).

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 4, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НС № 975567, виданий Чорнобаївським РВ УМВС України в Черкаській області

16 червня 2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 березня 2013 року у розмірі 3504,70 гривень, що складається з тіла кредиту у розмірі 830,75 гривень, відсотків за користування кредитом у розмірі 1508,57 гривень, штрафу (фіксована частина) у розмірі

500,00 гривень, штрафу (процентна складова) у розмірі 665,38 гривень, а також судові витрати у розмірі 387,52 гривень.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В. Чубай