АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня2018 року м. Київ

Справа 755/9719/17

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Виниченко Л.М. 17 листопада 2017 року у м. Києві, дата складення повного тексту не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_2 до відповідачів: Рапала ВМС Корпорейшин, Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна»,

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/4979/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В С Т А Н О В И В

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2017 клопотання представника відповідача Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна» Гука Тараса Ігоровича про залишення позову без розгляду - задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Рапала ВМС Корпорейшин, Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна» про вилучення із продажу продукції без належної інформації про її споживчі властивості, переведення інформації про продукцію до відповідності та відшкодування шкоди, завданої порушенням прав споживачів - залишено без розгляду.

Не погодився із судовим рішенням позивач, ним до суду подано апеляційну скаргу, в якій наголошується на тому, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що його неявка в судові засідання призначені на 05.10.2017 та 17.11.2017 мала поважні причини, про які ним вказувалось в клопотаннях поданих до суду першої інстанції, а тому суд мав відкласти розгляд справи, а не залишати позов без розгляду. Вважаючи ухвалу суду першої інстанції передчасною, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ст.ст. 371, 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Вказані положення повинні враховуватись в системному та логічному зв'язку із положенням ст. 169 цього Кодексу (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали), згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин (п.3 ч.1). При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно не з'явився в судове засідання, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, а причини його повторної неявки визнані судом неповажними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання призначене на 05.10.2017 позивач не з'явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення (т.1 а.с.77).

У зв'язку з неявкою в судове засідання позивача у справі оголошено перерву до 17.11.2017 на 11 год. 00 хв. для повторного виклику в судове засідання позивача (т.1 а.с. 104).

В судове засідання призначене на 17.11.2017 позивач також не з'явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення (т. 1 а.с. 154).

Так, матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 від 15.11.2017 про перенесення розгляду справи, яка мотивована тим, що йому потрібний час для належної підготовки третіх осіб для вступу до участі у справі (т. 1 а.с.с159).

Але матеріали справи не містять даних про наміри вступу у справу третіх осіб,та/або їх залучення судом, здійснення представництва їх інтересів позивачем. До того ж, вказані позивачем обставини не можуть вважатися поважною причиною його неявки в судове засідання.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин, не подавши заяви про розгляд справи у його відсутність.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відносно того, що неявка позивача в судові засідання призначені на 05.10.2017 та 17.11.2017 мала поважні причини, про які ним вказувалось в клопотаннях поданих до суду першої інстанції, а тому суд мав відкласти розгляд справи, виходячи з наступного.

З аналізу п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) вбачається, що позовна заява залишається судом без розгляду за трьох умов: належного повідомлення, повторної неявки позивача та відсутності заяви про розгляд справи без участі позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України(в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали), особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Як вбачається з клопотання позивача, він був обізнаний про призначений розгляд справи, проте двічі в судове засідання не з'явилися. При цьому, відповідно до положень ЦПК України повторна неявка позивача є підставою для залишення заяви без розгляду, тобто незалежно від поважності причин. А відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності унеможливлює розгляд справи по суті.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, залишення судом першої інстанції заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду. Оскільки позивач не позбавлений повторного звернення до суду.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування - відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 21.06.2018.