Справа № 128/2929/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2018 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.,

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, а чоловік відповідачки по справі ОСОБА_3, після смерті якого залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку «А», загальною площею 80,7 кв.м., прибудови «а 1», погребу «П/А», ґанку з козирком , сараю «Б», погребу з шиєю «П/Б», сараю «б», убиральні «В», погребу «Г», криниці №3, огорожі №4, хвіртки №5, воріт №6, інвентаризаційною вартістю 167 978,00грн.

Зазначений будинок належить померлому на праві власності як колгоспний двір відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 від 15.06.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради №167 від 23.05.1987року, зареєстрований в КП «ВООБТІ» 15.06.1988 року за реєстровим номером №27.

З метою прийняття спадщини після смерті свого батька, позивач, як спадкоємець першої черги за законом у встановлені законодавством строки звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, відповідно до даної заяви було відкрито спадкову справу №21/2017 року, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Інший спадкоємець першої черги за законом, відповідачка по справі та мати позивачки ОСОБА_2 у визначений законом строк відмовилась від права спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_3.

Згідно позовної заяви спадковий будинок є спільним майном подружжя, частка спадкодавця ОСОБА_3 склала одну цілу, оскільки відповідно до Порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах, що визначались Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР 12.05.1985 року №5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року №69, суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім'ї).

Відповідно до записів погосподарської книги Гавришівської сільської ради за 1991 року на час введення в дію Закону «Про власність» головою двору - був батько, спадкодавець ОСОБА_3, який працював у м.Вінниці електриком, а отже, двір за АДРЕСА_1 відносився до робочої групи дворів, що також підтверджується подальшими записом погосподарських книг.

Дружина спадкодавця-відповідачка ОСОБА_2 не бажає визначати належну їй частку в спільному майні подружжя та нотаріально відмовилась від прийняття спадщини після смерті чоловіка.

Постановою від 20.07.2017р. №243/02-31приватного нотаріуса Нідзельської І.Є. Вінницького районного нотаріального округу позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з наданих свідоцтва про право власності на будинок не можливо встановити частку, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3.

За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку «А», загальною площею 80,7 кв.м., прибудови «а 1», погребу «П/А», ганку з козирком , сараю «Б», погребу з шиєю «П/Б», сараю «б», убиральні «В», погребу «Г», криниці №3, огорожі №4, хвіртки №5, воріт №6.

В підготовче судове засідання учасники судового провадження не з'явились, попередньо подавши суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач ОСОБА_1 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, а відповідач ОСОБА_2 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Врахувавши думки та позиції учасників процесу, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті фізичної особи, або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гавришівка Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_3, про що було складено відповідний актовий запис № 42, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2, видане виконкомом Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області 26.12.2016 року ( а.с. 4) .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, що належав спадкодавцю, як голові колгоспного двору на праві власності відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок НОМЕР_1 від 15.06.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради №167 від 23.05.1987р., зареєстрованого КП «ВООБТІ» 15.06.1988 року реєстровий номер №27 ( а.с. 12-13) .

Даний будинок складається з житлового будинку «А», загальною площею 80,7 кв.м., прибудови «а 1», погребу «П/А», ґанку з козирком , сараю «Б», погребу з шиєю «П/Б», сараю «б», убиральні «В», погребу «Г», криниці №3, огорожі №4, хвіртки №5, воріт №6 інвентаризаційною вартістю 167 978,00грн., що підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок , виготовленого на замовлення ОСОБА_1 КП « Вінницьке ООБТІ» 07.02.2017 року ( а.с. 7 -10)

Відповідно до рішення № 08 виконавчого комітету Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 19.01.2017 року присвоєно адресу будинку, що належав ОСОБА_3 АДРЕСА_1 ( а.с. 15).

Спадкоємицею першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про народження, серія НОМЕР_3, виданого повторно 12.12.1966 року, де в графі «батьки», батьком записаний ОСОБА_3 , а мати - ОСОБА_2( а.с.5, 6).

Із матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3 №21/2017, які були витребувані судом було з'ясовано, що позивач ОСОБА_1 скористалась своїм правом на прийняття спадщини шляхом подачі заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини, інший спадкоємець, а це дружина спадкодавця ОСОБА_2 в свою чергу від спадщини відмовилася, подавши заяву відповідного змісту, отож позивач в силу приписів ч.3, 5 ст.1268 ЦК України є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_3, яка спадщину прийняла, відтак вона їй належить з моменту відкриття.

Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є. від 20.07.2017 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 Відмова нотаріуса мотивована тим, що з наданого свідоцтва про право власності на будинок не можливо встановити частку, належала спадкодавцю ОСОБА_3 ( а.с.14) .

Як вбачається з записів погосподарської книги Гавришівської сільської ради за 1991 року, на час введення в дію Закону «Про власність» головою двору - будинку АДРЕСА_1 був ОСОБА_3, який працював у м.Вінниці електриком отже, двір за АДРЕСА_1 відносився до робочої групи дворів, що також підтверджується подальшими записом погосподарських книг ( а.с. 16-32).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3, як голова колгоспного двору та його дружина ОСОБА_2, як член сім'ї колгоспного двору відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами за АДРЕСА_1 Вінницької області.

Зібрані у справі докази підтверджують те, що спадкоємиця першої черги за законом після смерті спадкодавця позивач по справі ОСОБА_1 успадкувала належну йому частку спірного об'єкта нерухомості; інший спадкоємець першої черги за законом, дружина померлого, відповідач по справі - ОСОБА_2 відмовилась від належної їй ? частки спадкового майна, однак реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості.

За таких обставин та у контексті приведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини викладені у позовній заяві, наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний нею спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, отож суд дійшов висновку, що позов обґрунтований.

Крім цього, відповідач надала суду заяву про визнання позову.

Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.120, 121, 123 ЦК України (редакція 1963 року), ст. 328, 392,1216,1268,1269 ЦК України ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку «А», загальною площею 80,7 кв.м., прибудови «а1», погребу «П/А», ганку з козирком , сараю «Б», погребу з шиєю «П/Б», сараю «б», убиральні «В», погребу «Г», криниці №3, огорожі №4, хвіртки №5, воріт №6.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Вінницької області шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Бондаренко О.І.