Справа № 710/1168/16-ц
Провадження № 2/710/65/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2018 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Бараненко А.В., Цяпкало Г.П.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_4

до ТОВ «Авто Просто»

про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок невиконання договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі (в порядку Закону України «Про захист прав споживачів»),

ВСТАНОВИВ:

15.10.2016 (дата згідно з штемпелем на конверті) до Шполянського районного суду Черкаської області поштою надійшла дана позовна заява, в якій ОСОБА_4 просить стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його користь 70 204,28 грн. витрат, понесених ним під час укладення договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, 952, 00 грн., що становить 3% річних, 10 540,21 грн. пені, а також 30 000 грн. моральної шкоди, всього 111 696,49 грн.

07.06.2017 позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь 70 204,28 грн. витрат, понесених ним під час укладення договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, 2475,00 грн., що становить 3% річних, 24688,51 грн. пені, 8551,05 грн. втрат від інфляції, а також 30 000 грн. моральної шкоди, всього 135918,84 грн.

13.11.2017 позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь 70 204,28 грн. витрат, понесених ним під час укладення договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, 3346,00 грн., що становить 3% річних, 31987,80 грн. пені, 11173,47 грн. втрат від інфляції, а також 30 000 грн. моральної шкоди, всього 146711,84 грн.

Позов позивач мотивує тим, що 20.11.2015 він уклав договір з відповідачем про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Предметом даного договору було надання позивачеві, як учаснику фінансової групи, послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак. Позивач оплатив винагороду в розмірі 5 292 грн. 20.11.2015, 11.12.2015 він сплатив перший внесок в розмірі 50 000 грн., а всього позивачем було виплачено 59 765, 28 грн. З березня 2016 року позивач припинив сплачувати внески, оскільки, уважно ознайомившись з умовами договору адміністрування, прийшов до висновку про пірамідальний характер діяльності ТОВ «Авто Просто», а відповідно до законодавства України діяльність пірамідальних схем на території України заборонена. 26.04.2016 договір адміністрування із позивачем був розірваний в добровільному порядку за його письмовою заявою, але всі кошти, які позивач виплатив відповідачу позивачу не повернуто, тому останній і звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання представники позивача зявилися, позов підтримали повністю, надали пояснення, аналогічні позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що законність та відповідність законодавству України укладеного між сторонами договору неможливо ставити під сумнів, оскільки діяльність ТОВ «Авто Просто» перевіряється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та нею надано ліцензію на провадження такої діяльності, що виключає можливість визнання договору недійсним, в тому числі, і з підстав передбачених ст. 19 Закону України Про захист прав споживачів. Також умови надання позивачеві послуг на підставі договору та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в договорі та додатках до нього, а тому, відповідач вважає, що позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. На розподілі товару від 26.02.2016 позивачу було надано право на отримання автомобіля, яким він не скористався. У ст. 8 Розділу II договору наданий чіткий перелік документів, які Учасник повинен надати для отримання автомобіля. Однак такі документи не були надані позивачем відповідачу. Відповідач вказує на те, що згідно з заявою позивача 19.04.2016 договір було розірвано. Підписавши договір, позивач та відповідач погодили, що повернення періодичних платежів, після розірвання договору в порядку п.12.1 ст. 12, буде здійснено протягом двох років з дня отримання відповідачем заяви про дострокове розірвання договору, а оскільки заяву про розірвання договору позивачем було подано 19.04.2016, то вимога про стягнення з відповідача періодичних платежів є передчасною, та такою, що суперечить пп. 12.1.2 п.12.1 ст. 12 підписаного сторонами Договору. Що ж стосується вимог позивача про стягнення заборгованості з урахуванням 3% річних, пені та індексу інфляції), то такі вимоги є безпідставними, оскільки в силу обставин зазначених вище, строк виконання відповідачем свої зобов'язань за договором перед позивачем, ще не настав. Відповідач зазначає, що позивачем на виконання умов договору було сплачено наступні платежі: 5292,00 грн. - винагорода за послуги, пов'язані з включенням Договору до системи АвтоТак та формуванням групи; 50000.00 грн. періодичний платіж та щомісячна винагорода а також авансові внески; 2236,64 - періодичний платіж та щомісячна винагорода; 2236,64 - періодичний платіж та щомісячна винагорода. Інших платежів від позивача на рахунки позивача не надходило, що підтверджується відсутністю відміток про оплату чи квитанцій про оплату рахунків з терміном сплати до 05.03.2016, копії яких додані позивачем до позову, чи будь-яких інших квитанцій. Не відомо також відповідачу і про витрати позивача на реєстрацію автомобіля у органах МРЕВ ДАІ, на укладення договору страхування КАСКО, договору обовязкового страхування цивільної відповідальності, нотаріальних послуг. Існування таких витрат не підтверджено жодним належним доказом. Вимогу про стягнення моральної шкоди відповідач вважає безпідставною, тому що відповідно до ст. 119 ЦПК України, вказані у позовній заяві вимоги позивача про визнання договору недійсним не відповідають дійсності, його права, надані законом, не були порушені відповідачем, позивач ніяким чином не підтверджує ні факт нанесення йому моральної шкоди, ні її розмір.

Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У суді встановлено, що 20.11.2015 ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_4 уклали договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групі №717749. Предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак (а.с.16-20).

Згідно з додатком №1 до договору №717749, предметом договору є автомобіль марки ZAZ моделі Sens, вартістю 147000,00 грн. (а.с.21).

Відповідно до додатку №2 до договору №71749 від 20.11.2015, учасник, який протягом строку дії договору належним чином та у встановлений договором строк виконував усі свої зобовязання зі сплат періодичних платежів разом зі щомісячною винагородою товариства має право на сплату 50% від розміру щомісячної винагороди в складі кожного сплаченого авансового внеску (а.с.22).

Згідно з договором доручення №71749 від 20.11.2015 ТОВ «АТ Сервіс» та ОСОБА_4 уклали цей договір, за яким ОСОБА_4 уповноважив ТОВ «АТ Сервіс» сплатити від свого імені винагороду ТОВ «Авто Просто» у розмірі 5292,00 грн. (а.с.24).

Відповідно до квитанції №QS01 від 20.11.2015 ОСОБА_4 сплатив ТОВ «АТ Сервіс» 5292,00 грн. як оплату винагороди по договору доручення №717749 від 20.11.2015 (а.с.8).

Згідно з квитанцією №59 від 11.12.2015 ОСОБА_4 сплатив ТОВ «Авто Просто» 50000,00 грн. за послуги з придбання автомобіля (а.с.15). Даний факт підтверджується також квитанцією на (а.с. 15).

Відповідно до квитанції №1 від 14.01.2016 ОСОБА_4 сплатив ТОВ «Авто Просто» 2236,64 грн. (а.с.12).

На квитанції на а.с. 13 не вказана дата здійснення платежу, на квитанції на а.с. 14 не вказана сума платежу. На квитанціях на а.с. 9, 10 та 11 відсутня печатка банку, яка підтверджує, що платіж за вказаними квитанціями взагалі був здійснений. Тому вказані квитанції суд не бере до уваги.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до повідомлення від 26.02.2016 ТОВ «Авто Просто» повідомило ОСОБА_4 про те, що за результатами78-го розподілу автомобілів від 26.02.2016 йому було надано право на отримання автомобіля. Повний пакет документів, необхідний для початку процедури замовлення та видачі автомобіля, мав бути наданий ОСОБА_4 до 15.03.2016 (а.с.25).

Згідно з повідомленням від 15.03.2016 ТОВ «Авто Просто» повідомляє ОСОБА_4 про те, що він не виконав умови угоди №717749, а саме п.5.5 ст. 5, п.8.2 ст. 8 "Правил функціонування системи придбання в групах АВТО ТАК", а тому згідно з п.13.8 ст. 13 "Правил функціонування системи придбання в групах АВТО ТАК" право ОСОБА_4 на отримання автомобіля анульовано, і останнього було усунуто від участі у трьох наступних асигнаційних актах (а.с.27).

Відповідно до повідомлення від 30.03.2016 ПАТ «Авто Просто» повідомляє ОСОБА_4 про те, що товариство отримало заяву від імені ОСОБА_4, відправлену згідно з штемпелем на конверті 12.03.2016, про розірвання договору №717749, однак вказана заява не була завірена особистим підписом ОСОБА_4 (а.с.26).

Згідно з повідомленням від 26.04.2016 ПАТ «Авто Просто» повідомляє ОСОБА_4 про те, що товариство отримало заяву ОСОБА_4 від 16.04.2016 про розірвання договору №717749. Договір було розірвано згідно з ст. 3 розділу І договору та п. 12.1 ст.12 розділу II договору. Поверненню підлягатимуть періодичні платежі, розраховані відповідно до положень п.12.1.1 ст. 12 розділу II договору (а.с.23).

Відповідно до свідоцтва серії ФК №313 від 19.01.2012, виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «Авто Просто» зареєстроване як фінансова установа відповідно до розпорядження Держфінпослуг №40 від 19.01.2012 (а.с.42)

Згідно з ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг серії АЕ №198421 від 15.01.2013 ТОВ «Авто Просто» має право здійснювати діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Строк дії ліцензії з 15.01.2013 по 15.01.2018 (а.с.43).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

В справі №6-40цс13 від 11.09.2013 Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми".

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

У той самий час предметом Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ "Авто Просто" гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених Угодою.

За таких обставин висновок суду про те, що діяльність ТОВ "Авто Просто" за угодою сторін є функціонуванням "пірамідальної схеми", суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань.

Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ "Авто Просто" з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття "фінансова послуга".

Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року №3462-IV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Як убачається з наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності "пірамідальної схеми" згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач у своїй діяльності не застосовував так звані «пірамідальні схеми», тому договір не може бути визнаним недійсним, а відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 70 204,28 грн. витрат, понесених позивачем під час укладення договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 907 ЦК України, порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін.

Згідно з п.12.1 ст. 12 договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати договір за власним бажанням, про що має повідомити ТОВ «Авто Просто» у письмовій формі. У строк, встановлений чинним законодавством, ТОВ «Авто Просто» розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором, з урахуванням положень, викладених в цій статті».

Підпунктом 12.1.2 п.12.1 ст. 12 договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів встановлено, що максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання ТОВ «Авто Просто» заяви про дострокове розірвання договору. Для здійснення повернення періодичних платежів учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти.

12.11.2012 року набуло чинності Розпорядження Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1676 від 09.10.2012 року «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах». В п. 6.7 Розділу VI Ліцензійних умов зазначено, що порядок дострокового розірвання договору за ініціативою учасника групи, що не отримав товар, який передбачає умову про те, що ліцензіат, у разі отримання від учасника групи, що не отримав товар, заяви про дострокове розірвання договору про адміністрування повертає суму періодичних платежів, сплачену таким учасником у фонд групи, не пізніше двох років з дати отримання ліцензіатом такої заяви, а у разі, коли дата закриття групи настає раніше ніж через два роки з дати отримання ліцензіатом заяви про дострокове розірвання договору, - не пізніше двох місяців з дати закриття групи.

Таким чином, оскільки строк повернення періодичних платежів на момент звернення позивача до суду ще не сплинув, суд відмовляє позивачеві в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача платежів за договором про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі.

Частиною 2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки суд дійшов до висновку, що відповідачем не були порушені права позивача, суд відмовляє позивачеві в стягненні з відповідача моральної шкоди.

Заходи забезпечення позову не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.23, 215, 907 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України,

суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Шполянський районний суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складене 06.04.2018.

Суддя Шполянського

районного суду ОСОБА_5