Дата документу 03.12.2018 Справа № 554/5309/18
Провадження № 2-о/554/166/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Безуглої В.О.,

за участю представника заінтересованої особи ОСОБА_1,

розглянувши цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_2 (36000, АДРЕСА_1), заінтересована особа Шевченківський районний відділ ДМС у м. Полтава (36000, м. Полтава, вул. Г.Сталінграда 30) про встановлення факту постійного проживання особи на території України, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник 12.07.2018 р. звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою, у якій прохав встановити факт, що він постійно, безвиїзно, проживав на території України з 24 серпня 1991 року по 2018 рік включно.

В обґрунтування заявлених вимог заявник вказував, що він народився 03.06.1964 року в с.Н.Базумаберт Талинського району ОСОБА_3. Після закінчення Ростовського машинобудівного інституту у м. Ростов на Дону, у 1988 році, приїхав на постійне місце проживання до м. Полтава. Спочатку постійно без реєстрації проживав у м.Полтава, наймав кімнату в будинку №40 за адресою: м.Полтава, вул.Юбілейна. Згодом, з дозволу керівництва заводу «Полтавахіммаш», де він працював інженером, переїхав до гуртожитку заводу. Згодом, разом із дружиною переїхав проживати в орендовану квартиру за адресою: м.Полтава,вул.Фрунзе, 104. Потім придбав квартиру АДРЕСА_2 де і проживав. Заявник також вказував, що 21 червня 2001 року здійснив обмін квартири АДРЕСА_3 на квартиру № 22 у будинку №1 по пров.Стешенка у м.Полтава. Трудову діяльність розпочав з березня 1988 року. З 15.03.1988 р. по 30.06.1989 р. працював кухарем четвертого разряду в кооперативному кафе «Юбілейний» у м.Полтава. З 01.10.1991 року по 08.06.1992 роки працював директором малого підприємства «Зустріч». З 09.06.1992 року по 12.04.1993 р. працював інженером інструментального відділу на заводі хімічного машинобудування «Полтавахіммаш» у м.Полтава. З 12.04.1993 р. по 03.01.1996 р. був прийнятий на посаду заступника директора ТОВ «Зустріч». З лютого 1996 р. був призначений на посаду директора приватного підприємства «НОЙ». З серпня 1988 року заявник вказував, що перевіз свою дружину до м.Полтава. Починаючи з липня 1988 року заявник постійно проживав на території України. На даний час заявник проживає разом зі своєю сімєю: дружиною ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 Всі члени сімї є громадянами України, мають паспорти громадянина України, та мають індивідуальний податковий номер платника податків. З липня 1994 року заявник є субєктом підприємницької діяльності та має зареєстроване підприємство «НОЙ». Рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України заявнику необхідне для підтвердження законного отримання ним громадянства України і паспорту громадянина України серії КН 781604.

У судове засідання заявник не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав та прохав задовольнити

Представник заінтересованої особи не заперечувала проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився в с. Н.Базумаберт Талинського району ОСОБА_3 03.06.1964 року, згідно із свідоцтва про народження, що наявне в матеріалах справи.

З показів допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, та наявних у справі письмових доказів, судом встановлено наступне.

Згідно з даними трудової книжки заявника, останній працював кухарем четвертого разряду у кооперативному кафе «Юбілейний» у м.Полтава з березня 1985 р. по червень1989 р.

У 1988 році заявник переїхав на постійне проживання до міста Полтава та без реєстрації місяця проживання проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджено показами свідків.

Згідно з даними трудової книжки заявника, з жовтня 1991 року по червень 1992 р. працював директором малого підприємства «Зустріч»; з червня 1992 р. по квітень 1993 р. працював інженером інструментального відділу на заводі хімічного машинобудування «Полтавахіммаш» у м.Полтава.

Згідно з показами заявника та свідків, проживав у гуртожитку вказаного заводу. Згодом, заявник змінив місце проживання і разом із дружиною почав проживати адресою: м. Полтава, вул.Фрунзе, 104.

Згідно з договором міни від 21.06.2001 р., посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_10, реєстровий №4472, судом встановлено, що заявником здійснено обмін квартири АДРЕСА_4, що належала заявнику на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.1998 р., на квартиру № 22 у будинку №1 по пров.Стешенка у м.Полтава.

Згідно з даними трудової книжки заявника, та довідки АА № 832144 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, заявник з 01.02.1996 р. призначений на посаду директора приватного підприємства «НОЙ».

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Встановлення факту постійного проживання заявника на території України у зазначений заявником період має юридичне значення для підтвердження законного отримання ним громадянства України і паспорту громадянина України серії КН 781604.

Таким чином, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи, що в даному випадку заявник іншим правовим шляхом, окрім звернення до суду про встановлення факту, не може підтвердити вказаний факт, а показання свідків та надані заявником вищезазначені докази суд вважає належними та допустимими, суд приходить до висновку про задоволення заяви у повному обсязі.

Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 2-3, 10, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 (36000, АДРЕСА_1), заінтересована особа Шевченківський районний відділ ДМС у м. Полтава (36000, м. Полтава, вул. Г.Сталінграда 30) про встановлення факту постійного проживання особи на території України задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного, безвиїзного проживання ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії КН 781604 виданий Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 18.11.1998 р., адреса 36021, АДРЕСА_5) на території України з 24.08.1991 року по 22.11.2018 рік.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та проголошено 03 грудня 2018 року.

Суддя Материнко М.О.