Справа № 212/2008/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Пустовіта О.Г., за участю секретаря судового засідання Конограй В.В., без присутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошові кошти в розмірі 8500 доларів США, що на день передачі грошей еквівалентно сумі 203 581 грн., відповідно до курсу НБУ станом на 15.01.2016 року. Пояснивши свою заяву тим, що 15 січня 2016 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 кошти в розмірі 8500 доларів США , що на день передачі грошей еквівалентно сумі 203581 грн. відповідно до курсу НБУ станом на 15.01.2016 року. Кошти були передані нею у власність ОСОБА_3 для купівлі останнім автомобіля ОСОБА_4. Договором від 15.01.2016 року було передбачено, що він є безпроцентним, остаточний розрахунок має бути здійснено не пізніше 15.01.2017 року. Відповідачем було придбано автомобіль ОСОБА_4 номерний знак НОМЕР_1, однак зобовязання щодо повернення суми позики відповідачем не виконано. На усні зауваження та прохання повернути кошти відповідач не реагує. У звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду.

05.04.2017 року з метою виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України (у редакції Закону №1618-IV від 18.03.2004 року), судом направлено запит до відділу реєстрації місця проживання громадян. Відповідь на запит отримана судом 06.05.2017 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 травня 2017 року відкрито провадження по справі з призначенням до відкритого судового засідання.

Справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року (далі ЦПК України), що передбачено ч.1 п.9 Розділу ХІІІ Перехідні Положення ЦПК України.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала клопотання про розгляд в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.01.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 надає ОСОБА_3 позику у розмірі 8500 доларів США, що на день передачі грошей еквівалентно сумі 203581 грн., відповідно до курсу НБУ станом на 15.01.2016 року, для купівлі транспортного засобу ОСОБА_4, діє договір до 15.01.2017 року.

На виконання умов договору ОСОБА_3 написав розписку про отримання коштів в розмірі 8500 доларів США, що на день передачі грошей еквівалентно сумі 203581 грн., відповідно до курсу НБУ станом на 15.01.2016 року, відповідно розписки зобовязується повернути кошти до 15.01.2017 року.

Відповідач добровільно кошти не повернув в зазначений термін, не реагує та уникає будь яких контактів з позивачем.

У відповідності п.2.1 Договору Позичальник зобовязується повернути Позикодавцю грошові кошти, передані йому відповідно до п.1.1. Договору не пізніше 15.01.2017 року.

Встановлено, що позивач за розпискою від 15.01.2016 року, передав грошові кошти визначені умовою розписки відповідачу, а відповідач порушив свої зобов'язання за вищезазначеною розпискою, оскільки після спливу строку повернення позики, грошові кошти позивачу не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, сума заборгованості ОСОБА_3 становить 8500 доларів США, що на день передачі грошей еквівалентно сумі 203581 грн., відповідно до курсу НБУ станом на 15.01.2016 року, як зазначено в Договорі позики.

Як вбачається з матеріалів справи, строк повернення грошових коштів по договору позики грошей від 15.01.2016 року сплинув 15.01.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики грошей від 15.01.2016 року в розмірі 8500 доларів США, що на день передачі грошей еквівалентно сумі 203581 грн., відповідно до курсу НБУ станом на 15.01.2016 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором позики грошей від 15.01.2016 року, при цьому допустив прострочення виконання грошового зобов'язання.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики є законними і обґрунтованими, тому відповідач повинен сплатити позивачеві суму в розмірі 8500 доларів США, що на день передачі грошей еквівалентно сумі 203581 грн., відповідно до курсу НБУ станом на 15.01.2016 року .

За таких обставин та керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 17, 18, 77-81, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3) грошові кошти у розмірі 8500 (вісім тисяч пятсот) доларів США, що на день передачі грошей еквівалентно сумі 203581 (двісті три тисячі пятсот вісімдесят одна) гривень 00 копійок, відповідно до курсу НБУ станом на 15.01.2016 року.

Позивач має право оскаржити рішення подавши на протязі 30 днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя: О. Г. Пустовіт