Справа № 362/1081/18
Провадження № 2/362/1253/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2018 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Кравченко Л.М.,
з участю секретаря судового засідання Сілецької О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з останньої на бюджетний рахунок розвитку спеціального фонду міського бюджету в Головному управлінні Державної казначейської служби України у м. Києві кошти пайового внеску в сумі 1968,53 грн. та витрати по сплаті судового збору.
В обґрунтування вимог позову зазначає, що відповідачка у відповідності до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є замовником будівництва, який зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста. 10.04.2017 р. між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради та ОСОБА_1 було укладено договір пайової участі у створенні та розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва № 143, за умовами якого відповідач має сплатити пайовий внесок в сумі 1384,68 грн. 21.11.2017 р. позивач надіслав на адресу відповідачу претензію з вимогою сплати коштів пайового внеску. Однак, станом на 19.02.2018 р. відповідачем кошти не сплачено, вимогу позивача проігноровано, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, заявлені вимоги позову підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи судом повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, письмових заяв та заперечень від відповідача не надходило.
На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно вимог ч. 2. ст. 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Положеннями п.п.5 п. «а» ч.1 ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.
Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (на далі «Закон») - порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
Згідно із положеннями ч.ч.5, 8, 9 ст. 40 Закону, величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.
Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками.
Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.
Істотними умовами договору є: розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін.
Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Судом достовірно встановлено, що 10.04.2017 р. між Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) наділі «Департамент економіки та інвестицій» та ОСОБА_1, надалі «Замовник» було укладено договір пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва № 143 (надалі - Договір) ( а.с.6-10).
Пунктом 1.1. Договору визначено, що його предметом є сплата Замовником пайової участі (внесків) на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва (далі Пайовий внесок) у звязку з реконструкцією (зміна площі кв.м) нежитлових приміщень в літ. «А» з № 1 по № 10 групи приміщень № 53 під офісні приміщення з влаштуванням вхідної групи загальною площею 79,2 кв.м ( за даними технічного паспорту ТОВ «А РОПРОМ»), що знаходяться за адресою: вул. Володимирська,19 Шевченківського р-ну, м. Києва.
Відповідно до п. 1.2 Договору розмір пайового внеску становить 1384,68 грн. згідно з розрахунком що наданий в додатку 1 і є невідємною частиною цього Договору (а.с.11).
Пунктом 1.3. Договору визначено, що пайовий внесок сплачується замовником в строк до 03.05.2017 р. включно.
При цьому, замовник сплачує пайовий внесок в сумі вказаній у п. 1.2. з врахуванням п. 2.2.,2.4. цього Договору у строк визначений п. 1.3 Договору, на бюджетний рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету.
Однак, з довідки про надходження коштів по сплаті пайової участі вбачається, що за період з 10.04.2017 р. по 19.02.2018 р. за Договором пайової участі № 143 від 10.04.2017 р. коштів відповідачем сплачено було (а.с.13).
З метою досудового врегулювання спору позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію № 050/08-9593 від 21.11.2017 р. про добровільну сплату заборгованості по сплаті пайового внеску станом на 16.11.2017 р. з урахуванням індексу інфляції та пені (а.с.14-15).
В силу вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України ).
Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 4.1 Договору визначено, що у випадку порушеня зазначених в п.1.3. цього Договору строків сплати пайового внеску розмір несплаченої частки пайової участі замовника коригується на індекс інфляції від дати розрахунку пайового внеску та на величину штрафних санкцій, передбачених п.4.2., 4.3. Договору. У випадку, якщо індекс інфляції є меншим за 100%, коригування суми платежу не відбувається.
Відповідно до п. 4.2. Договору у випадку порушення зазначених в п. 1.3. цього Договору строків сплати пайового внеску замовник сплачує пеню в розмірі 0,1 % в день, що нараховується на суму простроченої заборгованості. Пеня, що передбачена даним пунктом Договору, нараховується протягом усього строку прострочення без будь-яких обмежень строків нарахування.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості по сплаті пайового внеску згідно договору від 10.04.2017 р. № 143 станом на 19.02.2018 р., згідно якого заборгованість по сплаті пайової участі (1384,68 грн.) з урахуванням індексу інфляції становить 1564,20 грн., пеня - 404,33 грн., а всього заборгованість становить 1968,53 грн.,
Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості, наданий позивачем і вважає його вірним, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 1968,53 грн.
В звязку з цим, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач при зверненні до суду з даним позовом знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а отже позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем в сумі 1762,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 549, 610, 6111, 612, 625, 626, ЦК, ст.ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо такі не було подано.

Суддя Л.М.Кравченко