Справа № 366/198/18
Провадження № 2/366/138/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня 2018 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Слободян Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Мартовицької Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванків Київської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 18795,21 грн. та судові витрати, посилаючись при цьому на те, що відповідно до укладеного 29.11.2013 р. між сторонами кредитного договору № б/н ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір кредитного ліміту, за домовленістю сторін змінювався банком. Підписана відповідачем заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на сайті, складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 28.12.2017 р. має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 18795,21 грн.

01.02.2018 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з*явився, у позові просили у разі неявки у судове засідання розглядати справу за відсутності позивача, не заперечують проти заочного розгляду справи, додали до позову аналогічне клопотання.

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 02.03.2018 року та 03.04.2018 року не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно, належним чином за місцем реєстрації, що відповідає вимогам ч.7 ст. 128 ЦПК. Відзиву на позов не подав.

Тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору № б/н від 29.11.2013 р. відповідач отримав у позивача (ПАТ КБ «ПриватБанк») кредит у розмірі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків. Сторони погодились, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну здійснюється за рішенням та ініціативою Банку..

Договір складається із анкети - заяви клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

Підписана відповідачем заява разом з вказаними документами становлять між банком та клієнтом договір, про що зазначено у заяві з підписом ОСОБА_1

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, підтвердив факт отримання загальної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк».

З наданого банком розрахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 порушував умови договору, не сплачував нараховані банком відсотки, не погашав своєчасно взяту суму кредиту, унаслідок чого у нього станом на 28.12.2017 р. утворилась заборгованість у розмірі 18795,21 грн., яка складається з:

-1383,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту,

236,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-15803,54 грн. - заборгованість за пенею;

-500 грн. штраф (фіксована частина);

-871,20 грн. штраф (процентна складова).

Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась. Тобто, відповідач не спростував докази, надані банком щодо цього факту.

Разом з тим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» штрафу.

У позовній заяві позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача, серед іншого, заборгованість за пенею у розмірі 15803,54 грн., за штрафами: 500 грн. штраф (фіксована частина); 871,20 грн. штраф (процентна складова).

Суд вважає, що вказана сума штрафу не підлягає стягненню з таких підстав.

При вирішенні питання про стягнення штрафу суд враховує правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15. У вказаній правовій позиції зазначено, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду України, суд вважає, що одночасне стягнення пені та штрафу за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором було б порушенням вимог ст. 61 Конституції України. А тому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги про стягнення штрафу в сумі 1371,20 грн.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним 29.11.2013 року між сторонами, то з нього на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути заборгованість за вказаним вище договором в розмірі 17424,01 грн., тобто за виключенням суми штрафу і сплаченої добровільно суми боргу, а також сплачений позивачем судовий збір (мінімальний, який передбачений законом).

Керуючись ст. 61 Конституції України, ст.ст. 526, 530 ч.1, 549, 629, 634 ч. 1 ЦК України, , ст. 2, 3, 19, 23. 76-89, 141, 258-268, 280 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, прож. АДРЕСА_1) на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за договором № б/н від 29.11.2013 року в сумі 17424,01 грн., з них: 1383,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 236,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 15803,54 грн. - заборгованість за пенею, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

У задоволенні решти вимог ПАТ КБ «ПриватБАНК» відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (03.04.2018 року).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

СУДДЯ: