Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3865/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та поділ майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.08.2011 року позивач уклала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 120. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери, погляди на життя, відсуність взаєморозуміння та взаємоповаги. Відповідач постійно принижував жіночу гідність позивача, не цінив її як жінку із-за цього у них часто виникали скандали. У вересні 2017 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини та проживають окремо. Примирення неможливе, шлюб існує формально.

Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивач просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, вказує, що відповідач по справі неофіційно працює менеджером, середньомісячна сума доходу становить приблизно 10 000 грн. Також відповідач щомісячно отримує відсотки по депозитному договору банківського вкладу, відкритому на його ім'я у ПАТ «Приватбанк». Приблизна сума відсотків по договору щомісяця становить суму 600-700 гривень. Також відповідач є молодий за віком, здоровий, працездатний, не хворіє, на утриманні крім спільних з позивачем дітей, інших неповнолітніх та непрацездатних осіб не має. Позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, отримує щомісячно соціальну допомогу на сина ОСОБА_7 в розмірі 840 гривень. Діти потребують значних коштів для духовного, фізичного розвитку. Крім того, додаткові кошти необхідні для придбання медикаментів для лікування дочки ОСОБА_8 у якої виявлено у нирках пісок. За таких обставин позивач пропонує стягувати з відповідача аліменти по 3000 гривень на кожну дитину але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із застосуванням індексації.

Крім стягнення аліментів позивач просить вирішити питання про поділ майна подружжя та вказує, що за час перебування у шлюбі вони придбали майно, яке згідно ст. 60 Сімейного кодексу України є спільно нажитим майном подружжя, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами незавершений будівництвом з процентом готовності 24 відсотки, який розташований по вулиці Рощахівського, № 22 в м. Виноградів Закарпатської області; земельну ділянку площею 0.0976 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Рощахівського, №22 в м. Виноградів, яка придбана згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_9, який зареєстрований в реєстрі за №3874 ; депозитний вклад на суму 10 000 доларів, відкритий ім'я відповідача у ПАТ «ПриватБанк». Відповідачу для отримання процентів за користування депозитним вкладом видана платіжна картка «ПриватБанк» VIZA, розрахунковий рахунок 4731 2191 0408 5372.

Незавершений будівництвом будинок має лише 24 відсотки готовності. Його неможливо реально поділити в натурі, тому позивач пропонує з врахуванням інтересів 2-х неповнолітніх дітей передати їй незавершений будівництвом будинок готовністю 24 відсотки та земельну ділянку для обслуговування цього будинку, а відповідачу залишити депозитний вклад на суму 10 000 доларів США з відсотками, який відкритий на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ «ПриватБанк».

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду відзив на позов, згідно якого мотиви позову заперечує, вказує, що не бачить серйозних обставин для розпаду сімї, однак якщо позивач твердо вирішила розірвати шлюб, він не наполягає на примиренні. Позовну вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 3000 грн. на кожну дитину не визнає та зазначає, що є офіційно працевлаштованим, отримує заробітну плату в розмірі 3734 грн., тому загальний розмір на утримання дітей в твердій грошовій сумі може бути визначений в рамках мінімальної суми 1492 грн. (746 грн. х 2) та максимальної суми 1867 грн. ( 50% від 3734 грн. моїх фактичних доходів).

Щодо позовної вимоги про поділ спільного майна подружжя відповідач вважає, що вони з позивачем можуть дійти консенсусу без рішення суду, він згідний щоб незакінчений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами разом із земельною ділянкою на якій будинок розташований в м. Виноградів, вул. Рощахівського 22, був переоформлений на їхніх дітей по 1/2 частині на кожну дитину, а кошти які знаходяться на депозитному вкладі вони з відповідачем можуть порівну розділити між собою. Вказує, що вартість незавершеного будівництвом житлового будинку є заниженою, оскільки за його підрахунками вони з позивачем вклали в цей будинок близько 30 000 доларів США. Також вважає безпідставним клопотання позивача про покладення всіх судових витрат на нього. Вважає, що при вирішенні даного питання суд повинен застосувати принцип пропорційності і вирішити питання про судові витрати пропорційно до задоволених вимог позивача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві та просили суд такі задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: на розірвання шлюбу згідний; погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку; вимоги про поділ спільного майна подружжя не визнає з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновків про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.08.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 120.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та різні погляди на життя.

Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та з вересня 2017 року проживають окремо. Позивач бажає розірвати шлюб. Відповідач на розірвання шлюбу згідний.

Також сторони не досягли згоди щодо утримання спільних дітей.

Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до вимог ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін.

У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків.

За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є молодою, здоровою людиною, інших дітей та утриманців, крім спільних дітей з позивачкою не має, а тому суд вважає, що він як батько зобовязаний брати участь в утриманні дітей.

Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх неповнолітніх дітей, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у звязку із чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог, які оцінені судом в їх сукупності, з врахуванням того, що відповідач офіційно працевлаштований та згідно наказу директора ТОВ Піонер Про прийняття на роботу від 10.01.2018 року № 4-к працює менеджером з постачання, вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей у частці від його доходу.

Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Щодо позовної вимоги про поділ майна подружжя суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Також згідно частин 3, 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Виходячи з положень частин 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяься в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені, між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Суд встановив, що за час перебування у шлюбі сторони придбали наступне майно, яке згідно ст. 60 Сімейного кодексу України є спільно нажитим майном подружжя, а саме:

- житловий будинок з надвірними спорудами незавершений будівництвом з процентом готовності 24 відсотки, який розташований по вулиці Рощахівського, № 22 в м. Виноградів Закарпатської області. Житловий будинок незавершений будівництвом рахується за ОСОБА_3 на підставі будівельного паспорту, виданого в березні 2013 року. Станом на листопад 2017 року вартість незавершеної будівлі становить суму 250106 грн.;

- земельну ділянку площею 0.0976 га для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд по вулиці Рощахівського, №22 в м. Виноградів, яка придбана згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу ОСОБА_9, який зареєстрований в реєстрі за №3874. На підставі договору купівлі-продажу видано на ОСОБА_3 державний акт про право на земельну ділянку, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03065 від 21 листопада 2012 року. Кадастровий номер земельної :00:002:0617;

- депозитний вклад на суму 10 000 доларів, відкритий ім'я відповідача у ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідачу для отримання процентів за користування депозитним вкладом видана платіжна картка «ПриватБанк» VIZA , розрахунковий рахунок 4731 2191 0408 5372.

Вказане майно є об'єктом спільної сумісної власності сторін.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом.

При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України).

Незавершений будівництвом будинок має лише 24 відсотки готовності і такий неможливо реально поділити в натурі.

Суд вважає, що з врахуванням інтересів 2-х неповнолітніх дітей сторін, які проживають з матірю, позивачу слід передати незавершений будівництвом будинок готовністю 24 відсотки та земельну ділянку для обслуговування цього будинку.

Відповідачу слід залишити депозитний вклад на суму 10 000 доларів США з відсотками, який відкритий на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила 4101,06 грн. судового збору : 640 грн. - судовий збір за розірвання шлюбу, 2501, 06 грн. - за поділ майна подружжя, 640 гривень - за спір за земельну ділянку та 320 грн. - за забезпечення позову, які на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач при зверненні до суду із вимогою про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору в розмірі 640 грн. Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у вказаному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб, укладений 30.08.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 120 розірвати.

Стягувати із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1 , мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, кв.№8, м. Виноградів Закарпатської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 08.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Поділити по половині майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступним чином:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, мешканку вул. Корятовича, №1/35, м. Виноградів Закарпатської області, власником будівельних матеріалів у незавершеному будівництвом будинку з надвірними спорудами з процентом готовності 24 відсотки по вулиці Рощахівського, №22 в м. Виноградів Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, мешканкою вул. Корятовича, №1/35, м. Виноградів Закарпатської області право власності на земельну ділянку пл. 0,0976 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Рощахівського, №22 в м.Виноградіів, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3: 00:002:0617.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, мешканцю вул. Армійської, № 1, кв.№8, м. Виноградів Закарпатської області залишити депозитний вклад разом з відсотками, який відкритий згідно договору депозитного банківського вкладу на ім'я ОСОБА_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору на суму 4101,06 грн.: 640 грн. - судовий збір за розірвання шлюбу, 2501, 06 грн. - за поділ майна подружжя, 640 гривень - за спір за земельну ділянку та 320 грн. - за забезпечення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне судове рішення складено 26.06.2018 року.

ГоловуючийОСОБА_10