ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/12850/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/255/18

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова»,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

прізвище судді: Коверзнев В. О.; час і місце ухвалення рішення: 12 год. 55 хв.; м. Чернігів,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «ТехНова» (далі - ТОВ «Фірма «ТехНова») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_1 і є споживачами послуг з теплопостачання, які надає Товариство. У зв'язку з невиконанням відповідачами обов'язку щодо оплати комунальних послуг з опалення місць загального користування у них за період з 01 листопада 2010 року по 01 грудня 2016 року виникла заборгованість перед ТОВ «Фірма «ТехНова» у розмірі 1 495 грн 01 коп. Враховуючи викладене, Товариство просило стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 лютого 2017 року у задоволенні позову ТОВ «Фірма «ТехНова» відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю доказів на підтвердження пропозиції укладення договору на надання послуг з опалення місць загального користування, а примусове надання послуг без укладення відповідних договорів із споживачами прямо заборонено ст.10 Закону України «Про природні монополії».

В апеляційній скарзі ТОВ «Фірма «ТехНова» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фірма «ТехНова» в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, оскільки не були застосовані норми, які підлягали безумовному застосуванню.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ТОВ «Фірма «ТехНова» на законних підставах надавало послуги з централізованого опалення місць загального користування під'їзду АДРЕСА_1 та проводить нарахування у відповідності до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України за №359 від 31.10.2016 року, що зобов'язує відповідачів сплачувати за фактично отримані послуги.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Фірма «ТехНова» задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фірма «ТехНова» заборгованість за отримані послуги з опалення місць загального користування в сумі 1 448 грн 78 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У постанові Верховний Суд погоджуючись з висновком апеляційного суду про те, що відсутність договору про надання житлово комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, зазначив, що споживачі зобов"язані сплатити житлово комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, при цьому вказав на необхідність дослідити належним чином та надати оцінку зібраним у справі доказам, закрема, наданому відповідачами акту від 23 січня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення, апеляційним судом встановлено, що згідно з особовим рахунком НОМЕР_3 з 09 квітня 1993 року ОСОБА_2 був власником квартири АДРЕСА_1, а з 28 листопада 2014 року власником цієї квартири став ОСОБА_3 на підставі договору дарування.

ТОВ «Фірма «ТехНова» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 1 495 грн 01 коп., яка виникла за період з 01 листопада 2010 року по 01 грудня 2016 року, що підтверджується розрахунком на а.с. 5.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1875-ІV), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону №1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону №1875-ІV обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15.

За змістом статті 20 Закону №1875-ІV та пунктів 28, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з центрального опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідачі заперечували проти позову ТОВ «Фірма «ТехНова», посилаючись на те, що в під'їзді АДРЕСА_1 радіатор опалення не працює з 2009 року, та на підтвердження своїх доводів надали акт від 23 січня 2017 року, складений мешканцями будинку.

Проте, зазначений акт було складено без представника позивача або представника КП ЖКГ.

В той же час, 23 січня 2017 року комісія у складі представника КЕП «ЧТЕЦ» ТОФ «Фірми «ТехНова», майстра дільниці КП «Деснянське» та мешканця будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4 склали акт про те, що за адресою: АДРЕСА_1 надається послуга з центрального опалення місць загального користування, а саме: маршових сходів та сходових кліток. Прилади опалення розташовані на I поверсі згідно проекту (а.с.33).

Апеляційний суд критично оцінює складений відповідачами акт від 23.01.2017 року, оскільки в ньому довільно зазначено про відсутність опалення місць загального користування з 2009 року по 2017 рік, його складено у відсутності представників КЕП «ЧТЕЦ» ТОФ «Фірми «ТехНова», а також КП «Деснянське».

Як повідомив у судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2, на складання даного акту представники позивача не запрошувалися.

Крім того, як вбачається з переписки відповідачів, 24 січня 2017 року власники та орендарі будинку АДРЕСА_1 в м. Чернігові зверталися до КП «Деснянське» ЧМР, дільниці №2 КП «Деснянське» ЧМР з проханням не включати в даний час та в подальші роки радіатор опалення, розташований в приміщеннях загального користування (1 під'їзд) на першому поверсі, оскільки будинок облаштований лічильником обліку теплової енергії, включення даного опалювального приладу призведе до зайвих невиправданих витрат теплової енергії та збільшення сум коштів до сплати власникам та орендарям житлових приміщень.

У відповідь на вищевказане звернення, 01.02.2017 року за вих.№3-01/П-27 КП «Деснянське» ЧМР повідомило, що згідно правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій у допоміжних приміщеннях, зокрема у під'їздах, повинен забезпечуватися нормативний температурно-вологісний режим, який створюється при наявності опалення у під'їзді, тому відключення теплопостачання в під'їзді АДРЕСА_1 недоцільно та протирічить житловому законодавству.

Тобто, ці докази також свідчать про те, що прилад опалення у під»їзді будинку у спірний період був у наявності та працював.

З наданих відповідачем під час розгляду справи доказів вбачається, що в подальшому, а саме у березні 2017 року ОСОБА_2 звертався до міського голови м.Чернігова зі скаргою, у зв'язку з чим Управління житлово-комунального господарства направило ТОВ Фірми «ТехНова» та КП «Деснянське» ЧМР лист від 24.03.2017 року за №210-2 з проханням створити комісію за участю заявника та мешканців під'їзду та ретельно розібратися стосовно недоцільності встановлення приладу опалення на першому поверсі під'їзду будинку АДРЕСА_1, утеплення місць загального користування, а також стосовно правомірності встановлення плати за централізоване опалення МЗК та проведення перерахунків за послуги з централізованого опалення МЗК відповідно до вимог чинного законодавства заявнику.

У відповідь на звернення, 06.04.2017 року за вих. №3-01/П-27 КП «Деснянське» ЧМР повідомило, що працівниками дільниці з обслуговування житлового фонду №2 було проведено опитування мешканців першого під'їзду житлового будинку АДРЕСА_1 з приводу відключення приладу опалення на першому поверсі у під'їзді.

Більшість опитаних мешканців висловилися проти відключення приладу опалення в опалювальний період, щоб не порушувався температурний режим на сходовій клітині та не допустити розмороження внутрішньобудинкової зливної каналізації, що підтверджується доданою копією опитування.

Відповідно до відповіді КП «Деснянське» ЧМР від 23.11.2018 року за №02-833, житловий будинок АДРЕСА_1 1987 року забудови, тому проектно-кошторисна документація на даний час не збереглася. Згідно правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій у допоміжних приміщеннях, зокрема у під'їздах, повинен забезпечуватись нормативний температурно-вологісний режим, який створюється при наявності опалення у під'їзді.

Позивачем надана довідка про те, що КП «Деснянське» ЧМР не проводило відключення батареї, яка знаходиться в першому під'їзді, від загальнобудинкової системи опалення у період з 01.11.2010 року по 01.12.2016 року.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем та факт отримання відповідачами комунальних послуг з опалення місць загального користування.

Згідно розрахунку, понаданого позивачем, за період з 01.11.2010 року по 01.12.2016 року виникла заборгованість у сумі 1495,01 грн.

Згідно із ч.2 ст.382 ЦК України власниками квартири у двох - або багатоквартирному будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до вимог п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність за борги по оплаті комунальних послуг (ст.541 ЦК України).

Зважаючи на те, що позов пред'явлено за період з 01.11.2010 року по 01.12.2016 року, під час розгляду справи в суді першої інстанції було подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.39) та те, що ухвалою Деснянського районного суду від 09.07.2015 року встановлено, що 17.01.2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова було винесено судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ фірми «ТехНова» заборгованість за отримані послуги з теплопостачання за період з 01.11.2010 року по 01.11.2013 року (а.с.8), який було скасовано зазначеною ухвалою, то позивач пропустив строк позовної давності, що стосується вимог про стягнення боргу за листопад, грудень 2010 року. Відтак, позов підлягає задоволенню частково за період з 01.01.2011 року по 01.12.2016 року в сумі 1448,78 грн.

Щодо розподілу між сторонами судового збору.

При зверненні до суду з позовом ТОВ «Фірма «ТехНова» сплатило 1378,00 грн. (а.с.1,2), а при зверненні з апеляційною скаргою - 1515,80 грн. (а.с.52).

Позовні вимоги задоволено на 96,90% (задоволено на суму 1448,78 грн. від заявленої суми 1495,01 грн.).

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.40), тобто відповідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору незалежно від процесуального становища у справі.

Отже, з ОСОБА_3 на користь ТОВ фірма «ТехНова» належить стягнути 1402,09 грн. в повернення судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції, що становить 1/2 частину судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, то 1/2 частина судового збору в сумі 1402,09 грн. має бути компенсована позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вимога про стягнення з ТОВ «Фірма «ТехНова» на користь ОСОБА_3 1653,60 грн. у повернення судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції не підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що при новому апеляційному розгляді справи рішення суду першої інстанції скасовано та прийнята нова постанова про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, ч.1 п.3 ст. 376, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2017 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» (р/р 0101, ПАТ «Альфа-Банк» в м.Києві, МФО 300346) заборгованість за отримані послуги з опалення місць загального користування в сумі 1448 (одна тисяча чотириста сорок вісім) грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» (р/р 0101, ПАТ «Альфа-Банк» в м.Києві, МФО 300346) 1402 (одну тисячу чотириста дві) грн. 09 коп. судового збору.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ТехНова" (р/р 0101, ПАТ «Альфа-Банк» в м.Києві, МФО 300346) 1402 (одну тисячу чотириста дві) грн. 09 коп. судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді