АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1033/18Головуючий по 1 інстанції - Кондрацька Н.М.
Категорія: Доповідач в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Храпка В.Д.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду даним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що ОСОБА_4 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву №б/н від 16.08.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі.

Проте, в порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 15.11.2017 року складала 21854,72 гривень, в тому числі: 3946,42 грн. - тіло кредиту; 9745,81 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 6645,60 грн. - нараховано пені, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1016,89 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 16 серпня 2011 року в сумі 21854, 72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в якості відшкодування витрат з оплати судового збору суму коштів в розмірі 1600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на його незаконність та необґрунтованість, просила апеляційний суд скасувати зазначене рішення.

При цьому в апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_3 та згідно з рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2017 року визнана недієздатною, а вона призначена її опікуном.

Вказує, що подавала до суду клопотання про залучення її опікуном, проте судом залучено до справи її не було. Крім того, зазначає, що суду було відомо про те, що її донька ОСОБА_4 захворіла ще в 2003 році і до теперішнього часу вона 20 разів проходила стаціонарне лікування в КЗ «Черкаська обласна психіатрична лікарня», а з 02.10.2012 року спеціалізованою психіатричною медико-соціальною експертною комісією безстроково була визнана інвалідом 2 групи з дитинства, знаходиться на обліку в Черкаському обласному психоневрологічному диспансері.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Згідно з вимогами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка 16.08.2011 року підписана відповідачем ОСОБА_4 в ній зазначено, що вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2017 року визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає у АДРЕСА_1 - недієздатною особою; призначено опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 над дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Ухвалою цього ж суду від 06 жовтня 2017 року виправлено описку у вищевказаному рішенні та доповнено в частині дати з якої вважати особу недієздатною, а саме з 02.10.2012 року (а.с. 58, 59).

Таким чином, на момент підписання анкети-заяви ОСОБА_4 мала повну цивільну дієздатність, а тому могла укласти з банком кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Проте, у даній анкеті-заяві не міститься відомостей про отримання відповідачем кредитних коштів у сумі саме 8000 грн., або встановленого кредитного ліміту на картку у зазначеній сумі. Крім того, у анкеті-заяві не зазначено, яку із видів картки вона виявила бажання отримати та яку в результаті отримала, а відповідно і встановити тарифи по відповідній картці.

Тобто у підписаній відповідачем анкеті-заяві не міститься жодних істотних умов кредитного договору, з яких було б можливо встановити умови на яких його було укладено.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача станом на 15.11.2017 року складала 21854,72 гривень, в тому числі: 3946,42 грн. - тіло кредиту; 9745,81 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 6645,60 грн. - нараховано пені, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1016,89 грн. - штраф (процентна складова).

Однак, відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Виписки з особового рахунку відповідача у матеріалах справи відсутні, а тому встановити наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку неможливо.

Також колегія суддів звертає увагу, що апеляційним судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви, у якій вказано, що вона разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між сторонами про надання банківських послуг.

Натомість зазначені Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. При цьому, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Вказане узгоджується із правовим висновком ВСУ викладеним у справі №6-2320цс16 від 22 березня 2017 року.

Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів, що свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позові. Позивачем не було надано до суду довідку про рух коштів на рахунку відповідача, яка є належним доказом укладення кредитного договору та отримання останнім грошових коштів, а тому колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2018 року - скасувати.

Ухвати нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 червня 2018 року.

Судді: Б.Б. Вініченко

С.І. Бондаренко

В.Д. Храпко