Провадження №2/592/510/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

16 березня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участі секретаря Павлович Ю.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в:

21.11.2017 р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, у якій зареєстрований її чоловік ОСОБА_4 Фактично з 2009 року у даній квартирі ніхто окрім неї не проживає, відповідач, зібравши всі свої речі, добровільно залишив квартиру, поїхав до Росії на заробітки на невизначений час, де мешкає і зараз, тобто понад 8 років з моменту свого вибуття зі спірної квартири, відповідач не приходить в квартиру і не проживає в ній, не цікавиться житлом, не несе витрат по оплаті на утримання житла. Зазначає, що речей відповідача в квартирі немає, він не є співвласником квартири, при цьому, ніяких перешкод в користуванні спірним жилим приміщенням відповідачу ніхто не чинить, наміру проживати в ньому він ніколи не виказував. Вказує, що реєстрація відповідача створює їй перешкоди, заважає в повній мірі па власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, крім того, вона вимушена сплачувати за комунальні послуги, з розрахунку кількості зареєстрованих в квартирі осіб, не має можливості отримати субсидію. Просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не прибув, будучи належним чином повідомленим про судове засідання шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті Ковпаківського районного суду м. Суми, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Судом визнано за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів.

Зясувавши обставини справи, заслухавши свідків, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини. Позивач є власником квартири № 246 в буднику № 51В по вул. Червоногвардійській в м. Суми, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.01.2006 р. (а.с. 7), зареєстрованим у реєстрі 01.02.2006 р. за реєстраційним номером 13697026, номер запису 177 в книзі № 10 (а.с. 8).

03.02.2006 р. між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія І-БП № 007544 від 03.02.2006 р. (а.с. 9).

Після реєстрації шлюбу відповідач змінив прізвище з Горетий на ОСОБА_2.

Згідно Довідки Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Господарі» від 03.11.2017 р. у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: власник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2; син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; чоловік ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Відповідно до довідки управління Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4., кв. 246 (а.с. 14).

Позивач несе витрати по оплаті комунальних послуг квартири АДРЕСА_3, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с. 35-43).

За клопотанням представника позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які суду пояснили, що є сусідками позивача, яка проживала разом зі своїм чоловіком та сином. Відповідач ніде не працював, між ними постійно виникали сварки, приблизно 9-10 років тому він перестав там проживати, куди виїхав їм невідомо.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження свої майном. На зміст права не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник земельної ділянки має право вимагати припинення сервітуту, якщо він перешкоджає використанню цієї земельної ділянки за її цільовим призначенням. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_9, будучи зареєстрованим у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 не несе витрати по оплаті комунальних послуг, не проживає у вказаному житлі без поважних причин понад один рік, іншої домовленості між ним і власником житла не встановлено.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 246 в будинку № 51В в м. Суми є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 406 України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264, 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою 246 у будинку 51 В по вул. Іллінська у м. Суми.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 23.03.2018 року.

Суддя М.М. Косолап