Справа № 487/6742/17
Провадження № 2/487/903/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20.03.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Єлишевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Миколаївська Універсальна Товарно-сировинна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 22.06.2001 року між ним (позивачем) з однієї сторони та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з іншої сторони на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі за № 3132-Л.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2018 року відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідачів до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного:

Як встановлено в судовому засіданні, 22.06.2001 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 уклали з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно договору ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2. Даний договір був оформлений на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі від 22.06.2001 року за № 3132-Л, а також 18.07.2001 року у МБТІ. Нотаріально даний договір не посвідчувався.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавствама є оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 2001 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягнене дійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Згідно ст. 47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Тобто, діючі на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачами норми Закону передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною.

Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (м.Миколаїв вул. Комсомольська №116), ОСОБА_3 (м.Миколаїв вул. Комсомольська №116), ОСОБА_4 (м.Миколаїв вул. Комсомольська №116), третя особа Миколаївська Універсальна Товарно-сировинна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22.06.2001 року, зареєстрований на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній біржі за № 3132-Л відповідно до якого ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_2 дійсним.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя С.В.Щербина