Справа № 2-824/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Павлової А.С.,

за участі секретаря судового засідання Козак Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиськ заяву акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство ОСОБА_1 Аваль (далі ОСОБА_1) звернулося до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання по цивільній справі № 2-824/11 за позовом ПАТ ОСОБА_1 Аваль до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/2291/82/920 від 26.04.2007.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що державним виконавцем Волочиського РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області 15.01.2014 було відкрито виконавчі провадження по боржникам: ОСОБА_2 (№ провадження 41488675), ОСОБА_3 (№ провадження 41483514) та ОСОБА_4 (№ провадження 41482415).

Згідно з Єдиної державної системи виконавчого провадження, державним відділом виконавчої служби винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Банк не отримував постанови про завершення чи повернення виконавчого листа та оригінал виконавчого документа на імя боржників. Тому можна зробити висновки, що виконавчі листи були втрачені при пересилці.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 12.11.2018 було призначено заяву Банку до розгляду на 19.11.2018 та витребувано інформацію з ДВС.

19.11.2018 розгляд заяви судом відкладено на 03.12.2018 в звязку із відсутністю доказів про вручення судової кореспонденції Банку.

В судове засідання представник заявника не зявився. Про розгляд його заяви повідомлений у встановленому законом порядку. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

Боржники ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судове засідання також не з'явились. Про розгляд заяви повідомлені. Їхній представник ОСОБА_5 подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі та участі її довірителів. Відзив підтримує.

19.11.2018 від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду надійшов відзив, у якому боржниками вказано, що вони заперечують проти заявлених вимог ПАТ ОСОБА_1 Аваль.

Відзив обґрунтовано тим, що в липні 2018 року ОСОБА_1 вже звертався до суду про поновлення йому строку на предявлення до виконання вищевказаних виконавчих листів. Судом було відмовлено в задоволенні вимог Банку. Жодної вказівки про втрату виконавчих листів на дату звернення з первинною заявою не було. Крім того, стягувач звернувся до суду поза встановленим строком, визначеним п. 17.4 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК, оскільки строк предявлення виконавчих листів сплив 29.05.2016. Також у відзиві зазначається про вільний доступ стягувача до автоматизованої системи виконавчих проваджень, а тому він міг у будь-який час отримати інформацію про виконавче провадження.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та давши їм оцінку, суд вважає що заява про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 20.09.2018, яка набрала законної сили з моменту її проголошення, було відмовлено в задоволенні заяви акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого по цивільній справі № 2-824/11.

В даному судовому рішенні було встановлено наступне.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2013 року позов акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль заборгованість за кредитним договором № 014/2291/82/920 від 26.04.2007 року, яка виникла станом на 2 вересня 2011 року, в розмірі: 537749 грн. 02 коп. заборгованості по кредиту, 30817 грн. 31 коп. заборгованості по відсотках, 488503 грн. 06 коп. пені, а всього 1057069 грн. 39 коп.

Дане рішення набрало законної сили 17 вересня 2013 року, у зв'язку з чим за заявою стягувача Волочиським районним судом 08 листопада 2013 року було видано три виконавчі листи щодо боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

14 січня 2014 року стягувач ПАТ ОСОБА_1 Аваль пред'явив дані виконавчі листи до виконання, 15 січня 2014 року державним виконавцем ДВС Волочиського РВ ДВС головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області винесено постанови про відкриття виконавчого провадження.

Встановлено, що виконавчі листи щодо стягнення боргу з боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (виконавчі провадження № 41483514, № 41482415) 29 травня 2015 року було повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження через відсутність у боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Під час виконання рішення суду щодо стягнення боргу з боржника ОСОБА_2 (виконавче провадження № 41488675) державним виконавцем 10 лютого 2014 року було винесено постанову про розшук майна (транспортного засобу) та зупинено виконавче провадження.

В подальшому, у зв'язку з тим, що майно, а саме транспортний засіб, що був оголошений в розшук, не виявлено протягом року з дня оголошення його в розшук, 29 травня 2015 року виконавчий лист щодо ОСОБА_2 було повернуто стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про виконавче провадження № 783-XIV від 30 червня 1999 року, чинного на момент ухвалення рішення та видачі виконавчого листа, строк пред'явлення виконавчих документів до виконання було встановлено один рік.

Під час виконавчого провадження з примусового виконання рішення Волочиського районного суду Хмельницької області у справі № 2-824/11 на підставі п. 2 та п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження № 783-XIV від 30 червня 1999 року, чинного на цей час, державним виконавцем було винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві, а виконавчі листи були направлені до ПАТ ОСОБА_1 Аваль.

Судом було також встановлено, що строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання сплив 29 травня 2016 року, однак стягувач з часу повернення йому виконавчих листів (травень 2015 року) повторно не пред'являв до виконання зазначених виконавчих листів.

Звертаючись влітку 2018 року в суд із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання ОСОБА_1 посилався як на підставу поважності пропуску на те, що рішення суду фактично не підлягало виконанню в рамках законодавства, діючого до моменту прийняття Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2831/5.

Проаналізувавши викладене, суд прийшов до висновку про відсутність поважних причин пропуску строку для пред'явлення до виконання виконавчих документів, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви ПАТ ОСОБА_1 Аваль.

При цьому, суд також враховував, що стягувач не зазначив та не довів наявності об'єктивних обставин, які перешкодили йому з часу повернення виконавчих листів до 29 травня 2016 року повторно пред'явити їх до виконання.

З вказаної ухвали від 20.09.2018 слідує, що ПАТ ОСОБА_1 Аваль отримало виконавчі листи, які не були предявлені повторно до виконання в межах законодавчо визначених строків. Тому, твердження представника Банку про втрату виконавчих листів при пересилці спростовано і не заслуговує на увагу.

Стягувач не навів поважних причин пропуску строку для пред'явлення виконавчих листів. Знаючи з 2014 року, що відкрито виконавче провадження, ОСОБА_1 не вживав дій для контролю стягнення, перевірки ходу виконавчого провадження. В матеріалах справи відсутні докази звернень Банку із запитами в ДВС, на які посилається представник в своїй заяві.

Також суд погоджується з доводами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про вільний доступ стягувача до автоматизованої системи виконавчих проваджень, що дає змогу у будь-який час отримати інформацію про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявник повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Враховуючи усе вищевикладене, в задоволенні заяви ПАТ ОСОБА_1 Аваль слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 78, 81, 82, 258-260, 433, п. 17.4 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання виданих по цивільній справі № 2-824/11 за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала складена 03.12.2018.

Суддя: Павлова А.С.