Справа № 234/1608/18
Провадження № 2/234/1311/18
03 квітня 2018 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області
у складі: головуючого судді Чернобай А.О.,
секретаря судового засідання Науменко А.Е.,
справа № 234/1608/18
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Ворошиловського району м. Донецька в особі Ворошиловської районної в місті Донецьку ради, Донецької міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
08.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіальної громади Ворошиловського району м. Донецька в особі Ворошиловської районної в місті Донецьку ради, Донецької міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є онуком ОСОБА_3, який помер 12 липня 2016 року. Факт смерті ОСОБА_3 був встановлений рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29.07.2016 року. За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповідав позивачу. Після смерті дідуся відкрилась спадщина у вигляді накопиченої на пенсійному рахунку пенсії та частки квартири. 31.01.2018 року позивач звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті дідуся, але, йому було відмовлено у відкритті спадщини, оскільки ним був пропущений строк для прийняття спадщини. Мати позивача, ОСОБА_2 спадщину після смерті батька не приймала. Будь яких інших спадкоємців немає. Позивач вважає, що він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки на час відкриття спадщини він проживав у м. Донецьку, здійснював цілодобовий догляд за хворим дідусем. Після смерті дідуся, він не міг виїхати з тимчасово непідконтрольної території через складнощі у вільному переміщенні. Просить суд винести рішення, яким визначити йому додатковий строк три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_3, який помер 12 липня 2016 року.
Позивач надіслав на електрону адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачам надсилались рекомендованим листом судові повістки та копії документів, рекомендовані повідомлення були повернуті до Краматорського міського суду з відміткою пошти «вручено», однак відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не зявилися без поважних причин та не повідомили про причини неявки; відповідачі не подали відзиви.
Оскільки відповідачами не було надано відзиви на позов, тому суд приймає до уваги лише докази позивача та вважає їх обґрунтованими.
Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надіслала на електрону адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що проти задоволення позову вона не заперечує.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв за одночасним існуванням таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирiшення справи.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд,
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно свідоцтва про смерть, виданого Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області серія І-ОК № 372592 ОСОБА_3 помер 12.07.2016 року у м. Донецьк (а.с. 6).
Згідно свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_2 народилася 24.06.1960 року та її батьком є ОСОБА_3 (а.с. 27)
28.12.1979 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб зі ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, та після укладання шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с. 29)
Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_1 народився 24.03.1981 року та його матірю є ОСОБА_2. (а.с. 28)
Матеріалами справи доведено, що позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3, який помер 12.07.2016 року.
Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 28.04.2010 року, ОСОБА_3 призначив спадкоємцем всього свого майна ОСОБА_1. (а.с. 7)
Згідно даних інформаційної довідки зі спадкового реєстру заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 49259542 та станом на 31.01.2018 року не скасований. (а.с. 8).
Згідно даних інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкові справи після смерті ОСОБА_3, померлого 12.07.2016 року, не заводились, свідоцтв про право на спадщину не видавалось. (а.с. 9)
Позивач ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, який помер 12.07.2016 року у звязку з тим, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини (а.с. 10)
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 не відкривалася. Спадкова справа на спадщину за законом до майна померлого ОСОБА_3 відсутня.
Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Таким чином, ОСОБА_1 відповідно до ст. 1235 ЦК України є спадкоємцем після померлого ОСОБА_3.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Відповідно до ч. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що спадкоємець своєчасно спадщину не прийняв через те, що позивач не міг виїхати з тимчасово непідконтрольної території через складнощі у вільному переміщенні, а також наявність обєктивних обставин, у вигляді лікарського свідоцтва про смерть дідуся, виданого на непідконтрольній території та подальші судові дії для встановлення факту смерті дідуся та отримання свідоцтва про смерть, що перешкоджало вчасно звернутися позивачу до нотаріуса в оформленні спадщини дідуся.
Фактично, як встановлено в судовому засіданні, з моменту смерті дідуся ніхто, окрім позивача до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом не звернувся, жодна особа, відповідно до наданих доказів, окрім позивача не претендує на прийняття спадщини за законом, спадкова справа за законом на майно померлого ОСОБА_3 не відкривалась, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може.
Суд також враховує той факт, що відповідно до Конституції України особа повинна неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей та виконувати обов'язки, передбачені ст.ст.65-67 Конституції. При невиконанні особою конституційних обов'язків незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності.
При цьому ст. 64 Конституції передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини особа вправі бути юридично необізнаною.
Таким чином, суд вважає, що оскільки прийняття спадщини є правом особи, а позивач в інший спосіб захистити своє право не може ніж звернутися до суду, то позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням трьохмісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Такого висновку суд дійшов і враховуючи правову позицію, яку висловив Верховний Суд України в постанові від 26 вересня 2012 року по справі № 6-85цс12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм частини 3 ст. 1272 ЦК України, згідно якої право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила частини 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення частини 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.
Суд вважає, що викладені у позові обставини доведені належними доказами, а тому приходить до висновку, що встановлений строк на прийняття спадщини пропущений позивачем з поважної причини.
За таких обставин, слід визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини строком на три місяці, з дня набрання рішення законної сили.
Керуючись ст.ст. 12-13, 76 -79, 81,141, 259, 263 265, 280 ЦПК України, ст. 1272 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади Ворошиловського району м. Донецька в особі Ворошиловської районної в місті Донецьку ради, Донецької міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті його дідуся ОСОБА_3, який помер 12.07.2016 року.
Строк для прийняття спадщини починається з моменту набрання рішення законної чинності.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд.
Суддя:
Рішення ухвалене й надруковано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі

Суддя: