Справа № 569/8838/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання Довбенко Г.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розгялнувши у відкритому судовому засіданні в залі Рівненського міського суду Рівненської області в місті Рівне цивільну справу № 569/8838/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2В,обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім'ї, припиненням сторонами спільного проживання і ведення спільного господарства, неможливістю подальшого спільного проживання і збереження шлюбу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Суду пояснила, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 21 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1976.

Від шлюбу у них двоє неповнолітніх дітей: син- Денис, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому шлюб просить розірвати. Стягнути з відповідача судові витрати, які полягають у сплаті судового збору при подачі позову до суду та витрат на правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу, однак просив не стягувати з нього судові витрати по справі, оскільки вважає, що позивач виявила бажання розлучитись, а тому витрати має нести саме вона.

Виконуючи приписи ст.ст.264, 265 ЦПК України суд зазначає таке.

21 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 1976 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка Степанюк та дружини Степанюк (а.с. 7).

Сторони є батьками малолітніх, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.4)

Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу та спільне проживання неможливе.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК).

Згідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, визнання відповідачем позову в частині розірваання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх дітям, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК).

Позивач також просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються із сплаченого нею судового збору в сумі 704 грн. 80 коп та витрат, пов"язаних із розглядос справи, а саме із сплатою 600 за надання юридичних послуг.

При вирішенні вказаних вимог позивача суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних із розглядом справи.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи повязані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стороною позивача документально не доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, тому у суду відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (правова позиція, викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.05.2018р.).

Позивач при зверненні до суду подала лише квитанцію від 11.05.2018 року про сплату АБ " Сташук і Партнери" 600 грн. за надані юридичні послуги.

Однак, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. В матеріалах справи відсутній розрахунок вартості юридичних послуг відповідно до пропорційного часу роботи адвоката у зв'язку з наданням правової допомоги у даній справі. Отже матеріали не містять належних та допустимих доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Отже, у стягненні з відповідача на користь позивача витрат пов»язаних з наданням їй правничої допомоги слід відмовити за недоведеністю.

При цьому суд зауважує, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141,263,264,265,268,352,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 21 листопада 2008 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції № 1976 - розірвати.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 704, 80 ( сімсот чотири грн. 80 коп)

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення зі ОСОБА_2 600 ( шістсот) грн. витрат на праовову допомогу відмовити у зв"язку з їх недоведеністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: 33016, АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання:33016, АДРЕСА_2, інд.код..

Cуддя: