КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/8447/17
Провадження № 2/552/315/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Миронець О.К.

за участі секретаря судового засідання Ваніної Ю.А.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей, третя особа Орган опіки та піклування Київської районної в м. Полтаві ради

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В позовній заяві посилається на те, що з 11.10.2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбу з відповідачем по справі. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри. У зв'язку з цим сім'я перестала існувати і вона разом із дітьми проживає у Республіці Білорусь у м.Гомель. Просила суд шлюб укладений з ОСОБА_2 розірвати та визначити місце проживання дітей разом з нею у Республіці Білорусь, АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

20.02.2018 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з позивачем не дійшов згоди щодо визначення місця проживання дітей. На даний час, діти проживають з матірю у місті Гомель, Республіка Білорусь, але він бажає щоб діти проживали з ним за адресою м. Полтава, пров. Мясоєдова 1, так як за даною адресою для дітей створені кращі умови проживання ніж в м.Гомель. Крім того, він позбавлений можливості спілкуватись з дітьми, оскільки його дружина перешкоджає йому в цьому. Тому просить суд зобовязати ОСОБА_4 повернути йому дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до України, визначити їх місце проживання дітей разом з батьком за адресою м. Полтава, провулок Мясоєдова 1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позов підтримала та просила суд його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити. Після оголошеної перерви в судовому засіданні до суду не зявилась. ЇЇ представник первісний позов підтримала та просила його задовольнити, в задоволені зустрічного позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 первісний позов визнав частково в частині розірвання шлюбу, в іншій частині просив відмовити, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Київської районної у м. Полтаві ради при ухваленні рішення покладалася на розсуд суду та просила врахувати інтереси дітей.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22.01.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

21.02.2018 року судом винесено ухвалу згідно якої прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до розгляду з первісним позовом, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Київської районної в м. Полтаві ради та закрито підготовче провадження.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що сторони з 11.10.2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На час розгляду справи судом сторони проживають окремо.

Як на час звернення з даним позовом до суду, так і на час розгляду справи судом позивач наполягає на розірванні шлюбу. На примирення не погоджується. Враховуючи, що позивач з відповідачем миритися не бажають, суд вважає, що на час розгляду справи примирення є неможливим.

При вирішенні справи суд також виходить з того, що з урахуванням встановлених фактичних взаємин подружжя відсутні підстави для надання терміну для примирення, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю.

Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі.

Тому позовна вимога про розірвання шлюбу є такою, що підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дітей, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, затвердженого рішенням виконкому від 12.06.2018 року №140, орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю ОСОБА_4.

В судовому засіданні заслухано думку малолітнього ОСОБА_5, який пояснив, що він бажає проживати разом із матірю в Республіці Білорусь.

Згідно акту обстеження житлових умов від 11.01.2018 року за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 створені всі необхідні умови для проживання, розвитку та виховання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Згідно довідок виданих директором школи ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з 01.09.2017 року дійсно є учнями державної установи освіти «Середня школа №1 м.Гомеля», яка знаходиться за адресою м.Гомель, вул. Ілліча 162А.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасники докладають всі зусилля, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.3 Конвенції першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Вирішуючи спір про визначення місця проживання дітей, суд виходить з інтересів самих дітей, враховуючи малолітній вік дітей, думку малолітнього ОСОБА_5, який виявив бажання проживання з матірю. Отже, з урахуванням положень Декларації про права дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8 щодо визначення місця проживання дитини разом з нею, тому зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Крім того, судом враховано той факт, що позивач ОСОБА_4 в добровільному порядку привезла дітей в м. Полтава на літні канікули до батька.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 5700 грн., які сплачені позивачем ОСОБА_4, згідно квитанції від 04.06.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір в сумі 640 гривень, який сплачено при подачі позову підлягає до стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст. 3, 24, 110 112, 161 СК України, ст.ст. 114, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 11.10.2003 року Відділом ЗАГС адміністрації Центрального району м.Гомель, актовий запис №774 між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 (Вайцянкова), ІНФОРМАЦІЯ_4 розірвати.

Прізвище чоловіка після розірвання шлюбу ОСОБА_4, жінки ОСОБА_4.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір»ю ОСОБА_4, за адресою АДРЕСА_3.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 640 грн. судового збору та 5700 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 21.06.2018 року.

СУДДЯ МИРОНЕЦЬ О.К.