Єдиний унікальний номер 243/4692/17 Номер провадження 22-ц/775/500/2018
Єдиний унікальний номер 243/4692/17
Номер провадження 22-ц/775/500/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Жданової В.С. , Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Ситніка Д.Л.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2017 року ( суддя Мірошниченко Л.Є. ) у цивільній справі № 243/4692/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія» ТАС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Слов»янського міськрайонного суду Донецької області з позовом, який в наступному змінив ( а.с. 176), до ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому просив : стягнути у пропорціях, визначених відповідно до чинного законодавства України, з відповідачів ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 92348,85 гривень у якості відшкодування матеріальної шкоди та 100000 гривень у якості відшкодування моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідачів, посилаючись на наступне.

29.07.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль VOLKSWAGEN Caddy, належний на праві власності позивачу.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду від 08.09.2016 року водія ОСОБА_2 визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження ТЗ VOLKSWAGEN Caddy та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Зазначеною постановою встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у трудових правовідносинах з ФОП ОСОБА_3 У наслідок ДТП позивачу спричинені матеріальні збитки в розмірі 154416,43 гривень. Після ДТП ОСОБА_3 визнав свою цивільну відповідальність та за наслідками ДТП повідомив АТ «Страхова компанія» ТАС», яка відшкодувала йому 62667,58 гривень на картковий рахунок. Вважає, що не відшкодована сума складає 92348,85 гривень. Крім того, внаслідок ДТП йому спричинена моральна шкода, яка полягає у позбавленні протягом тривалого часу користування автомобілем, враховуючи наявність у нього 3ї групи інвалідності це впливає на можливість пересування, навіть за продуктами, також він позбавлений можливості надавати допомогу у пересуванні для своїх батьків похилого віку. Поведінка відповідача щодо невідшкодування збитків є цинічною, образливою і принизливою, що також є причиною додаткових моральних страждань. Спричинену йому моральну шкоду він оцінює у 100000 гривень. Вважає, що спричинена йому матеріальна та м оральна шкода повинна бути стягнута з ФОП ОСОБА_3, так як водій ОСОБА_4 перебував з ним у трудових правовідносинах.

Рішенням Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 92348,85 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 10000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 90000 гривень-відмовлено. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 987,48 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 576,48 гривень.

Позивач ОСОБА_1 з рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в які просить його скасувати у частині визначення особи, з якої стягується визначене судом відшкодування матеріальної та моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_3 присуджене судом відшкодування в розмірі: 92348,85 гривень матеріальної шкоди та 10000,00 гривень моральної шкоди, посилаючись на наступне.

Вважає, що судом першої інстанції не встановлено, які саме правовідносини станом на 29.07.2016 року склалися між відповідачами ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Висновок суду, що станом на день ДТП водій ОСОБА_5 не перебував у трудових правовідносинах з ФОП ОСОБА_3 не відповідає і фактичним обставинам справи і обставинам, встановленим судом за результатами розгляду справи. Вважає, що саме власник транспортного засобу- ФОП ОСОБА_3 повинен відповідати за шкоду, спричинену внаслідок дій водія ОСОБА_2, який перебував з ФОП ОСОБА_3 у трудових правовідносинах.

Відповідач ОСОБА_3 з доводами апеляційної скарги не погодився, надав відзив, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає доведеною ту обставину, що на час дорожньо-транспортної пригоди трудові відносини між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були відсутні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні.

Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши докази у справі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій ОСОБА_2, стосовно якого ухвалена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, є обов»язковою для суду лише щодо з»ясування питань , чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Суд визнав не достатнім доказом при визначенні факту перебування у трудових відносинах водія ОСОБА_2 з ФОП ОСОБА_3 : протокол про адміністративне правопорушення від 29.07.2017 року та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, в яких зазначено місце роботи відповідача ОСОБА_2 - водій ПП «Неміш» та прийняв до уваги трудовий договір від 28.11.2016 року, з якого вбачається, що станом на 29.07.2016 року ОСОБА_2 не перебував у трудових правовідносинах з ФОП ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_2, як особа, яка на відповідній правовій підставі, наявністю посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційного документу на транспортний засіб, переданий їй власником ОСОБА_3, володів транспортним засобом- джерелом підвищеної небезпеки, та з вини якого заподіяна шкода, має відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням, а також понесені позивачем по проведенню авто товарознавчого дослідження з оцінки шкоди.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду від 08.09.2016 року ОСОБА_2 визнаний винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження автомобіля марки VOLKSWAGEN Caddy, державний номер НОМЕР_1 та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

З зазначеної постанови вбачається, що в ході розгляду адміністративної справи судом встановлено, що 29 липня 2016 року о 15 годин 30 хвилин ОСОБА_2 в с. Дмитрівка в районі перехрестя вул. Щорса та вул. Восточна керував автомобілем марки МАЗ 837810-042, державний номер НОМЕР_2, з причепом KRONE AZW 18, державний номер НОМЕР_3, не вибрав небезпечну швидкість руху, не урахував дорожню обстановку, особливості вантажу, що перевозиться, у виникненні небезпеки не здійснив заходів для зменшення швидкості безпечної для інших учасників руху, скоїв зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN Caddy, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а їх власникам заподіяна матеріальна шкода (а.с.74).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Керуючись ч.6 ст. 82 ЦПК України, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що у відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП щодо його міста роботи водієм ФОП ОСОБА_3 не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи.

Згідно з ремонтною калькуляцією № 124 від 06.09.2016 р. (а.с. 51-61) і висновком №117 від 06.09.2016 року експертного авто товарознавчого дослідження з оцінки шкоди, проведеної на підставі договору №43 від 06.08.2016 року, укладеного між замовником ОСОБА_1 і представником ТОВ «ЛенКор» (а.с.5), з технічної точки зору вартість матеріальної шкоди, яка заподіяна власнику автомобіля марки VOLKSWAGEN Caddy, державний номер НОМЕР_1, на момент ДТП складає 167380,55 гривень, в тому числі 159461,44 грн.-вартість відновлюваного ремонту, 7919,11 грн. - розмір втрати товарного вигляду (а.с. 6-10).

Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру №189, ОСОБА_1 за послуги по проведенню експертного авто товарознавчого дослідження з оцінки шкоди, проведеної на підставі договору №43 від 06.08.2016 року сплачено 600 грн. (а.с.5, зворот).

Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN Caddy, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво а.с.4.

Відповідач ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки МАЗ 837810-042, державний номер НОМЕР_2, а.с. 12, керування яким під час ДТП на законних підставах здійснював відповідач ОСОБА_2

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника транспортного засобу вантажного автомобілю марки МАЗ 837810-042, державний номер НОМЕР_2, застрахована ПАТ «СГ «ТАС». Поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ № 8581884 від 05.02.2016 року (а.с.97)

З повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 29.07.2016 року, до ПАТ «СГ «ТАС» учасники ДТП ОСОБА_6 та ОСОБА_2 звернулися 01.08.2016 року ( а.с. 131-132).

Згідно виписки по картці/рахунку відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім»я ОСОБА_1, 30.08.2016 року та 01.09.2016 року на карту позивача двома переказами надійшли грошові кошти в рахунок страхового відшкодування на загальну суму 62667,58 грн. ( а.с. 16).

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Ст. 1194 ЦК України передбачає відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Ч.3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини , крім випадків встановлених ч.2 цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків.

Дослідивши докази по справі, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу ОСОБА_6 пошкодженням належного йому автомобіля спричинена матеріальна шкода в розмірі, за винятком відшкодованої страховою компанією, 92348,85 гривень та моральна шкода в розмірі 10000 гривень.

Рішення суду в частині наявності матеріальної та моральної шкоди позивачу ОСОБА_6 та визначених сум відшкодування не оскаржується.

Щодо визначення судом першої інстанції належного відповідача по справі, який повинен відповідати за спричинену позивачу шкоду, суд апеляційної інстанції вважає, що вина водія ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Павлоградського міськрайонного суду від 08.09.2016 року. Висновком №117 від 06.09.2016 року експертного авто-товарознавчого дослідження з оцінки шкоди, проведеної на підставі договору №43 від 06.08.2016 року визначена сума матеріальної шкоди, яка заподіяна власнику автомобіля марки VOLKSWAGEN Caddy, державний номер НОМЕР_1, на момент ДТП - 167380,55 гривень. ПАТ «СГ «ТАС» позивачу ОСОБА_6 здійснено страхове відшкодування на загальну суму 62667,58 грн.

На підстави викладеного, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України , постанова суду у справі про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_2, яка набрала законної сили, є обов»язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена ця постанова, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення від 29.07.2017 року та постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, в яких зазначено місце роботи відповідача ОСОБА_2-водій ЧП «Неміш», не може вважатися безспірним доказом перебування водія ОСОБА_2 у трудових відносинах з ЧП «Неміш», а повинно оцінюватися судом за ст. 89 ЦПК України.

Так, ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наказу №5-о від 28 листопада 2016 року ПП ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_2 прийнятий на роботу водієм до приватного підприємця ОСОБА_7 з 28 листопада 2016 року (а.с. 40).

З копії трудової книжки ОСОБА_2, яка міститься на а.с. 41,42, вбачається, що 28 листопада 2016 року він прийнятий водієм за трудовим договором № 05216 до ПП ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Чч.1,5,6,7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи.

Дослідивши всі надані сторонами по справі докази в сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновку про недостатність доказів, які б свідчили про перебування під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.07.2016 року, водія ОСОБА_2 у трудових відносинах з ОСОБА_3

На підставі викладеного, з таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується апеляційний суд, оскільки він повністю відповідає встановленим обставинам по справі, здійсненим на підставі всебічного, повного, об»єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів.

Таким чином, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заподіяної позивачу шкоди на підставі ст.ст. 1166,2287, 1188, 1172 ЦК України з відповідача ОСОБА_3, а необхідність стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з водія ОСОБА_2 , який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного встановлення судом першої інстанції правовідносин між відповідачами ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлені всі обставини по справі та правильно визначений належний відповідач по справі, в зв»язку з чим апеляційна скарга позивача ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2017 року за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія» ТАС», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови виготовлений: 24.05.2018 року

Головуючий- суддя: