Справа № 640/4568/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"05" квітня 2018 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі №640/4568/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2018 року представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

1. Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з початку травня 2010 року по 22 грудня 2016 року;

2. Визнати спільною сумісною власністю подружжя:

- нежитлові приміщення підвалу №1, 1а, 2,5, 5а, 5б, 7, 8, 9, 12, 16,18, 19, 21 побутового призначення з окремим входом в житловому будинку літ. «А-5» за адресою: м. Харків, вулиця Пушкінська 42;

- 3-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1;

- нежитлове приміщення 3-го поверху № 19 нежитлової будівлі літ. «А-4» за адресою: м. Харків, вулиця Сумська 78;

- 4-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

3. Визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- 1/2 частку нежитлового приміщення підвалу №1, 1а, 2,5, 5а, 5б, 7, 8, 9, 12,16,18, 19, 21 побутового призначення з окремим входом в житловому будинку літ. «А-5» за адресою: м. Харків, вулиця Пушкінська 42;

- 1/2 частку 3-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1;

- 1/2 частку нежитлового приміщення 3-го поверху № 19 нежитлової будівлі літ. «А-4» за адресою: м. Харків, вулиця Сумська 78;

- 1/2 частку 4-кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2.

4. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

04.04.2018 року до канцелярії суду представник позивача подав заяву, у якій просить вжити заходи забезпечення позову та накласти арешти на:

1) нежитлові приміщення підвалу №1, 1а, 2,5, 5а, 5б, 7, 8, 9, 12, 16,18, 19, 21 побутового призначення з окремим входом в житловому будинку літ. «А-5» за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Пушкінська 42, загальна площа: 200 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності;

2) 3-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3, загальна площа: 64,6 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності;

3) нежитлове приміщення 3- го поверху № 19 нежитлової будівлі літ. «А-4» за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Сумська 78, загальна площа: 71,4 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності;

4) на 4-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_4, загальна площа: 216 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_1 з початку травня 2010 року по 22 грудня 2016 року проживала разом з громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_2 однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. У травні 2010 р. ми разом з ОСОБА_2 вирішили створити сім'ю та почали проживати разом як чоловік і дружина. Вони стали пов'язані з ним спільним побутом, мати взаємні права та обов'язки подружжя, але проживали без реєстрації шлюбу, оскільки у цьому не було потреби. Однак, у грудні 2016 р. між ними почались постійні сварки і непорозуміння, теплі сімейні стосунки зруйнувалися, а з 22 грудня 2016 року вони почали проживати окремо один від одного, подальше проживання однією сім'єю виявилось неможливим, на цьому їх стосунки були розірвані. Згода між ними щодо поділу сумісного майна подружжя досягнута не була, а ОСОБА_2 не допускає її до користування спільним майном. В період спільного проживання вони набули у власність вказане нерухоме майно, отже воно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу. Вона здійснювала підшукування та купівлю нерухомості, займалась організацією ремонту, покупкою меблів. За спільні кошти вони проводили також ремонт нежитлових приміщень по вул. Пушкінській, 42, купували меблі тощо. Таким чином, за час спільного проживання як подружжя ними було придбано: 28.03.2011 квартиру АДРЕСА_5; 28.12.2012 - нежитлові приміщення по вул. Пушкінська 42; 24.07.2013 року - нежитлові приміщення 3-го поверху № 19 по вул. Сумська, 78; 20.08.2013 квартиру АДРЕСА_6. Загалом вартість придбаного ними нерухомого майна, без урахування вартості його ремонту, наповнення меблями і побутовою технікою становить 3 508 000 грн. Вказане майно є спільною сумісною власністю сторін, тому просить визнати за нею право власності на ? частину вказаного нерухомого майна. ОСОБА_2 скасував дозвіл на працевлаштування, тому він безперешкодно покине територію України та здійснить відчуження спільного майна. Як стало відомо, що на веб-сайті «ОLХ.ua» розміщено оголошення про продаж спірного нерухомого майна, яке є об'єктом поділу спільного майна сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження відповідачем майна, що призведе до неможливості виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з предявленням позову або після відкриття провадження у справі.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України). Підстави для виклику сторін для розгляду заяви про забезпечення позову відсутні.

Предметом спору у цій справі є встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка посилається на те, що з початку травня 2010 року по 22 грудня 2016 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, у грудні 2016 р. між ними почались постійні сварки і непорозуміння, а з 22 грудня 2016 року вони почали проживати окремо один від одного, подальше проживання однією сім'єю виявилось неможливим, на цьому їх стосунки були розірвані. Не зумівши врегулювати даний спір у досудовому порядку, позивачка була вимушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

Посилаючись на те, що сторони проживали у вказаний період однією сім'єю, представником позивача до матеріалів справи додані письмові опитування (пояснення) осіб, які зазначали про обізнаність фактичних обставин щодо життя позивача та відповідача.

Як вбачається з довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.04.2018, спірне нерухоме майно, яке позивач просить визнати спільною сумісною власністю, та на яке просить накласти арешт, зареєстровано на праві власності за відповідачем ОСОБА_2, яке набуто у власність в період, який позивачка просить встановити як період спільного проживання однією сімєю.

Також як на підтвердження здійснення витрат на проведення ремонту спірного нерухомого майна, позивачем надані заяви на видачу готівки від 28.12.2012 року на суму 53017 грн., 159860 грн., 479580 грн., які були зняті з банківських рахунків відкритих на її імя.

В заяві позивач також посилається на те, що відповідач є громадянином ОСОБА_4, працював в України на підставі дозволу на працевлаштування і перебував правомірно на території держави відповідно до отриманої посвідки на тимчасове проживання в України ТР 1138133, однак станом на сьогодні, відповідно до листа № 03-566 від 14.02.2018 Державна служба зайнятості повідомила, що наказом Харківського обласного центру зайнятості від 21.11.2017 № 486 було скасовано дозвіл на застосування праці громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_2, що є підставою для скасування посвідки ОСОБА_2, тому він може здійснити відчуження майна, що є предметом поділу з метою ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та в подальшому вільно покинути територію України.

До заяви також додано роздруківки оголошень з веб-сайту «ОLХ.ua», на якому розміщено оголошення про продаж спірного нерухомого майна, яке, як зазначає позивач, є об'єктом поділу спільного майна сторін, тому є суттєві ризики відчуження спірного майна, що ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову.

Вивчивши подану представником позивача заяву, зазначені аргументи, подані докази, ціну позову 3 508 000 грн. , а також інші обставини справи, суд приходить до висновку про наявність спору між сторонами та про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, яке зареєстровано за відповідачем, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення позову не вбачається, оскільки зазначений засіб забезпечення позову ніяким чином не впливає на можливість користування цим майном.

Керуючись ст.ст. 81, 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

З метою забезпечення позову накласти арешт на нежитлові приміщення підвалу №1, 1а, 2,5, 5а, 5б, 7, 8, 9, 12, 16,18, 19, 21 побутового призначення з окремим входом в житловому будинку літ. «А-5» за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Пушкінська 42, загальна площа: 200 кв.м., що належить ОСОБА_2 (ІПН) на праві приватної власності.

З метою забезпечення позову накласти арешт на 3-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3, загальна площа: 64,6 кв.м., що належить ОСОБА_2 (ІПН) на праві приватної власності.

З метою забезпечення позову накласти арешт на нежитлове приміщення 3-го поверху №19 нежитлової будівлі літ. «А-4» за адресою: Харківська обл., м. Харків, вулиця Сумська 78, загальна площа: 71,4 кв.м., що належить ОСОБА_2 (ІПН) на праві приватної власності.

З метою забезпечення позову накласти арешт на 4-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_4, загальна площа: 216 кв.м., що належить ОСОБА_2 (ІПН) на праві приватної власності.

Позивач ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, 61002, АДРЕСА_7.

Відповідач ОСОБА_2, ІПН, АДРЕСА_8.

Строк предявлення ухвали до виконання становить три роки.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її підписання. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя -