справа № 361/7059/16-ц
провадження № 2-з/361/47/18
УХВАЛА

23 квітня 2018 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Київської філії № 1 Відкритого акціонерного товариства Універсал Банк (далі ВАТ Універсал Банк), Публічного акціонерного товариства Універсал Банк (далі ПАТ Універсал Банк або ОСОБА_2), приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання недійсною додаткової угоди, скасування державної реєстрації угоди, скасування реєстрації обтяження щодо земельної ділянки та застосування наслідків недійсності правочину.

Предметом позову у справі є визнання недійсною Додаткової угоди № 1 від 30 листопада 2007 року, укладеної між ВАТ Універсал Банк і ОСОБА_1, посвідченої приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованої в реєстрі за № 12490 (далі Додаткова угода № 1); скасування державної реєстрації даної угоди; скасування реєстрації обтяження щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська область, Броварський район, смт Велика Димерка, вулиця Леніна, 109, застосування правових наслідків недійсності вказаної Додаткової угоди № 1.

20 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_5 подала до суду заяву, у якій просить до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі вжити наступні заходи забезпечення вказаного позову:

зупинити дію оспорюваної Додаткової угоди № 1 від 30 листопада 2007 року;

заборонити ПАТ Універсал Банк вчиняти дії, щодо продажу/передачі третім особам права вимоги на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, смт Велика Димерка, вулиця Леніна, 109, кадастровий номер :01:065:0002, яка є предметом іпотеки за іпотечним договором № 2387 від 15 червня 2007 року у редакції оспорюваної Додаткової угоди № 1 від 30 листопада 2007 року.

В обґрунтування заяви зазначала, що листом від 04 квітня 2018 року за № 04/04/18-1 директор Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Фактор Плюс (далі ТОВ ФК Фактор Плюс) ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_7 про те, що ТОВ ФК Фактор Плюс у березні 2018 року звернулось до ПАТ Універсал Банк із пропозицією придбати права вимоги до фізичної особи ОСОБА_7 за кредитними договорами від 15 червня 2007 року № 06/2359Г-01к-07, № 06/2359Г-02к-07 і № 06/2359Г-03к-07 від 15 червня 2007 року та від 30 листопада 2007 року № 06/2359Г-04к-07, а також прав вимоги за усіма договорами забезпечення. Також їх повідомлено про те, що з ПАТ Універсал Банк проводяться переговори щодо можливості викупу зазначених прав вимоги або інших умов Банку стосовно ймовірного укладання угоди. Наведене свідчить, що право вимоги за іпотечним договором може бути передано третій особі, що призведене до ускладнення або неможливості виконання рішення суду у даній справі. Через укладення додаткових угод необхідно буде прикладати додаткових зусиль і часу для їх скасування. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та/або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся до суду, стане неможливим.

Розглянувши заяву ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, суд встановив такі факти та дійшов наступних висновків суд дійшов наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексом заходів забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

За змістом і формою заява про забезпечення позову має відповідати вимогам, викладеним у ч. 1 ст. 151 ЦПК України, та містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Із листа ТОВ ФК Фактор Плюс від 04 квітня 2018 року за № 04/04/18-1, направленого на адресу ОСОБА_7 та ОСОБА_8, вбачається, що у березні 2018 року ТОВ ФК Фактор Плюс звернулося до ПАТ ОСОБА_2 із пропозицією придбання прав вимоги до фізичної особи ОСОБА_7 за укладеними кредитними договорами та договорами забезпечення, між ТОВ ФК Фактор Плюс і ПАТ ОСОБА_2 ведуться переговори щодо можливості викупу зазначених прав, тому з метою уникнення можливих спорів у майбутньому ОСОБА_7 та ОСОБА_1 цим товариством пропонується закріпити їхні наміри шляхом укладення попереднього договору врегулювання заборгованості.

Наведене вище свідчить про те, що ТОВ ФК Фактор Плюс з пропозицією викупу прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до ПАТ ОСОБА_2 звернулося за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 та ОСОБА_1, діючи в інтересах останніх.

Пленум Верховного Суду України в абз. 1, 3 п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Позивач ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову, посилаючись на обставини щодо визнання недійсною Додаткової угоди № 1, яка є предметом судового розгляду, не наводить обставин у звязку з якими необхідно забезпечити позов шляхом зупинення дії оспорюваної позивачем цієї угоди, що свідчить про невідповідність поданої нею заяви про забезпечення позову вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 516 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не містить заява ОСОБА_1 й обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом заборони ПАТ ОСОБА_2 вчиняти дії щодо продажу/передачі прав вимоги на земельну ділянку третім особам, зокрема ТОВ ФК Фактор Плюс, яке, як вбачається з доданого до заяви листа, діє в інтересах позивача.

Не зазначена ОСОБА_1 у заяві також і ціна позову, про забезпечення якого просить заявник.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України не відповідає.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 153, 259, 260 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути позивачеві.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дутчак І. М.