РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

Головуючого судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

представника позивача відповідача ОСОБА_1,

відповідача позивача ОСОБА_2,

представника відповідача позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ речей побутового вжитку

встановив :

08 червня 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя в якому, уточнивши вимоги, просить розподілити спільне майно сторін як подружжя - автомобіль Citroen Jumper, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN VF7BZWJYB86307611. А саме залишити автомобіль Citroen Jumper, 2006 р.в. у власності відповідача ОСОБА_2, а на її користь стягнути компенсацію його частки в спільному майні подружжя в сумі 59 327,15 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007 року, який був розірваний 11.01.2017 року. У шлюбі за спільні кошти ними був придбаний автомобіль Citroen Jumper, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN VF7BZWJYB86307611 за 5000 (пять) тисяч доларів США, а оскільки таким автомобілем користується відповідач, просить стягнути з нього на її користь грошову компенсацію за такий.

17.10.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про поділ речей побутового вжитку, в якому, зазначає, що у шлюбі ними були придбані речі побутового вжитку, а саме стіл кухонний розкладний 1700 грн., шафа 2400 грн., пральна машина Zanussi 4999,00 грн., блендер 531 грн., сушка для фруктів 610 грн., дві мультиварки 1290 грн., МФУ Canon MP 250 689 грн., МФУ Canon Pixma MP 210- 899 грн., кабель НАМА 450 29,00 грн., епілятор 650 грн., пилосос FC 6844 2 652 грн., мяка частина 8 000 грн., телевізор 3 940 грн., два носії інформації 37, 35 грн. та 22,90 грн., страховка «Мастерсервіс» 249 грн., БПФ струменевий (принтер) 670 грн., бездротовий маршрутизатор 284,90 грн., кабель бравіс 48,90 грн., холодильник Samsung 5 121 грн., холодильник General Frost 1779, 20 грн., морозильна камера 3130 грн., морозильна камера ВЕКО Р8А- 13000 - 2400,00 грн., магнітола 334 грн., цифрова камера 984 грн., карта памяті 137 грн. та 177,22 грн., чохол 52 грн., компютер 3 699 грн., монітор 1499 грн., клавіатура та миш 129 грн., вішакова дошка 700,00грн., дзеркало 270,00грн., пуф приліжковий 300,00грн., кухонний куточок 1700,00грн., матрас Мехіко 1500,00грн., картридж 318,90грн., пароварка Тефаль - 756,90грн., всього на 45 060, 17 грн.

Зазначає, що перед розірванням шлюбу вони вирішили добровільно поділити майно, а саме що автомобіль залишиться йому а речі побутового вжитку забере відповідач. Хоча автомобіль був придбаний лише за його кошти від продажу автомобіля який він придбав до шлюбу. А тому просить дані речі залишити ОСОБА_4, стягнувши з неї на його користь половину вартості зазначеного майна в сумі 22 530, 09 грн.

В судовому засіданні представник позивача - відповідача за первісним позовом вимоги позовної заяви підтримала та просила задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, щодо задоволення зустрічного позову заперечила та просила відмовити в задоволення такого, оскільки перелічені ОСОБА_2 речі у зустрічній позовній заяві вони не придбавали. Зазначає, що у них були речі побутового вжитку, однак не ті, що зазначає ОСОБА_2 До того ж, такі речі побутового вжитку залишилися вдома у ОСОБА_2 і вона нічого звідти не забирала при переїзді, а лише свої особисті речі. Добавила, що не зрозуміло для чого сторонам два холодильника, дві морозильних камери, дві мультиварки, дві камери та два принтера на 60 кв.м. площі, де вони проживали у двох, що викликає сумніви в достовірності заявлених вимог, оскільки такі речі вони взагалі не купували.

В судовому засіданні відповідач позивач ОСОБА_2 та його представник щодо задоволення первісного позову заперечили, ОСОБА_2 зазначив, що автомобіль дійсно був придбаний у шлюбі, однак половину коштів на придбання такого були його особистими від продажу автомобіля який він придбав до шлюбу. Зустрічний позов просить задовольнити з підстав наведених у позові, зазначивши, що усі речі побутового вжитку були придбані у шлюбі, однак такі речі при переїзді вивезла ОСОБА_4, не залишивши йому нічого, а тому просить стягнути половину вартості таких речей.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, у звязку із наступним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 02.06.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 11.01.2017 року, що вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 031592 та копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БВ № 077600.

Щодо первісного позову, то такий слід задовольнити частково, у звязку із наступним.

Так, 22.10.2015 р. у шлюбі сторонами був придбаний автомобіль Citroen Jumper, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN VF7BZWJYB86307611 за 42 000 грн., який оформлений на ОСОБА_2, що вбачається із листа регіонального сервісного центру в Хмельницькій області від 19.06.2017 р. та довідки рахунок № 357325.

Вартість даного авто станом на 20.03.2018 р. складає 118 654, 30 грн., що вбачається із висновку експертного дослідження № 108/18.

У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15.

Так, автомобіль Citroen Jumper, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN VF7BZWJYB86307611 є обєктом спільної сумісної власності сторін як подружжя. Дане майно було придбане сторонами під час шлюбу за спільні кошти, про що було встановлено в судовому засіданні.

При цьому відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів того, що такий автомобіль був придбаний лише за його кошти.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою.

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст. 364 ЦК України.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України розяснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, пятої статті 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною пятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль Citroen Jumper, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN VF7BZWJYB86307611 є неподільним, згоди щодо його поділу сторони не досягли, відсутня згода на компенсацію, кошти не внесені на депозитний рахунок суду, тому суд приходить до висновку про визначення ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Щодо зустрічного позову, то в задоволенні такого слід відмовити у звязку із наступним.

Так, ОСОБА_2 зазначає, що ними у шлюбу було придбано наступне майно, саме стіл кухонний розкладний 1700 грн., шафа 2400 грн., пральна машина Zanussi 4999,00 грн., блендер 531 грн., сушка для фруктів 610 грн., дві мультиварки 1290 грн., МФУ Canon MP 250 689 грн., МФУ Canon Pixma MP 210- 899 грн., кабель НАМА 450 29,00 грн., епілятор 650 грн., пилосос FC 6844 2 652 грн., мяка частина 8 000 грн., телевізор 3 940 грн., два носії інформації 37,35 грн. та 22,90 грн., страховка «Мастерсервіс» 249 грн., БПФ струменевий (принтер) 670 грн., бездротовий маршрутизатор 284,90 грн., кабель бравіс 48,90 грн., холодильник Samsung 5 121 грн., холодильник General Frost 1779, 20 грн., морозильна камера 3130 грн., морозильна камера ВЕКО Р8А- 13000 - 2400,00грн., магнітола 334 грн., цифрова камера 984 грн., карта памяті 137 грн. та 177,22 грн., чохол 52 грн., компютер 3 699 грн., монітор 1499 грн., клавіатура та миш 129 грн., вішакова дошка 700,00грн., дзеркало 270,00грн., пуф приліжковий 300,00грн., кухонний куточок 1700,00грн., матрас Мехіко 1500,00грн., картридж 318,90грн., пароварка Тефаль - 756,90грн., всього на 45 060, 17 грн., які ОСОБА_4 вивезла з його будинку, долучивши копії накладних та квитанцій.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя можуть бути також і речі побутового вжитку.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК) .

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, квитанції та накладні, які долучив ОСОБА_2 на обґрунтування своїх вимог, не містять відомостей, що таке майно було придбано саме подружжям і що воно було у їх використанні.

До того ж, більша частина із них не свідчить взагалі про оплату вартості таких речей та хто такі речі придбавав.

Не надано доказів і того, що такі речі вивезла ОСОБА_4 при переїзді.

А покази свідка ОСОБА_5, яка показала в судовому засідання, що бачила як виїжджала ОСОБА_4 і вивозила дошки з під меблів, і більше нічого не бачила, не свідчать, що ОСОБА_4 вивезла усі речі, на які вказує ОСОБА_2 і що взагалі такі речі у них були.

При цьому свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні вказали, що перелічених ОСОБА_2 речей у подружжя не було. До того ж, їх житлова площа не дозволяла розмістити таку кількість техніки. Деякі речі побутового вжитку були, але такі ОСОБА_4 при переїзді не забирала, навіть залишила ще й ті які були її особистими речами.

А свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що давала подружжю свою картку на знижку для придбання побутової техніки, однак що саме вони купували їй не відомо. Вдома у них була дуже давно, на той момент щось із побутової техніки було.

Так, жодних доказів набуття сторонами у шлюбі речей побутового вжитку, які вказує ОСОБА_2 та існування цього майна на час розгляду справи суду не надано, ці обставини відповідачем не визнані, а тому вимоги позивача про поділ таких, суд вважає недоведеними.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючи те, що доказів на підтвердження придбання речей побутового вжитку подружжям, наявності такого майна та його вивезення відповідачем, позивачем надано не було, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258-273 ЦПК України, ст. ст. 57, 60 СК України, суд -

ухвалив:

Первісний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.к. НОМЕР_2, АДРЕСА_1) право власності на ? частку автомобіля Citroen Jumper, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN VF7BZWJYB86307611.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.к. НОМЕР_3, АДРЕСА_1) право власності на ? частку автомобіля Citroen Jumper, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN VF7BZWJYB86307611.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.к. НОМЕР_3, АДРЕСА_1)) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.к. НОМЕР_2, АДРЕСА_1) 480 грн. судового збору.

В іншій частині відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ речей побутового вжитку, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції- Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 22.06.2018 р.

Суддя