Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1904/14-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 59 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/1904/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання передати у власність майно та стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 4 липня 2018 року, постановлене під головуванням судді Сингаївського О.П.,

В С Т А Н О В ИВ :

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 25 серпня 2008 року надав ОСОБА_2 кошти в розмірі 237500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день надання позики складало 1151875 грн. Дані кошти були надані для спільної діяльності, а саме для організації деревопереробного підприємства, яке знаходиться по АДРЕСА_2.

Оскільки зобов'язання про спільну діяльність ОСОБА_2 не виконувалося, він був змушений звернутися з проханням повернути кошти, проте відповідач повідомив, що необхідних коштів у нього немає, та що за кошти, які він отримав, було придбане технологічне обладнання, а саме

1)пилораму рамну Р-63, модель УЛ63 УХОЗ;

2)лісопильну раму ЛРВ;

3)напівавтоматичний прес для зрощення МНВ 1546, заводський номер 0605168, в кількості 2 шт.;

4)торчувальний верстат MJ241, заводський номер 0601058 та 0601055 в кількості 2 шт.;

5)шипорізний верстат МХВ 3812, заводський номер 00512221 та 00512548 в кількості 2 шт.;

6)рейсмусовий верстат СР 12-3, заводський номер 624;

7)верстат для нанесення клею, модель МН 6540, заводський номер 0506168;

8)напівавтоматичний прес вертикальний в кількості 2 шт.;

9)прес віяльний, модель МН 19, кран ККТ-5;

10) котел опалювальний водонагрівний, модель КВ (а) 0-50, заводський номер 74;

11) матеріали для будівництва (металоконструкції та сандвіч панелі);

12) ємність металічна (в комплекті циклон, стойки) в кількості 2 шт.;

13) верстат чотирьохсторонній МВ 40156, заводський номер 200606008;

14) автоматичну сушильну камеру DNR.

ОСОБА_1 також зазначає, що загальна вартість майна складає 1645000 грн. й відповідач запропонував йому виконати своє зобов'язання щодо повернення боргу шляхом надання цього майна в рахунок сплати боргу, на що він погодився. Згідно з накладними від 30 серпня 2011 року йому було передано наступне майно:

1) верстат стрічкопильний №46;

2) верстат РТ - 45 №00007072;

3) циркулярну пилу (пилораму) Р - 063 №220 в кількості - 2 шт.;

4) верстат багатопильний ЦМ 80 №52, №333;

5) верстат чотирьохсторонній DN 615 (виробництво «Worlgrup» країни Тайвань) МВ 4015Х6 №20006008;

6) напівавтоматичний прес вертикальний в кількості - 2 шт.;

7) верстат для нанесення клею, модель МН 6540, заводський номер 0506168;

8) торчувальний верстат MJ241, заводський номер 0601058 та 0601055 в кількості - 2шт.;

9) шипорізний верстат МХВ 3812, заводський номер 00512221 та 00512548, в кількості - 2 шт.;

10) ємкість металічну (в комплекті циклон, стойки) в кількості - 2 шт.;

11) верстат - прес повздовжнього зрощування МНВ 1545 №0604293;

12) кран козловий ККТ - 5;

13) котел опалювальний водонагрівний, модель КВ (а) О-50, заводський номер 74;

14) матеріали для будівництва (металоконструкції та сандвіч панелі);

15) навантажувач "Балканкар" - 3 тонний.

Позивач також пояснює, що у володіння вищевказане майно він так і не отримав. Наявність вказаного майна та місцезнаходження його на підприємстві відповідача, розташованого в м. Житомирі по вул. Ватутіна, №55-б, підтверджується актом опису й арешту майна від 21 грудня 2011 року, складеним державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_3

Враховуючи вищезазначене, просив зобов'язати ОСОБА_2 передати йому у власність: верстат стрічкопильний №46; верстат РТ - 45 №00007072; циркулярну пилу (пилораму) Р - 063 №220 в кількості - 2 шт.; верстат багатопильний ЦМ 80 №52, №333; верстат чотирьохсторонній DN 615 (виробництво «Worlgrup» країни Тайвань) МВ 4015Х6 №20006008; напівавтоматичний прес вертикальний в кількості - 2 шт.; верстат для нанесення клею, модель МН 6540, заводський номер 0506168; торчувальні верстати MJ241, заводський номер 0601058 та 0601055 в кількості - 2шт.; шипорізні верстати МХВ 3812, заводський номер 00512221 та 00512548, в кількості - 2 шт.; ємкість металічну (в комплекті циклон, стойки) в кількості - 2 шт.; верстат - прес повздовжнього зрощування МНВ 1545 №0604293; кран козловий ККТ - 5; котел опалювальний водонагрівний, модель КВ (а) О-50, заводський номер 74; матеріали для будівництва (металоконструкції та сандвіч панелі); відвантажувач Балканкар - 3 тонний.

Окрім того, у липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому зазначив, що на підтвердження отримання від нього суми боргу у розмірі 237500 доларів США відповідач надав письмову розписку. Факт отримання відповідачем вказаної суми також підтверджується рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2013 року у справі № 296/3829/12-ц.

Оскільки зазначені кошти не були сплачені ОСОБА_2, а вартість майна, яке підлягає поверненню, на даний час становить 1619000 грн., враховуючи офіційний курс долара по відношенню до національної валюти, позивач, уточнивши вимоги, просив стягнути з відповідача на свою користь 806759 грн. 94 коп.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2014 року справу №296/1904/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання передати майно у володіння об'єднано зі справою №296/6634/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 806759,94 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 4 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 2 квітня 2014 року у вигляді накладення арешту на належне відповідачеві рухоме майно, а також заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали суду від 23 березня 2016 року у вигляді заборони відповідачеві відчужувати у будь-який спосіб 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення, виключивши з нього обставини, встановлені судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, наголошує про відсутність предмета спору, оскільки відсутня розписка на підтвердження отримання ним коштів. Надана позивачем копія розписки не містить даних, які б надали можливість ідентифікувати сторони. Крім того, зі змісту наданої розписки вбачається, що він отримав кошти у ОСОБА_1 у спільну діяльність без будь-якого зобов'язання щодо їх повернення, отже, відповідна розписка не являється борговим документом та не породжує обов'язку щодо повернення коштів, а також передачі будь-якого майна на виконання неіснуючих боргових зобов'язань.

Зазначає, що 31 серпня 2011 року зазначене у накладних майно було передано позивачу та відвантажене на його автомобіль, а аналогічне спірному майно, яке розташоване по АДРЕСА_2, належить третій особі - ОСОБА_4, а тому підстави для передачі його позивачу відсутні.

Вважає, що судом не надано оцінки тій обставині, що предметом дослідження судової експертизи, проведеної за клопотанням позивача, було майно, яке належить ОСОБА_4, й правомірно заходиться на підприємстві по АДРЕСА_2. При цьому, ОСОБА_4 не була залучена до участі у справі.

Отже, зі змісту рішення вбачається, що між ним та позивачем існують боргові зобов'язання у розмірі 237500 дол. США, й між ними укладений правочин щодо передачі у власність відповідачеві рухомого майна.

Окрім того, суд встановив, що рухоме майно, єдиним власником якого є ОСОБА_4, належить позивачеві, та це майно не було передане ОСОБА_1, й на даний час між ними відсутній спір щодо даного майна.

Зазначені висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказав, що долучена до матеріалів справи копія розписки підтверджує факт отримання відповідачем від ОСОБА_1 коштів у розмірі 237500 дол. США. Підписаний сторонами акт приймання-передачі рухомого майна також вказує на наявність боргових зобов'язань ОСОБА_2 перед позивачем.

Дійсність договору позики та відсутність між сторонами спору щодо даного рухомого майна також підтверджена рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2013 року.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_5 не довів належними та допустимими доказами належність вказаного рухомого майна ОСОБА_4

Окрім того, вимоги апеляційної скарги є нечіткими та не узгоджуються з положеннями цивільного процесуального законодавства.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу, пояснивши, що спірні правовідносини жодним чином не пов'язані з договором позики, оскільки дійсно мав місце договір про спільну сумісну підприємницьку діяльність, на виконання якого позивачем надані кошти у розмірі 237500 дол. США.

Представник відповідача зауважила, що будь-яких зобов'язань перед позивачем щодо повернення цих коштів у ОСОБА_2 не виникло. Проте, зазначене у накладних рухоме майно було передане відповідачем ОСОБА_1, оскільки з об'єктивних причин підприємницька діяльність спільно сторонами не здійснювалась. При передачі цього майна у накладних не були вказані номери на устаткуванні, нанесені виробником. Водночас, перелік майна у позові зазначений з посиланням на номери виробника. При цьому майно, яке, на думку позивача, підлягає поверненню йому, за своїми ідентифікуючими ознаками є тотожним рухомому майну, яке належить ОСОБА_4

Таким чином, хоча суд й відмовив у позові, проте, встановивши наявність між сторонами боргових зобов'язань та визнавши за позивачем право власності на дане рухоме майно, порушив право відповідача та ОСОБА_4

Зазначені обставини встановлені судом з порушенням вимог матеріального та процесуального права й в подальшому матимуть преюдиційне значення під час вирішення інших спірних правовідносин між цими ж сторонами.

Представник позивача в судовому засіданні не визнав апеляційну скаргу, пояснивши, що наявність між сторонами правовідносин, пов'язаних з договором позики, встановлена рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2013 року.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, його представника, а також представника ОСОБА_1, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Долучена до матеріалів справи копія розписки містить інформацію про те, що 25 травня 2008 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 237500 доларів США у спільну роботу.

В судовому засіданні досліджувалась копія акта приймання-передачі майна від 31 серпня 2011 року, зміст якого свідчить про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 в рахунок повернення боргу на суму 237500 доларів США наступне майно: 1) кран ККТ-5, вартістю 80000 грн.; 2) котел паливний КВ М(а)-0,50, вартістю 110000 грн.; 3) будівельні матеріали металоконструкції, сандвіч панелі на суму 800000 грн.; 4) відвантажувач б/н, вартістю 48 000 грн.; 5) верстат стрічкопильний стрічка, вартістю 18000 грн.; 6) раму тарна РТ 45, вартістю 45000 грн.; 7) пилораму рамну Р63, 2 шт., вартістю 28000 грн.; 8) багатопильний верстат, вартістю 24000 грн.; 9) верстат чотирьохсторонній, вартістю 125000 грн.; 10) верстат прес, 2 шт., вартістю 135000 грн.; 11) верстат для нанесення клею, вартістю 10000 грн.; 12) торчувальний верстат, 2 шт., вартістю 17000 грн.; 13) шипорізний верстат, 2 шт., вартістю 55 000 грн.; 14) ємкості металічні, 2 шт., в комплекті бункер, циклон кріплення, стійки, вартістю 30000 грн.; 15) лінію зрощування, 2 шт. вартістю 120000 грн., а всього майна на суму 1645000 грн.

Вартість вищезазначеного майна сторони оцінили на загальну суму, еквівалентну 237500 дол. США.

Даним актом сторони підтверджують, що зазначене майно вибуло із володіння ОСОБА_2 та перейшло у повне володіння ОСОБА_1, завантажене на транспортні засоби останнього і перебуває у його повному володінні. При завантаженні на транспортні засоби майно ушкоджене не було і цінності не втратило.

Цим актом сторони також підтверджують, що ОСОБА_2 виконав у повному обсязі боргові зобов'язання перед ОСОБА_1

Сторони також підтверджують, що майнових претензій один до одного не мають і в подальшому з даного приводу мати не будуть.

Перелічене вище майно було відпущено ОСОБА_2 ОСОБА_1, згідно з накладними від 30 серпня 2011 року. (т. 1; а. с. 10).

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №1/3-55 від 10 квітня 2018 року, проведеної за клопотанням позивача, досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1, який розміщений в графі «СТОРОНА - 2 ОСОБА_1 ___» у акті приймання-передачі майна від 31 серпня 2011 року, виконаний ОСОБА_1

Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_2, який розміщений в графі «СТОРОНА - 1 ОСОБА_2 ___» у акті приймання-передачі майна від 31 серпня 2011 року, виконаний ОСОБА_2

При вирішенні даного спору, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене у позові рухоме майно було передане позивачеві у власність на підставі зазначеного вище акта приймання-передачі від 31 серпня 2011 року в рахунок погашення боргу у розмірі 237500 грн.

Однак, такий висновок не узгоджується з матеріалами справи, оскільки у акті приймання-передачі майно зазначене без вказівки номерів виробника, й більшість обладнання та устаткування не містить марки ( типу, моделі), що позбавляє суд можливості ідентифікувати це майно за індивідуально визначеними або родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Оскільки у акті приймання-передачі не зазначені індивідуальні ознаки рухомого майна, відсутні підстави стверджувати про передачу відповідачем ОСОБА_1 зазначеного у позовній заяві майна.

Заперечуючи проти позову, відповідач надав суду копію договору купівлі-продажу, укладеного 1 жовтня 2011 року між ним та ОСОБА_4, за умовами якого остання набула права власності на рухоме майно, до переліку якого, зокрема, входить також: верстат стрічкопильний №46; верстат РТ - 45 №00007072; циркулярна пила (пилорама) Р - 063 №220 ; верстати багатопильні ЦМ 80 №52 та №333; верстат чотирьохсторонній DN 615 (виробництво «Worlgrup» країни Тайвань) МВ 4015Х6 №20006008; верстат для нанесення клею, модель МН 6540; торчувальні верстати MJ241, заводський номер 0601058 та 0601055; шипорізні верстати МХВ 3812, заводський номер 00512221 та 00512548; верстат - прес повздовжнього зрощування МНВ 1545 №0604293; кран козловий ККТ - 5; котел опалювальний водонагрівний, модель КВ М (а) О-50, заводський номер 74; відвантажувач Балканкар - 3 тонний.

Вартість рухомого майна сторони визначили у розмірі 50000 грн.

Зазначений договір укладений у простій письмовій формі, що не суперечить вимогам цивільного законодавства.

Зміст даного договору свідчить про те, що у переліку набутого ОСОБА_4 обладнання й устаткування зазначене, поряд з іншим, майно, яке позивач просить повернути йому у власність на виконання боргових зобов'язань. При цьому, ОСОБА_4 не була залучена до участі у справі.

Окрім того, з копії розписки, на яку посилається позивач, вбачається, що кошти у сумі 237500 дол. США були надані ОСОБА_2 з метою сумісної роботи.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 у позовній заяві також зазначив, що кошти передавались ним для спільної діяльності, а саме для організації деревопереробного підприємства.

Зазначену обставину також підтвердив в судовому засіданні й відповідач.

Відповідно до ст.1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів.

Статтею 1131 ЦК України також визначено, що договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі.

Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що кошти передавались для спільної діяльності сторін. При цьому, письмова форма договору про спільну діяльність не була дотримана, що відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України не має наслідком його недійсність. Проте, відсутність письмової форми договору позбавляє суд можливості визначити правовий статус коштів, переданих ОСОБА_1 відповідачеві, обов'язки сторін та інші умови. Відтак, відсутні підстави стверджувати про наявність у ОСОБА_2 грошових зобов'язань за договором про спільну діяльність.

Оскільки кошти передавались з метою ведення спільної діяльності, посилання представника позивача на те, що фактично між сторонами існували правовідносини, пов'язані з договором позики, є безпідставним.

Обґрунтовуючи факт укладення між сторонами договору позики, представник позивача послався на зміст заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2013 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дійсними договору позики та договору купівлі-продажу рухомого майна. При вирішенні даного спору суд, зокрема, виходив з того, що недійсність договору позики, укладеного з недотриманням письмової форми, не встановлена. До такого висновку суд дійшов у зв'язку із застосуванням до спірних правовідносин положень ч.2 ст.218 ЦК України. Однак, посилання у рішенні на те, що законом не передбачена недійсність договору позики у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, не встановлює факт існування між сторонами правовідносин, пов'язаних з договором позики.

Та обставина, що у акті приймання-передачі від 31 серпня 2011 року зазначено про передачу рухомого майна відповідачем в рахунок погашення боргу на суму 237500 дол. США, не породжує жодних правових наслідків при вирішенні даного спору з огляду на відсутність письмової форми договору про спільну діяльність.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наведених вище підстав.

Враховуючи вищезазначене, рішення підлягає скасуванню з постановленням нового,- про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 259, 268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 4 липня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення,- про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 3 грудня 2018 року.

Головуюча Судді: