Справа № 314/2780/17
Провадження № 2/314/129/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2018 року м.Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Беспалько Т.Д. розглянувши у приміщені суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

19.07.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом в якому вказано, що 13.10.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за яким Банк надав відповідачу кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ПАТ КБ «Приватбанк» стверджує, що у звязку з порушенням відповідачем умов кредитного договору та неналежного виконання зобовязання, утворилася заборгованість по кредиту, яка станом на 31.05.2017 року становить 21486,66 грн. та складається з наступного: 3238,92 грн. заборгованість за кредитом, 15096,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1890,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 250 грн. штраф (фіксована частина), 1011,27 грн. штраф (процентна складова), 1600,00 грн. судових витрат.

Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.07.2017 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказують, що підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Зазначають, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складають між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Посилаються, що при укладенні кредитного договору керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Вказують, що банк свої зобовязання за договором виконав. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Посилаються, що згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, але відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками і іншими витратами згідно умов договору, тому станом на 31.05.2017 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк») становить 21486,66 гривень.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 19.01.2018 року прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників і проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Від представника відповідача надійшов відзив на позов про стягнення заборгованості, суть якого зводиться до того, що підпис відповідача під Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування карткою відсутній, а отже відсутні докази згоди відповідача на збільшення процентної ставки, пені і на потрійну відповідальність; на боржника покладено подвійну відповідальність (штраф, пеня), що протирічить правовим прозиціям Верховного Суду України у справах № 6-6-47цс12 від 31.10.2012 року; банком не дотримано порядку черговості погашення грошових зобовязань і невірно нараховано проценти та пеню за прострочення сплати процентів; розрахунок заборгованості здійснено невірно.

06.02.2018 року представник відповідача подала заяву про застосування загального строку позовної давності до позовних вимог банку, згідно якого вважає, що позовний строк сплинув 13.10.2011 року.

Позивач направив суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що 13.10.2008 року міжПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за яким Банк надав відповідачу кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 10 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. На підтвердження заборгованості надав виписку по рахунку ОСОБА_1, згідно якої вбачається, що останній частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом», вказав на неправомірність посилання відповідачем на Закон України «Про захист прав споживачів», надав пояснення щодо одночасного нарахування штрафу та пені, просив суд задовольнити позовні вимоги банку.

Сторони про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) до суду не звернулись, а отже суд дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне:

В даних правовідносинах підлягають застосуванню норми ст.ст.253, 256-259, 509, 525-527, 530, 610, 629, 634, 1048-1050, 1054, ч.4 ст.267 ЦК України:

Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

13.10.2008 року ОСОБА_1 звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно п.1.6 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк») із заявою, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

15.07.2010 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку згідно з якою ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку виявив бажання оформити на своє імя платіжну картку кредитку «Універсальну», що підтверджується відповідною анкетою-заявою і Умовами та правилами надання банківських послуг, яка міститься в матеріалах справи. Суд вважає, що відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, був повідомлений про зміст цих умов та правил і про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено в самій анкеті.

За повідомленням ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 13.10.2008 року отримав картки №№ 491181, 147381, 536452, 165528 остання з яких має термін дії до останнього дня місяця 07.2021 року і доказів на спростування цього відповідачем не надано.

Таким чином, між сторонами в силу статей 634, 1046, 1047, 1048, 1054 ЦК України мав місце кредитний договір з обумовленими процентами, одностороння відмова від якого не допускається в силу ст.525 ЦК України і який згідно ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Станом на 31.05.2017 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 21486,66 гривні за кредитним договором б/н від 13.10.2008 року, що складається з 3238,92 грн. заборгованість за кредитом, 15096,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1890,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 250 грн. штраф (фіксована частина), 1011,27 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою по рахунку.

В силу статті 610 ЦК України з боку ОСОБА_1 має місце порушення зобовязання по поверненню кредитних коштів і відповідно до статей 509, 527, 530, 1049, 1050 ЦК України у відповідача виникло зобовязання повернути позику.

Стосовно пропуску позивачем строку позовної давності, про застосування наслідків пропуску якого заявлено відповідачем, слід зазначити наступне.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, визначені нормами ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

З наданої банком роздруківки по проведенню операцій по платіжній картці ОСОБА_1 видно, що 18 березня 2016 року на картковий рахунок відповідача надходили грошові кошти в розмірі 210.00 гривень (поповнення готівкою у терміналі самообслуговування). При цьому, 31 березня 2016 року відбулося автоматичне погашення простроченої заборгованості у розмірі 194.46 гривень. Отже, останнє таке списання банком коштів із рахунку відбулося 31 березня 2016 року. Проведення позивачем такого списання грошових коштів є правомірним, так як здійснювалося банком у межах укладеної угоди. Тому, дату останнього списання коштів у рахунок погашення існуючої заборгованості необхідно вважати останнім платежем.

Враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд із вказаним позовом 19 листопада 2017 року, трирічний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом у сумі 3238,92 гривень і заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 15096,47 гривень позивачем не пропущений. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) і процентів за користування кредитом підлягають задоволенню.

Разом із тим, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 в частині про стягнення суми пені та штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Представник відповідача ОСОБА_1 подала письмове клопотання про відмову у задоволенні позову з посиланням на пропущення позивачем строків звернення до суду.

Положеннями ч. 2 ст. 259 ЦК України визначено, що договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Договір про збільшення строку позовної давності сторонами не укладався. Крім цього, представником позивача не надано доказів на підтвердження того, що в цих Умовах був зазначений збільшений строк позовної давності в момент підписання ОСОБА_1 заяви позичальника або в подальшому такі Умови, зокрема, щодо збільшення строку позовної давності, не змінювалися. Наведене узгоджується з правовою позицією, що викладена у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15.

Отже, суд вважає, що позивачем пропущений строк звернення у суд із позовом у частині стягнення із відповідача ОСОБА_1 неустойки за вказаним вище договором. Тому, у решті позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Крім того, із відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 1600.00 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.76-80, 141, 259, 263-266, 273 ЦПК України, ст.ст. 253, 256-259, 509, 525-527, 530, 610, 629, 1048-1050, 1054, ч.4 ст.267 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: Запорізька область, Вільнянський район, село Матвіївка, вулиця Лесі Українки, буд. 80, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії СВ номер 556847 виданий Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області від 26.04.2003 року на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» рахунок №3111, МФО 305299, адреса 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50 заборгованість по кредитному договору № б/н від 13.10.2008 року у розмірі 18335,39 грн., із них 3238,92 грн. заборгованість за кредитом, 15096,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 1600,00 грн. судового збору.

У решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 - відмовити.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області.

Суддя Тамара Дмитрівна Беспалько

05.04.2018