АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1549/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 638/20166/15-ц за скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Менчиць Наталії Євгенівни, заінтересована особа ОСОБА_3, з апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 листопада 2017 року (суддя Шишкін О.В.), -

встановив:

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду зі скаргою, мотивуючи яку зазначило, що постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі Печерський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) Менчиць Н.Є. від 14 вересня 2017 року накладено на ПАТ КБ «ПриватБанк» у виконавчому провадженні № 54308732 штраф у розмірі 10 200 грн. за невиконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 травня 2016 року про зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_3 грошовими коштами на рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 26 054 грн. 44 коп. та надати можливість зняти вказані грошові кошти із карткового рахунку. Посилаючись на те, що постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 54308732 та про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. на адресу банку не надходили, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило визнати бездіяльність державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Менчиць Н.Є. щодо не направлення копій постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення штрафу незаконною, визнати дії державного виконавця щодо накладення штрафу у розмірі 10200 грн. постановою від 14 вересня 2017 року незаконною, скасувати вказану постанову, зобов'язати державного виконавця дотриматися вимог п.3 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 листопада 2017 року провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просив ухвалу скасувати, справу передати до суду першої інстанції для подальшого розгляду. В обґрунтування скарги зазначив, що відповідно до вимог закону скарга на дії державного виконавця подається до суду, який видав виконавчий документ, а тому має розглядатися Дзержинським районним судом міста Харкова.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що справа за скаргою на дії державного виконавця щодо накладення штрафу не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю, з роз'ясненням заявнику права звернутися до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено розділом VII ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 03 червня 2016 року) відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій. Враховуючи, що відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», частини другої статті 384 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, та керуючись змістом статті 383 ЦПК України, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається із матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржує дії державного виконавця щодо накладення штрафу, а також бездіяльність, яка полягає у не направленні божнику постанов про відкриття виконавчого провадження та іншої постанови про накладення штрафу, у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення, прийнятого у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі з посиланням на пункт 1 частини першої статті 205 ЦПК України, з підстав того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню/, а ухвала суду про закриття провадження у справі - скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 листопада 2017 року скасувати.

Цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 березня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко