АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/2588/17 Головуючий суддя І інстанції Іващенко С. О.
Провадження № 22-ц/790/1559/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 645/2588/17-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про припинення договору іпотеки, вилучення записів із реєстрів,з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 грудня 2017 року(суддя Іващенко С.О.), -

встановив:

У червні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, мотивуючи який зазначили, що 19 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (надалі ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 125 000 доларів США. Того ж дня, з метою належного виконання зобов'язань за вказаним договором, між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є нежитлові приміщення підвалу № 29, 30, 31 в літ. А9, загальною площею 118,1 кв.м., в будинку АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» про стягнення зі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 заборгованості за вказаним кредитним договором відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності, у зв'язку з чим ПАТ «КБ «Надра» втратило право на задоволення майнових вимог за рахунок переданого в іпотеку майна, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просили припинити нотаріально посвідчений договір іпотеки № 6/5/20/2007/980-3/1782, укладений між ВАТ КБ «Надра» і ОСОБА_2, вилучити з реєстру іпотек записи щодо реєстрації вказаного договору іпотеки та з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо заборони на нежитлові приміщення № 29, 30, 31 в літ. А9 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначив, що судом не застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про захист прав споживачів» і не враховано, що позикодавцю заборонено вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Крім того, у зв'язку з ухваленням судом рішення про відмову у стягненні заборгованості за кредитним договором, ПАТ КБ «Надра» позбавлено права вимоги за кредитом та за договором іпотеки.

В поданому до суду відзиві представник ПАТ КБ «Надра» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що сплив позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову у задоволенні позову з цих підстав, не припиняє дію договору іпотеки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, слід дійти висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права..

Судовим розглядом встановлено, що 19 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 6/5/20/2007/840-К/1781, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 125 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,5 % на рік з кінцевим строком повернення до 15 грудня 2022 року (а.с. 12-13).

Того ж дня, на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором між банком та ОСОБА_1, ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки № 6/5/20/2007/980-З/1782, за умовами якого останні передали в іпотеку належні їм на праві власності нежитлові приміщення підвалу № 29, 30, 31 в літ. А9, загальною площею 118,1 кв.м., в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 8-11, 15-19).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення зі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 заборгованості за вказаним вище кредитним договором відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності (а.с. 27-36).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ст. ст. 526, 575, 598, 599, 1048, 1049, 1050 ЦК України та виходив з того, що сплив строків позовної давності за основним зобов'язанням не припиняє дію договору іпотеки, якщо відсутні дані про виконання боржником своїх обов'язків перед банком.

Суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», частини першої статті 572 ЦК України та частини першої статті 575 іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов'язання, зокрема, на підставі виконання.

Пунктом 6.3 укладеного між сторонами у справі договору іпотеки встановлено, що договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання позичальником взятого на себе зобов'язання.

Отже, встановивши, що зобов'язання ОСОБА_2 щодо повернення кредитних коштів банку не виконані, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для припинення іпотеки.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді І.П. Коваленко

А.І. Овсяннікова