УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Астахової О.О.

при секретарі Седик Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, поданої в особі представника ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12.12.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного банку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

31 липня 2017 року представник заявника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 12 грудня 2014 року у справі № 1670/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Мотивуючи тим, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12 грудня 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі та стягнуто з неї на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 698 216, 54 грн. та третейській збір 7382,17 грн.

ОСОБА_1 не була присутньою під час розгляду справи у третейському суді та дізналась про оскаржуване рішення 27 липня 2017 року з постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 14 липня 2017 року №49213961, а тому представник заявника просить розраховувати строк для звернення із заявою про скасування рішення третейського суду починаючи з 27.07.2017 року

Підставою для скасування вказаного рішення третейського суду заявник вказує, що даний спір не підлягав розгляду третейським судом, оскільки не підсудний третейському суду, у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів», а також з огляду на те, що вона не була повідомлена про розгляд справи у Третейському суді у зв»язку із чим була позбавлена можливості надати свої заперечення проти заявлених банком вимог.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення із заявою про скасування рішення третейського суду від 12 грудня 2014 року у справі № 1670/14 та визнано причини пропуску такого строку поважними.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 підтримала подану заяву та просила її задовольнити з підстав викладених в ній.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» Біллерис Ю.О. у судове засідання не з'явився,направив до суду клопотання про повернення заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12.12.2014 року та проведення розгляду справи у його відсутність.

Оскільки участь представника ПАТ «Укрсоцбанк» не є обов»язковою, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали третейської справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12 грудня 2014 року у справі № 1670/14, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 698 216,54 грн. та третейський збір у сумі 7382,17 грн. (а.с. 7-9).

Не погоджуючись із означеним рішенням суду ОСОБА_1 31.07.2017 року звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про його скасування.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1, поданої в особі представника ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12.12.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного банку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1, поданої в особі представника ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12.12.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного банку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду у зв»язку із пропуском строку для звернення до суду без поважних причин.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.11.2017 року скасовано Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року та передано питання на новий розгляд.

15 грудня 2017 року набрав чинності Цивільний процесуальний кодекс України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За нормами ч. 1, 5, 7 ст. 454 ЦПК України, сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев'яноста днів:

1) стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом;

2) особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частино п'ятою або шостою цієї статті повертається.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ПАТ «Укрсоцбанк» Біллерис Ю.О. про повернення заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12.12.2014 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року поновлено заявнику строк на звернення до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12.12.2014 року у справі № 1670/14 на підставі ч. 1 ст. 127 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Як убачається із матеріалів справи, 12 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 839/3/27/38/7-647, за умовами якого остання отримала грошові кошти у сумі 99 000 доларів США зі сплатою 11,75% річних із визначеним умовами договору порядком погашення заборгованості для придбання нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12-18).

Пунктами 6.1, 6.2 договору кредиту № 839/3/27/38/7-647 передбачено, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М.Раскової, 15.

У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» визначено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12.03.2011 року.

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2983-VI передбачено, що після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2630цс 15 у постанові від 03 лютого 2016 року.

Аналогічні правові позиції містяться в постановах Верховного Суду України №6-2892цс15 від 27.01.2016 року, № 6-2712цс15 від 27.01.2016 року, № 6-087цс15 від 18.11.2015 року.

За ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином, на момент прийняття рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків - 12 грудня 2014 року, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Частиною 6 ст. 457 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу суд має право: постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу без змін; постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.

Оскільки на момент прийняття рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків - 12 грудня 2014 року Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), то суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви.

А відтак, рішення Постійно діючого третейського суду від 12 грудня 2014 року у справі № 1670/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає скасуванню в повному обсязі, оскільки така справа не підвідомча третейському суду.

Керуючись ст.ст. 258-261, 263, 454-460, п. 9 Перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про третейські суди», Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1, подану в особі представника ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12.12.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного банку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12 грудня 2014 року у справі №1670/14 за позовом Публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати.

Ухвала суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена в апеляційному порядку, передбаченому для оскарження рішень суду.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

С у д д я :