БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/1623/17
провадження № 2/361/202/18
РІШЕННЯ
Іменем України

06 березня 2018 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого суддіПетришин Н.М.,
за участю секретаря Плиси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -
в с т а н о в и в :
У березні 2017 року до суду звернулася ОСОБА_1 із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 07.10.2006 року укладений шлюб із відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У березні 2014 року відповідач забрав свої особисті речі та залишив їх спільне місце проживання, малолітні діти залишились проживати із позивачем. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.09.2014 року з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дітей, а також 1/9 частку на утримання позивача. 17.02.2015 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами розірваний.
За час перебування у шлюбі подружжям були заощаджені грошові кошти на суму 60 000,00 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп. та 12000,00 (дванадцять тисяч) дол. США 00 центів, що еквівалентно 325200,00 грн. на день подання позову. До цих коштів увійшли кошти, подаровані на весілля, декретні, а також заробітна плата сторін. Під час спільного проживання, тривалий час вказані кошти розміщувались у банківських установах зокрема: ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Альфа-Банк», договори депозитів були оформлені на ім`я відповідача. Але після припинення подружніх відносин, відповідач забрав кошти з рахунків вказаних банківських установ і повідомив позивачу, що ці кошти є його особистою приватною власністю.
Крім того, в період шлюбу, 25.10.2011 року на підставі розпорядженням Броварської районної державної адміністрації Скригонюку Ігорю Володимировичу надано у власність земельну ділянку розміром 0,10 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Київська обл., Броварський район, Русанівська сільська рада, кадастровий номер :02:013:0087, про що 15.03.2012 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, який 16.03.2012 року зареєстрований Управлінням Держкомзему у Броварському районі.
У ході розгляду справи позивач позовні вимоги зменшила, пояснивши, що з наданих банківських виписок видно, що 19.10.2012 року відповідачем відкритий депозитний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк» на який покладено 11 000,00 (одинадцять тисяч) дол. США., 19.10.2013 року по даному депозиту за рік були нараховані відсотки у сумі 1099,39 дол. США, і 19.10.2014 року, ще за один рік, було нараховано відсотків на суму 934,99 дол. США. 20.10.2014 року відповідач розірвав вказаний договір депозиту та перерахував кошти у сумі 13003,65 дол. США на особисту картку з якої в подальшому в період з 20.10.2014 року по 04.11.2014 року зняв зазначені кошти та розпорядився спільним майном на власний розсуд і не в інтересах сім`ї.
Крім того, як видно з виписок наданих ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_2 10.09.2012 року відкрив депозитний рахунок № НОМЕР_2 у цьому банку, а 22.09.2017 року були зняті кошти та відсотки за даним депозитом на загальну суму 14922,75 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот двадцять дві) грн. 75 коп. і використані відповідачем як він зазначив на ремонт будинку своїх батьків.
Також, як видно з виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» на момент припинення сімейних відносин, тобто станом на 04.03.2014 року у відповідача на картковому рахунку НОМЕР_3 були накопичені кошти на суму 13622,12 грн. (тринадцять тисяч шістсот двадцять дві) грн. 12 коп., які є зарплатою відповідача, тому є спільним майном подружжя і використані останнім не в інтересах сім`ї.
У позовній заяві просить: визнати грошові кошти в сумі 11000,00 (одинадцять тисяч) дол. США, на депозитному рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» 19.10.2012 року згідно договору SAMDN9278 та відсотки за цим договором на загальну суму 2003,65 (дві тисячі три) дол. США 65 центів спільним сумісним майном подружжя; визнати грошові кошти в сумі 10500,00 (десять тисяч п`ятсот) грн. на депозитному рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ «Альф-Банк» 10.09.2012 року згідно договору ДФЛ-358255/38 та відсотки за цим договором на суму 4522,75 спільним сумісним майном подружжя; визнати грошові кошти в сумі 13622,12 грн. (тринадцять тисяч шістсот двадцять дві) грн. 12 коп., які знаходились 04.03.2014 року на картці НОМЕР_3 відповідача в ПАТ КБ «ПриватБанк» спільним сумісним майном подружжя. Поділити спільне майно подружжя, стягнувши з відповідача компенсацію вартості ? частини зазначених вище грошових коштів; визнати за позивачем право власності на ? частину земельної ділянки розміром 0,10 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Київська обл., Броварський район, Русанівська сільська рада, кадастровий номер :02:013:0087.
Ухвалою суду від 16 червня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження з первісними позовними вимогами ОСОБА_1 . В обґрунтування позову зазначається, що 14 травня 2008 року позивачем у ВАТ «РОДОВІД БАНК» придбано золотий штампований злиток вагою 50 гр. - 1,61 тройських унцій, а 12 червня 2008 року також придбано у ВАТ «РОДОВІД БАНК» золотий штампований злиток вагою 100 гр. - 3,22 тройських унцій. Після припинення шлюбних відносин, переїжджаючи жити в місто Обухів Київської області, золоті штамповані банківські злитки вагою 50 гр. і 100 гр., залишилися у розпорядженні та користуванні ОСОБА_1 . Станом на 10.05.2017 за офіційним курсом НБУ вартість двох золотих штампованих злитків (банківське золото) вагою 50 гр. та 100 гр., які придбано у шлюбі та є спільним сумісним майном подружжя, становить - 158 692 грн. 91 коп.
Крім того, в 2013 році за спільні (сімейні) кошти за ініціативою позивача сторонами за адресою: АДРЕСА_1 ), побудований двоповерховий гараж (на даний час під номером 271) розмірами: довжина 8,2 м, ширина 4,6 м, висота першого поверху - 3 м, висота другого поверху - 2,5 м. На даний час позивач поміняла замок на гаражі та користується ним особисто та її батьки.
У зустрічному позові ОСОБА_2 просить: визнати золоті штамповані банківські злитки номіналом (вагою) 50 гр. та 100 гр. (загальною вартістю 158692,91 грн.) спільним сумісним майном подружжя; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ? частину вартості золотих штампованих банківських злитків у розмірі 79346,45 грн.; стягнути з ОСОБА_1 ? частину витрат, які були понесені подружжям на будівництво двоповерхового гаража № НОМЕР_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 45993,5 грн.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 доводи позову підтримав з підстав, викладених у позові, просив про задоволення позовних вимог. Зустрічні позовні вимоги вважає недоведеними, тому просить відмовити у їх задоволенні.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що до депозитних коштів у розмірі 12 000 дол. США увійшли також його особисті кошти, накопичені до укладення шлюбу із позивачем. Крім того, вартість золотих злитків та вартість побудованого сторонами гаражу становить 9 459, 61 дол. США. Дане майно перебуває у користуванні позивача, тому вимога про поділ доларового депозиту є безпідставною. Також, на думку відповідача, приватизована ним земельна ділянка у с. Русанів згідно вимог СК України є його особистим майном, тому не підлягає поділу. Просив про задоволення зустрічного позову.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що 07.10.2006 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 . (а.с.7)
Від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8,9).
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.09.2014 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дітей, а також 1/9 частку на утримання дружини.
Відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2015, у справі № 361/9786/14-ц, яке набрало законної сили 02.07.2015, шлюб між сторонами розірваний.
Із вищевказаного судового рішення встановлено, що з 16 березня 2014 року між сторонами припинені шлюбні відносини.
Із наданої інформації з ПАТ «АЛЬФА-БАНК» по депозитним вкладам за період з 01.07.2012 по 15.07.2017 встановлено наступне.
10.09.2012 ОСОБА_2 терміном на один рік був розміщений гривневий депозитний вклад на суму 8500 грн.
20.09.2013 депозитний вклад в розмірі 8500 грн. та нараховані відсотки в розмірі 2000 грн. (разом 10500 грн.) банком повернуті вкладнику. Того ж дня, отримані кошти в сумі 10500 грн. та ще додатково 2000 грн. (разом 12500 грн.) покладені на депозитний рахунок терміном на один рік, що підтверджується копією угоди на розміщення вкладу № ДФЛ-358255/38 від 20.09.2013 в ПАТ «АЛЬФА¬БАНК» (а.с. 43).
23.09.2014 вкладнику повернуто з ПАТ «АЛЬФА-БАНК» депозитний вклад в розмірі та 12500 грн. та 2422 грн. 75 коп. нарахованих відсотків (разом 14922 грн. 75 коп.).(а.с. 149-152)
Із наданої інформації з ПАТ «КБ «ПриватБанк» по депозитним вкладам за період з 01.07.2012 по 15.07.2017 слід зазначити наступне.
19.10.2012 ОСОБА_2 терміном на один рік розміщений доларовий депозит на суму 11000 доларів США., 19.10.2013 депозитний договір автоматично пролонгований ще на один рік.
Починаючи з 20.10.2014 договір закритий і, проводилася видача депозитного вкладу в сумі 11000 доларів США та нарахованих відсотків в сумі 2003,65 доларів США (разом 13003,65 доларів США).
Решта отриманих з ПАТ «КБ «ПриватБанк» документів розшифровують банківські операції по відкритих рахунках по зарплатним проектам - банківським карткам, що були відкриті на ім`я ОСОБА_2 та, на які Національною поліцією України та МВС України перераховувалося грошове забезпечення (заробітна плата).
Як вбачається з роздруківки банківських операцій за банківською карткою НОМЕР_3 , на яку перераховувалася заробітна плата ОСОБА_2 , станом на 16.03.2014 (момент припинення шлюбних відносин) залишок коштів на рахунку складав 11622 грн. 12 коп.
Матеріалами справи встановлено, що 14 травня 2008 року ОСОБА_2 у ВАТ «РОДОВІД БАНК» придбано золотий штампований злиток вагою 50 гр. - 1,61тройських унцій, про що зазначено в касових ордерах. ( а.с.45-48 ).
Також 12 червня 2008 року ОСОБА_2 придбано у ВАТ «РОДОВІД БАНК» золотий штампований злиток вагою 100 гр. - 3,22 тройських унцій, про що зазначено в касових ордерах (а.с. 49-51).
На підставі розпорядженням Броварської районної державної адміністрації №1805 від 25.10.2011 року ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку розміром 0,10 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Київська обл., Броварський район, Русанівська сільська рада, кадастровий номер :02:013:0087, про що 15.03.2012 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, який 16.03.2012 року зареєстрований Управлінням Держкомзему у Броварському районі. (а.с. 79,80).
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що знає відповідача з 2000 року, десь у цей час позичив гроші нього і віддав, пізніше ще 2-3 рази позичав гроші, останній раз у 2005 році віддав борг у розмірі 7 500 грн.
Свідок ОСОБА_7 пояснив, що у 2013 році ОСОБА_2 казав свідку, що будує гараж, консультувався щодо його будівництва, казав, що позичив гроші на гараж, бо не хотів знімати депозитні кошти. Свідок приїжджав до вказаного гаражу, який наприкінці 2013 року був уже майже збудований. Повідомив, що десь у 2014 році був присутній при телефонній розмові ОСОБА_2 з дружиною, і, з такої розмови зрозумів, що гараж дружині не потрібен, а золоті злитки знаходяться у неї. Також пояснив, що у 2014 році відвозив відповідача до колишньої дружини, щоб віддати злитки, однак при передачі не був присутній.
Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключного з цивільного обороту. Також частиною 2 та 3 вказаної статті зазначено, що об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності.
Законом України «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11.01.2011 року, який набрав чинності 08.02.2011 року, статтю 61 Сімейного кодексу України було доповнено ч. 5 такого змісту: «об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації».
В подальшому дана норма була виключена Законом України від 17 травня 2012 року «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року. Даним законом режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, було змінено, а саме ч. 1 ст. 57 СК України доповнено п. 5 відповідно до якого особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
Тобто з даних норм випливає, що правовий режим спірної земельної ділянки змінювався.
У період з 08 лютого 2011 року по 13 червня 2012 року приватизована одним із подружжя земельна ділянка вважалася об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За змістом ст. ст. 68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А, отже, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Отже, враховуючи викладені обставини та норми закону, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що грошові кошти в сумі 11000,00 (одинадцять тисяч) дол. США, які були покладені ОСОБА_2 на депозитний рахунок № НОМЕР_1 відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» 19.10.2012 року згідно договору SAMDN9278, та відсотки за цим договором на загальну суму 2003,65 (дві тисячі три) дол. США 65 центів, а також грошові кошти в сумі 12 500,00 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн., які знаходились в ПАТ «Альф-Банк » згідно договору ДФЛ-358255/38 та відсотки за цим договором на суму 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 75 коп. спільним сумісним майном подружжя.
Доводи відповідача, про те, що грошові кошти у розмірі 1485 дол. США були заощаджені ним до укладення шлюбу, є недоведеними достатніми та належними доказами. Так, довідки про грошове забезпечення ОСОБА_2 на а.с. 130-131 свідчати лише про розмір його доходів за період з 30.07.2001 року по 28.07.2008 року, однак, не підтверджують заощадження коштів у вищевказаному розмірі. Покази свідка ОСОБА_6 також є недостатнім доказом, оскільки до суду не надано жодних доказів того, що грошові кошти у розмірі 7500 грн. були включені до депозиту у розмірі 11 000 дол. США.
Як встановлено вище, на банківську картку НОМЕР_3 перераховувалася заробітна плата ОСОБА_2 , і станом на 16.03.2014 залишок коштів на рахунку складав 11622 грн. 12 коп. Отже, спільною сумісною власністю подружжя є накопичена заробітна плата у розмірі 11622 грн, 12 коп.
При цьому, суд частково бере до уваги доводи відповідача про те, що ним в 2016-2017 роках на картковий рахунок позивача ( ОСОБА_8 ) добровільно були переведені кошти в сумі 6000 грн. (13.09.2016 - 2000 грн., 08.01.2017 - 2000 грн., 08.03.2017-2000 грн.), що підтверджується виписками за банківською карткою НОМЕР_6 , тому кошти у розмірі 4000 грн. із накопиченої заробітної плати уже не є предметом позову. Однак, кошти у розмірі 2000 грн. переведені 08.03.2017 як аліменти, тому суд до уваги їх не бере.
Враховуючи те, що спірна земельна ділянка за адресою: Київська обл., Броварський район, Русанівська сільська рада, набута сторонами за час перебування в шлюбі в період дії норми, передбаченої ч. 5 ст. 61 СК України в редакції Закону України від 11 січня 2011 року № 2913- VI «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08 лютого 2011 року, тому є спільною сумісною власністю подружжя, частки у спільній сумісній власності є рівними, отже, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку земельної ділянки підлягають задоволенню.
Також судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі, відповідачем придбані золоті штамповані банківські злитки номіналом (вагою) 50 гр. та 100 гр., загальною вартістю 158 692, 91 грн., тому таке майно є спільним сумісним майном подружжя. Доводи представника позивача ОСОБА_5 про те, що таке майно є власністю дітей, оскільки придбавалось для них, жодними доказами не підтверджені та не ґрунтуються на вимогах закону.
Так, відповідно до ст. 174 СК України майно, придбане батьками або одним із них для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання тощо), є власністю дитини.
Отже, золоті штамповані банківські злитки не є власністю дітей в аспекті ст. 174 СК України, тому таке майно підлягає поділу між подружжям. Разом з тим, у судовому засіданні представник позивача заперечував наявність у ОСОБА_1 золотих злитків, посилаючись на те, що їх забрав відповідач. При цьому, у судовому засіданні не здобуто достовірних та достатніх доказів на підтвердження перебування злитків у ОСОБА_1 .
Факт знаходження у ОСОБА_1 як на момент припинення шлюбних відносин, так і на даний час золотих банківських злитків загальною вагою 150 грам достовірно не підтверджується ні показами свідка - ОСОБА_7 (допитаного ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ні записом телефонної розмови з представником позивача ( ОСОБА_5 ), яка мала місце 26.10.2015 (диск міститься в матеріалах справи та прослуханий у судовому засіданні).
З огляду на викладене, зустрічні позовні вимоги про стягнення із позивача на користь відповідача компенсації вартості вказаних злитків задоволенню не підлягають.
Зустрічні позовні вимоги про стягнення із позивача ? частини вартості витрат, які були понесені подружжям на будівництво двоповерхового гаража № НОМЕР_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) у сумі 45 993, 50 грн. також задоволенню не підлягають у зв`язку із недоведеністю.
На думку відповідача, факт володіння та користування гаражем, який було побудовано за сімейні кошти, підтверджується тим, що ним було наголошено під час слухання судової справи № 361/5290/14-ц (2/361/2123/14) за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (технічний запис судових засідань по справі № 361/5290/14-ц (2/361/2123/14) виготовлений судом на оптичному носії інформації міститься в матеріалах судової справи), і цей факт не спростований ОСОБА_1 ; також було підтверджено 17.10.2017 свідком ОСОБА_7 .
Разом з тим, вищевказані докази є неналежними та недостатніми, у яких лише йде мова про гараж, однак вони достовірно не підтверджують обставини будівництва, його обсяг та вартість й ін. обставини. При цьому, суд зазначає, що рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст. 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Стаття 79 ЦПК України передбачає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Стаття 80 вищевказаного Кодексу визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За змістом стаття 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, з огляду на викладені обставини та керуючись нормами чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до загального висновку про часткове задоволення первісних вимог ОСОБА_1 та зустрічних вимог ОСОБА_2 .
За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та розмір задоволених та відхилених позовних та зустрічних позовних вимог, суд вважає, що із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню понесені судові витрати у розмірі 1186, 02 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 57, 60, 62, 65, 68, 70 СК України, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) задовольнити частково.
Зустрічний позов ОСОБА_2 (рнокпп: НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) задовольнити частково.
Визнати грошові кошти в сумі 11000,00 (одинадцять тисяч) дол. США, які були покладені ОСОБА_2 на депозитний рахунок № НОМЕР_1 відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» 19.10.2012 року згідно договору SAMDN9278 та відсотки за цим договором на загальну суму 2003,65 (дві тисячі три) дол. США 65 центів спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Визнати грошові кошти в сумі 12 500,00 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн., які були покладені ОСОБА_2 на депозитний рахунок відкритий в ПАТ «Альф-Банк » згідно договору ДФЛ-358255/38 та відсотки за цим договором на суму 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 75 коп. спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Визнати грошові кошти в сумі 11 622 (одинадцять тисяч шістсот двадцять дві) грн. 12 коп., які знаходились 16.03.2014 року на картці НОМЕР_3 відкритій ОСОБА_2 в ПАТ КБ «ПриватБанк» спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Поділити спільне майно подружжя, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини зазначених вище грошових коштів, а саме: 6 501 (шість тисяч п`ятсот один) дол. США 82 центів, що еквівалентно 174 716,41 грн. та 9 272 (дев`ять тисяч двісті сімдесят дві) грн. 44 коп.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,10 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Київська обл., Броварський район, Русанівська сільська рада, кадастровий номер :02:013:0087.
Визнати золоті штамповані банківські злитки номіналом (вагою) 50 гр. та 100 гр., загальною вартістю 158 692, 91 грн., спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 1186, 02 грн.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин