№2/756/500/18
РІШЕННЯ

Іменем України

02 липня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

за участю секретаря Лісовенка О.О.

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору іпотеки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 07.11.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 44.05-10-1055/П, згідно з умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 105000,00 доларів США з відсотковою ставкою 13,50% річних на строк до 06.11.2022. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором кредиту того ж дня між сторонами було укладено іпотечний договір № 44.02-1417/П, за умовами якого в іпотеку банку передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Позичальник не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Станом на 15.09.2015 заборгованість за договором кредиту становить 185086,19 доларів США, що еквівалентно 4063140,66 грн., та складається з наступного: 91679,84 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 62494,15 доларів США - сума заборгованості за відсотками, 12147,83 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 18764,38 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Посилаючись на наведене, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 44.05-10-1055/П від 07.11.2007 в сумі 185086,19 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 4063140,66 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 59,2 кв.м., житловою - 31,5 кв.м.), яка належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, та вирішити питання про розподіл судових витрат.

До початку розгляду справи по суті відповідач пред'явила зустрічний позов до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_3, про визнання іпотечного договору недійсним, який було прийнято до спільного розгляду.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилається на наступне. При укладенні договору кредиту від 07.11.2007 сторони врегулювали питання зміни строку виконання основного зобов'язання та визначили умови повернення коштів. З 27.04.2011 позивальник припинив погашати заборгованість і відповідно до умов договору кредиту повинен був протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі. У березні 2011 року банк звернувся до позивача з вимогою про дострокове погашення боргу, чим змінив строк виконання основного зобов'язання. Вказує, що основне зобов'язання за договором кредиту є припиненим, а тому відсутні підстави для утримання під обтяженням майна позивача. Посилаючись на наведене, просить визнати припиненим іпотечний договір від 07.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., зареєстрований в реєстрі за №5820, укладений в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 44.05-10-1055/П від 07.11.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2

Від представника ПАТ «Укрсоцбанк» Сидорової Ю.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, первісні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_1 зустрічні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечувала, посилаючись на пропуск банком строку позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступне.

07.11.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 44.05-10-1055/П, згідно з умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 105000,00 доларів США з відсотковою ставкою 13,50% річних на строк до 06.11.2022.

За умовами п. 4.1 договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів та повернення кредиту позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період.

Додатковою угодою № 1 від 11.08.2010 до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії сторони змінили графік погашення кредиту.

07.11.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, яка є майновим поручителем зобов'язаннями ОСОБА_3, укладено іпотечний договір № 44.02-1417/П, за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання всіх зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 44.05-10-1055/П, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, нерухоме майно, яким є двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Згідно з п. 4.2 договору іпотеки у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

За умовами п. 4.6. договору іпотеки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється, зокрема, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Договір іпотеки укладений між сторонами в письмовій формі, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кравченко І.С., реєстровий № 5820.

У відповідності до положення ст. 526 ЦПК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою та змінюваною. Тип процентної ставки визначається договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки, (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з отриманням в кредит грошових коштів, на підставі підписаного третьою особою договору кредиту.

На виконання договірних зобов'язань банком позичальнику надано в кредит грошові кошти на загальну суму 105000,00 доларів США. Позичальник неналежним чином виконував свої зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, що спричинило утворення заборгованості по договору кредиту.

Станом на 15.09.2015 заборгованість за договором кредиту становить 185086,19 доларів США, що еквівалентно 4063140,66 грн., та складається з наступного: 91679,84 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 62494,15 доларів США - сума заборгованості за відсотками, 12147,83 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 18764,38 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст.ст. 575, 577 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону.

За приписами ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до відповідача як іпотекодавця з досудовою вимогою про необхідність погасити наявну прострочену заборгованість за кредитом, яка залишена відповідачем без реагування.

Судом встановлено, що позичальник за кредитним договором порушив строки повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому за вказаними вище положеннями закону банк має право задовольнити свої вимоги у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню.

При цьому суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на пропуск позивачем строків звернення до суду з даним позовом і вважає, що заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не може бути задоволена з наступних підстав.

В силу положень ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з положеннями ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 6.3 іпотечного договору він набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов'язання чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством, зокрема, Законом України «Про іпотеку».

Як зазначалось судом вище, зобов'язання за кредитним договором позичальником не виконані, строк дії іпотечного договору не закінчився, а тому відсутні підстави вважати, що позивачем пропущений строк позовної давності стосовно права звернення стягнення на предмет іпотеки.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання припиненим іпотечного договору, то такі не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1,2 ст. 598 ЦК України).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Так, позивач за зустрічним позовом просить визнати припиненим іпотечний договір, посилаючись на сплив строків позовної давності до вимог банку за договором кредиту від 07.11.2007. Проте, такі твердження позивача є необґрунтованими, оскільки такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов'язанням, ні Цивільним кодексом України, ні Законом України «Про іпотеку», не передбачено. Більше того, судом встановлено, що строк виконання основного зобов'язання на час розгляду справи не сплив, а отже відсутні підстави вважати, що іпотека квартири припинена.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 60947,11 грн.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 23,76-113, 128-132, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1), третя особа: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2), про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості за договором №44.05-10-1055/П від 07.11.2007 року в розмірі 185086,19 доларів США, що еквівалентно 4063140,66 грн., шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною реалізації встановленою відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати в розмірі 60947,11 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата виготовлення повного судового рішення - 09.07.2018.

Суддя М.Ю. Тітов