Провадження № 2/761/3110/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

за участю :

секретаря судового засідання - Григоренко А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача,

законного представника

відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідача

ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

представника третьої особи - ОСОБА_6,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, в особі законного представника ОСОБА_4, третя особа : Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач 1), ОСОБА_3 (далі - відповідач 2) третя особа : Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_3, загальною площею 67,6 кв. м., житловою площею 50,70 кв. м., яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сім'ї: ОСОБА_7 (дружині), ОСОБА_8 (доньці), ОСОБА_9 (сину) згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 06.04.2000 р., виданим Шевченківською районною держадміністрацією згідно з розпорядженням від 06.04.2000 р. № 27605 (на 45/100 частину квартири) та свідоцтвом про право власності на житло від 04.03.1998 р., виданим ДП «Будінвестсервіс» фірми «Київінвест» згідно з розпорядженням від 04.03.1998 р. № 159 (на 55/100 частину квартири). 24.07.2010 р. між сином позивача, ОСОБА_9, та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 24 липня 2010 р. виконкомом Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області. Після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_4 було змінено на прізвище «ОСОБА_4». Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народився ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 27.04.2012 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. У зв'язку з вказаними обставинами місце проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було зареєстровано в даній квартирі. Згідно з довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» № 02/10109-1768 від 07.06.2017 року в квартирі зареєстровано місце проживання позивача, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 з 22.03.2012 р. та ОСОБА_3 з 10.05.2012 року. 21.02.2017 р. рішенням Шевченківського районного суду м. Києві шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 було розірвано. Починаючи з червня 2015 року, відповідач 1 та відповідач-2 в квартирі фактично не проживають. Вказана обставина підтверджується актом від 31.05.2017 р., складеним ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг» та засвідченим підписами сусідів ОСОБА_11 (АДРЕСА_1) та ОСОБА_12 (АДРЕСА_2). Згідно з актом при відвідуванні квартири та опитуванні сусідів встановлено, що в АДРЕСА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно не проживають з червня місяця 2015 року по теперішній час. Згідно акта про фактичне місце проживання від 23.03.2017 р. за підписом депутата Калитянської селищної ради ОСОБА_13, згідно з яким у присутності свідків завірено ту обставину, що ОСОБА_4 та її син ОСОБА_3 проживають АДРЕСА_5. Вищевказаними доказами підтверджується фактичне непроживання відповідачів за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_3 понад 1 рік. Водночас розрахунок витрат на оплату комунальних послуг, зокрема, за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, за послуги з газопостачання тощо, здійснюється виходячи з кількості зареєстрованих в квартирі осіб, тобто з врахуванням реєстрації в квартирі відповідачів. Вказана обставина підтверджується рахунками на сплату за газ по о/р НОМЕР_1 за період травень 2016 р. - квітень 2017 р., рахунками ГІОЦ за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій по о/р 053367 за період з квітня 2016 р. по квітень 2017 р., в яких вказано кількість проживаючих «5». Відповідачі не беруть участі в оплаті вказаних рахунків, а відповідно не беруть участі в утриманні квартири.

Тому позивач просив суд визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_3, такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_4 та позбавити її права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою; визнати ОСОБА_14 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_3 та з них судові витрати.

Ухвалою від 24.07.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 24.01.2018 року призначено справу в порядку загального позовного провадження.

06.02.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно якої заперечувала проти задоволення позовних вимог.

09.02.2018 року представником третьої особи подано пояснення по справі.

22.03.2018 року представником позивача подано відповідь на відзив.

22.03.2018 року представник позивача звернувся до суду із заявою про виклик свідків.

Ухвалою від 19.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, додатково зазначивши, що відповідачі більше року в квартирі не проживають, комунальні платежі не сплачують.

У судовому засіданні відповідач 1, який є законним представником відповідача ОСОБА_3, представник відповідача заперечували проти задоволення клопотання в повному обсязі.

У судовому засіданні представник третьої особи заперечував проти задоволення клопотання в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_3, загальною площею 67,6 кв. м., житловою площею 50,70 кв. м., яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сім'ї: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 06.04.2000 р., виданим Шевченківською районною держадміністрацією згідно з розпорядженням від 06.04.2000 р. № 27605 (на 45/100 частину квартири) та свідоцтвом про право власності на житло від 04.03.1998 р., виданим ДП «Будінвестсервіс» фірми «Київінвест» згідно з розпорядженням від 04.03.1998 р. № 159 (на 55/100 частину квартири) (а.с. 6, 7).

24.07.2010 р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, було укладено шлюб, прізвище якої після реєстрації шлюбу «ОСОБА_4», який було розірвано 21.02.2017 р. рішенням Шевченківського районного суду м. Києві (а.с. 8, 11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народився ОСОБА_3, батьками, якого є ОСОБА_9 та ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9).

Згідно з довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» № 02/10109-1768 від 07.06.2017 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровано місце проживання позивача, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 з 22.03.2012 р. та ОСОБА_3 з 10.05.2012 року (а.с. 10).

Відповідно акту від 31.05.2017 р., складеного ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг» та засвідченого підписами сусідів ОСОБА_11 (АДРЕСА_1) та ОСОБА_12 (АДРЕСА_2), встановлено, що в АДРЕСА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно не проживають з червня місяця 2015 року по теперішній час (а.с. 12).

Згідно акта про фактичне місце проживання від 23.03.2017 р. за підписом депутата Калитянської селищної ради ОСОБА_13, згідно з яким у присутності свідків завірено ту обставину, що ОСОБА_4 та її син ОСОБА_3 проживають АДРЕСА_5 (а.с. 15).

Позивач зазначає, що розрахунок витрат на оплату комунальних послуг, зокрема, за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, за послуги з газопостачання тощо, здійснюється виходячи з кількості зареєстрованих в квартирі осіб, тобто з врахуванням реєстрації в квартирі відповідачів, що підтверджується рахунками на сплату за газ по о/р НОМЕР_1, рахунками ГІОЦ за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій по о/р 053367, в яких вказано кількість проживаючих «5», відповідачі не беруть участі в оплаті вказаних рахунків, а відповідно не беруть участі в утриманні квартири.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України).

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст. 405 ЦК України).

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення (ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідачі не проживають в АДРЕСА_3 понад один рік, суд дійшов висновку, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування квартирою.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України; ст.ст. 317, 329, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_3), ОСОБА_3 (АДРЕСА_3), в особі законного представника ОСОБА_4, третя особа : Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 24, ) про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640,00 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного судового рішення 11.07.2018 року.

Суддя