Справа 484/3420/13-ц
Провадження № 4-с/484/9/18
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні скарги

18.06.2018року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Медведєва Н.А.

секретар судового засідання Бикова О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування постанов головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, вказуючи, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.11.2013р. з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 утримання сина ОСОБА_4 щомісячно в розмірі ? частини всіх видів заробітку починаючи з 26.07.2013р. та до його повноліття. На виконання вказаного рішення відкрито виконавче провадження №45474340. 18.05.2018р. державним виконавцем винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортним засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання. Підставою винесення постанов наявність заборгованості за сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 01.05.2018р. за період з 26.07.2013р. по 01.05.2018р. в сумі 16202,02грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Вважає зазначені постанови незаконними, оскільки від сплати аліментів він не ухиляється та поступово погашає заборгованість. Крім того, державний виконавець при винесенні постанов не врахував конституційний принцип дії закону в часу, та застосував закон, яким встановлена відповідальність, до правовідносин, які виникли до набрання чинності цим законом, що є незаконним. Також виконавцем винесена постанова про арешт його майна без перевірки його майнового стану. Станом на 01.05.2018р. його заборгованість зі сплати аліментів розрахована в сумі 16202,02грн. без врахування сплати ним аліментів за червень 2014р, липень, вересень, червень 2015р., листопад, лютий 2017р. Крім того, розрахунок заборгованості йому не був направлений разом із постановами. На підставі наведеного просить визнати неправомірними та скасувати зазначені постанови.

На судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не зявились, хоча про місце. день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Державний виконавець надав суду заперечення та просив розглянути скаргу без його участі та відмовити в її задоволенні, вказуючи, що постанови винесені відповідно до чинного законодавства.

Оскільки учасники справи на судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.11.2013р. з ОСОБА_1 стягнуті на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 18.05.2013р.н., щомісячно в розмірі ? частини всіх видів доходів, починаючи з 26.07.2013р. та до його повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На виконання вказаного рішення 17.11.2014р. відкрито виконавче провадження ВП№4547340.

Згідно розрахунку, проведеного державним виконавцем, станом на 01.05.2018р. заборгованість складає 16202,02грн.

18.05.2018р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника з метою забезпечення виконання рішення суду, а також постанови про встановлення тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортним засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання, які направлені боржнику.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

06 лютого 2018 р. набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесені зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч.9, 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, закон зобов'язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження зазначених прав боржника

Крім того, статтю 11 цього Закону було доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин девятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже твердження скаржника про незаконність оскаржуваної постанови з огляду на те, Закон від 06.02.2018 року немає зворотної дії в часі є помилковими, так як обмеження за несплату аліментів згідно положень ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» застосовуються державним виконавцем після набрання цим законом чинності (06 лютого 2018 року), а визначення заборгованості по аліментам за шість місяців, за наявності якої до боржника застосовуються відповідні обмеження, є порядком визначення заборгованості, а не встановленням відповідальності особи.

З розрахунку, наданого державним виконавцем, убачається, що розмір заборгованість ОСОБА_1 перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, отже дії державного виконавцям є правомірними.

Також правильно не враховані під час розрахунку державним виконавцем квитанції, надані боржником про поповнення карти 19.06.2014р., 11.07.2014р., 11.09.2014р., оскільки вони не містять відомостей про отримувача, платника, призначення платежу, що унеможливлює ідентифікацію сплачених згідно них коштів як аліментів.

За червень 2015р. згідно розрахунку сплачені аліменти в розмірі 508 грн.. Доказів про сплату аліментів в сумі 605,46грн. за цей період скаржником суду не надано. Також скаржником не вказано за листопад якого року на його думку не враховані сплачені аліменти в розмірі 598грн. Сума в рахунок сплати аліментів за лютий 2017р. в розмірі 610 грн. врахована під час розрахунку заборгованості.

Також ОСОБА_1 стверджував, що всупереч отриманого доходу (стипендії) за вересень 2016р. в розмірі 309,44грн. державним виконавцем здійснено нарахування аліментів за цей період із середньої заробітної плати по регіону та замість 368,40грн. нарахована сума 1174,25грн., однак жодного доказу на підтвердження викладеного не надав.

Частиною 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначені випадки, коли виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику, а саме: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачам або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Зазначеною нормою не передбачено обовязок державного виконавця повідомляти боржника про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, який є підставою для застосування положень ч. 9 ст. 71 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці..

Станом на час винесення оскаржуваної постанови про арешт майна боржника заборгованість зі сплати аліментів перевищувала трьохмісячний розмір аліментів, які ОСОБА_1 повинен був сплачувати на утримання дитини.

Таким чином оскаржувані постанови прийняті відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця, право скаржника не було порушено, отже в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 258-261, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування постанов, винесених 18.05.2018р. головним державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортним засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання, про накладення арешту відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньої до Апеляційного суду Миколаївської області. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Н.А.Медведєва