У Х В А Л А

3 грудня 2018 року місто Київ

справа № 753/5097/18

провадження №22-ц/824/3127//2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 27 серпня 2018 року, ухвалене у складі судді Комаревцевої Л.В.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у сумі 6200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Процентна ставка за користування кредитом становила 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На погашення заборгованості за кредитом відповідач зобов'язаний був сплачувати борг за кредитом, проценти за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Взяті на себе зобов'язання за договором відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 28 лютого 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 51468,09 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 4257 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 39409 грн. 07 коп., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 5113 грн. 06 коп., а також нарахований штраф у розмірі 250 грн.( фіксована частина) та 2438 грн. 96 коп. (процентна складова).

Вказану заборгованість банк просив стягнути з відповідача в судовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 27 серпня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі посилався на те, що рішення суду прийняте без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з порушенням процесуального і матеріального права. Зокрема, зазначав, що позивачем до позовної заяви надано достатньо документів, які дають підстави для висновку, що між сторонами був укладений договір, позичальнику видані кошти на платіжну картку, відповідач свої зобов'язання не виконує та має заборгованість. Відповідачем зазначені обставини не спростовані, договір недійсним не визнавався. Також, не погоджується з висновком суду, що позивачем порушено загальний строк позовної давності, визначений у три роки, при зверненні до суду, оскільки 29 жовтня 2015 року відповідачем був виконаний платіж у розмірі 155 грн. 19 коп.

Ухвалою Верховного Суду у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року справу № 754/13763/15-ц з подібних правовідносин передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення питання про відступлення від правової позиції, висловленої Верховним Судом України.

Передаючи справу № 754/13763/15-ц на розгляд ВеликоїПалати, Верховний Суд посилався на різні правові висновки, що містяться в постановах Верховного Суду України, висловлених у справах №6-144цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, №6-2320цс16 від 22 березня 2017 року, №6-698цс15 від 10 червня 2015 року, №6-127цс14 від 22 жовтня 2014 року, 6-1926цс15 від 4 листопада 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року.

Крім цього, зазначав про практику Верховного Суду, в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зокрема у постановах від 25 січня 29018 року у справі №212/10084/13-ц (провадження № 61-1565св18), від 30 січня 2018 року у справі №734/1905/16-ц (провадження №61-245св18), від 20 червня 2018 року у справі №554/2254/16-ц (провадження №61-19530св18), від 4 липня 2018 у справі № 438/489/16-ц (провадження №61-3365св18), так і колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, зокрема у постановах: від 29 січня 2018 року у справі №229/2048/16-ц (провадження № 61-1475св18), від 7 лютого 2018 року у справі №751/5977/17 (провадження №61-560св17).

Колегія суддів Верховного Суду у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшення строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинамибанки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Таким чином, оскільки наведений вище правовий висновок суперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, тому колегія суддів Верховного Суду у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також вважає, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики розгляду судами аналогічних спорів.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За таких обставин суд вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у цій справі до розгляду справи № 754/13763/15-ц Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись ст. ст. 252 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - зупинити до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №754/13763/15-ц.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О.І Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М.Стрижеус