Дата документу 03.07.2018
Справа № 320/4183/18
Провадження № 2/320/2816/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

при секретарі - Фурсовій Л.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Свій позов позивач мотивував тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.07.1994 йому належить на праві власності АДРЕСА_1. Відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є його донькою та зятем відповідно. Відповідачі не проживають в належній позивачеві кватирі більше 10 років, їхніх речей у квартирі не має. Теперішня адреса проживання відповідачів йому не відома, засобів зв'язку з відповідачами позивач не має. Реєстрація місця проживання відповідачів у належній йому квартирі створює перешкоди у реалізації його права власності, що полягає у тому числі і в понесені зайвих витрат по оплаті комунальних послуг, створення перешкод в отриманні субсидій, тощо. Крім того, внаслідок наявності реєстрації місця проживання відповідачів його права обмежені, оскільки існують наявні перешкоди у здійсненні права на власність на власний розсуд, в тому числі на відчуження об'єкту права власності у встановлений законом спосіб. Вважає, що мають місце підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування належною позивачеві квартирою.

Сторони у судове засідання не з'явились.

Від позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від відповідачів засобами поштового зв'язку надійшли заяви про слухання справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.07.1994, зареєстрованого за №2-2109 та технічного паспорту ОСОБА_1 на праві приватної власності належить АДРЕСА_1./а.с.9-10, 11-13/

Згідно інформації про надання відомостей виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №№3503,3504 від 18.06.2018 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1./а.с.26,27/

Відповідно до довідки старшої по будинку ОСОБА_4, затвердженою директором КП «Житломасив» від 31.05.2018 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані, але не проживають за адресою: АДРЕСА_1./а.с.14/

В силу того, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за вказаною адресою, але не проживають, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: АДРЕСА_1, залишаються зареєстрованими ОСОБА_2 та ОСОБА_3., що перешкоджає власнику квартири ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися своїм майном, позовні вимоги визнані відповідачами, а тому на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.12, 13, 76, 80, 81, 95, 258, 259, 265, 280, 284, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення (ухвала), якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ