ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 720/1145/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинак О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Собчук І.Ю.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Вівчар Г.А.

встановив:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання в Чернівецькому державному університеті імені Юрія Федьковича в сумі 1500 гривень щомісяця, починаючи з дати подання до суду позову та до закінчення нею навчання 30 червня 2021 року.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, яка продовжує навчання аліменти в сумі 900 гривень на місяць до закінчення нею навчання 30 червня 2021 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2018 року залишити без змін.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, N 3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12 вересня 2000 року (а.с.5).

З довідки КП «Новоселицька міська тепломережа» від 28 серпня 2017 року №1896 вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 (а.с.6).

25 серпня 2017 року ОСОБА_1 та Чернівецький національний університет імені Юрія Федьковича уклали договір про надання освітніх послуг №13/3017. Згідно умов вказаного договору виконавець взяв на себе обов'язки за рахунок коштів замовника здійснити надання ОСОБА_3 освітньої послуги, а саме бакалавр, денна форма (а.с.9).

З довідки Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича від 5 вересня 2017 року №3679 вбачається, що ОСОБА_3 є студенткою першого курсу факультету іноземних мов Чернівецького національного університету, денної форми навчання (а.с.10).

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 7 квітня 2015 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку жилого будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.15).

14 лютого 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14 лютого 2014 року серії НОМЕР_2 (а.с.25).

Згідно висновку Новоселицької ЛКК від 27 серпня 2018 року №18446/3 вбачається, що ОСОБА_1 є вагітною (а.с.25).

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому батько зобов'язаний утримувати її до досягнення двадцяти трьох років.

Однак помилковим є висновок суду про можливість стягнення аліментів до закінчення ОСОБА_3 навчання 30 червня 2021 року.

Вказаний висновок не відповідає вимогам частин 1, 2 статті 199 СК України.

Зокрема, суд не врахував, що ОСОБА_3 може перестати навчатися в будь-який час.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням матеріального та процесуального права, а тому його слід змінити.

В абзаці другому резолютивної частини рішення слова «до закінчення нею навчання 30 червня 2021 року» слід замінити словами «на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку».

В решті рішення залишити без змін.

Аргументи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема помилковим є аргумент про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини справи.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

СК України встановлює принцип рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Таку правову позицію Верховний Суд виклав в постанові від 21 листопада 2018 року № 583/664/17.

Визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, судом першої інстанції враховано правила статей 182, 199 СК України, надано оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що дочка відповідача ОСОБА_3 досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. ОСОБА_2 має можливості надавати дочці матеріальну допомогу оскільки є працездатною особою та має щомісячний дохід.

Зокрема в ході апеляційного розгляду справи відповідач пояснив, що його дохід складає від трьох до п'яти тисяч гривень на місяць.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2018 року змінити.

В абзаці другому резолютивної частини рішення слова «до закінчення нею навчання 30 червня 2021 року» замінити словами «на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 6 грудня 2018 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна