Справа № 148/1542/17
Провадження №2/148/46/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 липня 2018 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Ковганича С.В. при секретарі Грох Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тульчині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.04.2012 померла її мати ОСОБА_4 і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Білоусівка, вул.Жовтнева, 11, Тульчинського району, Вінницької області, та земельну ділянку розміром 1,96 га, що знаходиться на території Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

За життя її мати склала заповіт, згідно якого заповіла ОСОБА_2 вищевказану земельну ділянку. ОСОБА_2 спадщину за заповітом прийняла і отримала відповідне свідоцтво на право на спадщину за заповітом.

Спадкоємцями ж за законом після смерті її матері є вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які від прийняття спадщини за законом відмовились. Вона ж спадщину прийняла, однак оформити право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Білоусівка, вул.Жовтнева, 11, Тульчинського району, Вінницької області вона не може у звязку з відсутністю зареєстрованого права власності на нього. Через дані обставини їй було відмовлено в нотаріальному оформлені її права власності на спадкове майно приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5 постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.12.2016.

В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Білоусівка, вул.Жовтнева, 11, Тульчинського району, Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4

Позивач в судове засідання не з'явилася. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася. В матеріалах справи наявна заява від неї (а.с.92), згідно якої вона заявлені вимоги визнає в повному обсязі та просить справу слухати без її участі.

ОСОБА_3 особа в судове засідання не з'явилася. В матеріалах справи наявна заява від неї (а.с.94), згідно якої вона не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу слухати без її участі.

Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 14.04.2012 померла ОСОБА_4 , яка являлась матірю позивача ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18.04.2012 серія І-АМ №232389 (а.с. 28), копією свідоцтва про народження від ІНФОРМАЦІЯ_1 серія ІІІ-ЯР №571526 (а.с.51) та копією витягу з Державного реєстра актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25.09.2014 серія ААХ 609218 (а.с.52), згідно якого позивач змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_1.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Білоусівка, вул.Жовтнева, 11, Тульчинського району, Вінницької області, та земельну ділянку розміром 1,96 га, що знаходиться на території Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

На частину спадкового майна, а саме, земельну діляну - ОСОБА_4 залишила заповіт на ім'я своєї дочки ОСОБА_2, яка спадщину за заповітом прийняла і отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, про що свідчить копія відповідного заповіту від 04.12.2003 (а.с.45) та копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.06.2014 (а.с.48).

На іншу частину спадкового майна, а саме, житловий будинок відкрилась спадщина за законом.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4, відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, є учасники справи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивач та відповідач спадщину прийняли, про що свідчить копії їх заяв, поданих до Бершадської державної нотаріальної контори 12.10.2012 (а.с.41 та приватному нотаріусу Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області 11.10.2012 (а.с.40), а ОСОБА_3 від прийняття спадщини за законом відмовилась, що підтверджується копією її заяви від 16.10 2012 (а.с.42).

У видачі ж свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Білоусівка, вул.Жовтнева, 11, Тульчинського району, Вінницької області, приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5 позивачу було відмовлено в звязку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця та реєстрацію цього права, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2016 №410/02-31 (а.с.32).

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Згідно довідки Білоусівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 09.12.2016 №339 (а.с.113) вбачається, що згідно погосподарської книги № 8 особовий рахунок 359 житловий будинок по вул.Жовтнева, 11, с.Білоусівка, Тульчинського району, Вінницької області відносився до категорії колгоспних дворів. Станом на 15.04.1991 склад двору слідуючий: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Як вбачається з копії свідоцтва №277 про право особистої власності на домоволодіння від 17.12.1990 (а.с.115), житловий будинок по вул.Жовтнева, 11, с.Білоусівка, Тульчинського району, Вінницької області належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4

Відповідно до довідки, виданої КП "Тульчинське МБТІ" від 20.07.2017 №495 (а.с.7), згідно архівних даних, право власності на житловий будинок по вул.Жовтнева, 11, с.Білоусівка, Тульчинського району, Вінницької області зареєстровано за колгоспним двором, головою якого являється ОСОБА_4

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 №20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, всім членам колгоспного двору, а саме, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 належало по 1/2 частині від даного будинку. Однак, враховуючи, що ОСОБА_7 27.08.1995 помер, про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть від 04.07.2018 серія І-АМ №413727 (а.с.122), тому ОСОБА_4 стала єдиним власником вищевказаного будину.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, оскільки позивачу відмовлено в нотаріальному оформленні права на спадкове майно за законом, а саме, на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с.Білоусівка, вул.Жовтнева, 11, Тульчинського району, Вінницької області після смерті її матері ОСОБА_4, тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію відповідача щодо визнання позовних вимог та третьої особи, яка не заперечує проти задоволення позовних вимог, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, згідно її вимог, залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України у № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 №20 із змінами і доповненням, ст. ст.15, 328, 1216, 1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч.4 ст.206, ст. ст.223, 263- 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, спадкоємцем першої черги якого вона стала після смерті матері ОСОБА_4, померлої 14.04.2012, а саме на:

- житловий будинок літ."А", загальною площею 69,3 кв.м. та житловою - 46,5 кв.м., веранду - "а", вхідний майданчик - "а1", сарай -"Б", сарай - "б", сарай - "б1", вбиральню - "Т", огорожу- "1-3", розташовані в с.Білоусівка, вул.Жовтнева, 11, Тульчинського району, Вінницької області, який належав померлій ОСОБА_4, як члену колгоспного двору.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: