Справа № 454/72/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

при секретарі Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, газети «Вісник» м. Червоноград про захист честі і гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації.

В обгрунтування позову зазначає, що 30.11.2017р. у місцевій газеті м. Червоноград «Вісник» №47 було опубліковано статтю під назвою «Хто кого візьме за «ср…ку»?» у якій йдеться про те, що до гр. ОСОБА_2 неодноразово зверталися мешканці с. Острів і Глухів із скаргами на позивачку про те, що остання погрожує людям та вимагає від них гроші за збирання вугілля на териконі, а управи на неї немає ні від нікого.

Вважає, що такими діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у приниженні її честі, гідності, ділової репутації і заподіянні душевних страждань. Одночасно просить зобовязати відповідача спростувати публічно інформацію, надруковану в місцевій газеті та вибачитися перед позивачем, стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по справі

29.01.2018р. відповідач подав відзив на позовну заяву у якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що в тексті статті, на який покликається позивачка, не зазначається ні прізвища, ні імені, по батькові особи про яку йдеться у статті, окрім того він не є автором, оскільки матеріал опублікований журналістом газети «Вісник». Таким чином ніяких прав позивачки не було порушено. Також ОСОБА_2 зазначає, що є депутатом Червоноградської міської ради, а позивач таким діями принижує його честь та гідність і шкодить його діловій репутації. Під час чергової сесії міської ради ОСОБА_1 з трибуни заявила, що її відповідач шантажує та вночі телефонує представляючись слідчим поліції. Зазначає, що в Сокальському ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області знаходяться матеріали єдиного обліку з приводу звернень мешканців с. Глухів на адресу позивачки.

Окрім того ОСОБА_2 до матеріалів справи долучив попередній розрахунок судових витрат та інформаційну довідку із Сокальського відділу поліції з приводу заведених справ за заявами мешканців с. Глухів та с. Острів з приводу неправомірних дій ОСОБА_1

06.02.2018р. в підготовчому судовому засіданні було залучено газету «Вісник» м. Червоноград в якості співвідповідача у даній цивільній справі.

21.02.2018р. ОСОБА_1 подала попередній розрахунок судових витрат на суму 1852,80грн. та СД диск, як електронний доказ.

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили задоволити. Одночасно суду подано уточнюючу заяву у якій просили виключити з мотивувальної частини позову вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди на суму 1000,00грн., оскільки це описка та просили зменшити витрати на правову допомогу відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, підтримав поданий відзив на позов. Додатково пояснив, що до нього дійсно неодноразово звертались жителі с.Глухів та Острова з приводу неправомірних дій позивача. Цей факт стверджено заявами громадян у відділ поліції. На передодні написання статті до нього зателефонувала журналіст газети «Вісник» щодо надання ним інформації про згадані на сесії Червоноградської міської ради факти, він їй все розповів.

Представник співвідповідача газети «Вісник» ОСОБА_4 в судовому засіданні надала пояснення з приводу описаних у статті подій та вказує, що у вищезгаданій статті відсутні ідентифікаційні дані особи, про яку йдеться в коментарі. В газеті опублікований коментар депутата ОСОБА_2 стосовного його публічного виступу на засіданні сесії міської ради 23.11.2017р., де вона була присутня як акредитований журналіст видання з метою висвітлення роботи сесії міської ради. У згаданій статті персона ОСОБА_1 не персоніфікована а тому позов є безпідставним, у задоволенні якого слід відмовити.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності, що закріплено відповідно у ст.3 та ст.28 Конституції.

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст.34).

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до положень частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Одночасно за змістом зазначеного законодавства, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, у тому числі право поширювати інформацію без втручань органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

В судовому засіданні встановлено і це не оспорюється відповідачами, що у місцевій газеті м. Червонограда «Вісник» №47 від 30.11.2017р. було опубліковано статтю під назвою «Хто кого візьме за «ср…ку»?».

Автором даної статті є кореспондент ОСОБА_4, яка висвітлює події 23.11.2017р. чергового засідання сесії міської ради, яке розпочалося з інциденту, після чого слово дали мешканці с. Острів, яка прийшла до депутатів поскаржитися на їхнього колегу ОСОБА_2 «Жінка з сесійної трибуни повідомила, що пан ОСОБА_2, представляючись слідчим, їй погрожує: «Чим ви займаєтесь, скажіть? Як це можна, щоб він телефонував о девятій десятій годині вечора, щоб я приїхала на зустріч з ним? Скажіть, хтось так може вимагати?» - цитата зі статті.

Далі у статті ОСОБА_2 розповідає журналісту «Вісника» ситуацію, яка сталася на териконах 10-ї шахти, де люди ходять збирати вугілля, щоб отримати дохід. А ця жінка їх звідти виганяє або вимагає, щоб тільки їй привозили назбиране, недавно встановила бетонні блоки на дорозі, були бійки з людьми і на неї склали протокол. ОСОБА_2 зазначає, що ця жінка сама йому телефонує з погрозами після того, як їй стало відомо, що про дану ситуацію будуть знімати сюжет і показувати по телебаченню; а 13.11.2017р. він написав заяву у поліцію про те, що ця жінка зводить на нього наклеп.

Як вбачається із інформаційної довідки Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області жителі с. Глухів та с. Острів, Сокальського району неодноразово зверталися із заявами про те, щоб прийняти міри до ОСОБА_1, яка по місцю проживання незаконно продає вугілля, погрожує фізичною розправою, та наводить наклепи. Окрім того, ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративних правопорушень за ст. 173 КУпАП, проте звільнено її від адміністративної відповідальності за малозначимістю.

Крім того ОСОБА_2 подав звернення щодо можливого вчинення кримінального правопорушення гр. ОСОБА_1, яке 13.12.2017р. передано до Сокальського відділення поліції.

Даний факт також підтверджується відповіддю від 14.03.2018р. начальника Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області щодо висновків по заявах мешканців с. Глухів, Сокальського району та ОСОБА_2

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також мешканцями с. Глухів та с. Острів, Сокальського району існує конфлікт, з приводу чого вони зверталися до працівників поліції. Однак, суд вважає, що такі звернення до правоохоронних органів не суперечать статті 40 Конституції України, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, тобто було наміром виконати свій громадянський обов'язок, а не принизити честь, гідність та ділову репутацію. Надані працівникам правоохоронних органів факти, що були викладені в заявах, стосувалися поведінки позивачки ОСОБА_1, по відношенню до неї та в суспільстві, були предметом оцінки працівниками поліції при розгляді звернень.

Проаналізувавши матеріали справи суд приходить до висновку, що опублікована в газеті «Вісник» №47 за 30.11.2017р. стаття під назвою «Хто кого візьме за «ср…ку»?» містить оціночні судження щодо обставин подій, які мали місце на сесії Червоноградської міської ради, а відповідач ОСОБА_2, у розмові з кореспондентом газети, висловив свої погляди, виразивши свою суб'єктивну думку. Однак факти, що були викладені у цій статті не стосуються конкретної особи оскільки немає ні прізвища, імені, по батькові особи, з якою виник конфлікт на сесії ради.

Відповідно до положень п.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів.

Згідно зі ст.1, 47-1 Закону України "Про інформацію" під інформацією розуміється документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Частиною 2 ст. 47-1 вказаного Закону передбачено, що оціночними судженнями, за винятом образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (абзаци 3-5 п.19) відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини. Вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною, суди повинні визначитися з характером такої інформації, та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

В даному випадку факти, викладені відповідачем ОСОБА_2 та висвітлені журналістом місцевої газети м. Червоноград «Вісник» з приводу дій позивачки є оціночними судженнями про поведінку останньої по відношенню до нього особисто та мешканців с. Острів та с. Глухів, Сокальського району з приводу конфліктної ситуації та виражають суб'єктивну думку відповідача.

За таких обставин суд вважає, що опубліковану статтю не можна розцінювати як факт приниження честі, гідності та ділової репутації позивачки, а тому позовні вимоги є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Разом з тим, підлягає до часткового задоволення вимога відповідача ОСОБА_2 про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень відповідачем ОСОБА_2 надано: договір про надання правової допомоги від 18.01.2018р., ордер серії ЛВ №108351, копію квитанції від 06.02.2018р. №0.0.956925268.1.

Разом з тим ст. 141 ЦПК України передбачає розподіл судових витрат між сторонами, та згідно ч.2 даної статті вказано, що інші судові витрати повязані із розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи повязані ці питання з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

- складністю справи та виконаним адвокатом робіт;

- часом, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт;

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

- ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що сума витрат відповідача на правничу допомогу у розмірі 5000,00грн. є дещо завищеною, та враховуючи заяву позивача про зменшення витрат суд приходить до висновку, що сума у розмірі 2000,00грн. буде достатньою для відшкодування оплати послуг адвоката.

Керуючись ст.ст. 81, 137, 141, 247, 263-265, 268, 272-273, ЦПК України, 277 ЦК України, 8,40,59 Конституції України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, газети «Вісник» м. Червоноград про захист честі і гідності та ділової репутації відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, 20.07.1973р.н., на користь ОСОБА_2 витрати пов"язані із наданням правової допомоги у розмірі 2000 (дві тисячі)грн. 00коп.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається через Сокальський районний суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Головуючий: Л. Ю. Фарина