П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 562/3328/13-ц

Провадження № 22-ц/4815/256/18

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

стягувач ОСОБА_1 ;

боржник ОСОБА_2 ;

представники учасників справи: стягувача ОСОБА_3 ;

боржника - ОСОБА_4 ;

за участі: представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Здолбунівського районного суду від 30 липня 2018 року,

в с т а н о в и в:
Рішенням Здолбунівського районного суду від 17 січня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідент номер платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідент. номер платника податків: НОМЕР_2 ) заборгованість у розмірі 78 272, 01 гривень та 782, 72 гривні судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16 вересня 2014 року апеляційну скаргу відповідача відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На підставі зазначеного рішення суду 03 жовтня 2014 року Здолбунівським районним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідент. номер: НОМЕР_1 ; прож. у АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ідент. номер: НОМЕР_2 ; прож. у АДРЕСА_2 ) 78 272, 01 гривні заборгованості та 782, 72 гривні судового збору.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції від 13 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №562/3328/13-ц, що виданий 03.10.2014 Здолбунівським районним судом, та надано боржнику термін для добровільного виконання до 20.10.2014 року.

20 липня 2018 року в суд звернувся заступник начальника Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України з вилученням паспортного документа для виїзду за кордон шляхом заборони перетинати державний кордон до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням Здолбунівського районного суду від 17 січня 2014 року.

Ухвалою Здолбунівського районного суду від 30 липня 2018 року у задоволенні подання державного виконавця Здолбунівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовлено.

У поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи її незаконною і необґрунтованою, наполягав на порушенні судом норм процесуального та матеріального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначалося про помилковість висновків суду щодо відсутності доказів на умисне ухилення боржника від виконання судового рішення. Вважає, що при вирішенні питання судом залишено без уваги положення ст. 33 Конституції України щодо правомірності обмеження певних особистих немайнових прав при свободі пересування, пункту 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" щодо підстав для тимчасового обмеження у виїзді за кордон, ч. 1 ст. 441 ЦПК України і пункту 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" щодо права державного виконавця звернутися до суду з поданням про обмеження боржника у тимчасовому виїзді за кордон, а суду вжити відповідних заходів до обмеження особи в здійсненні особистих немайнових прав.

Без уваги залишено і лист Державної прикордонної служби України від 15.02.2018 про те, що боржник протягом 2015-2018 років неодноразово виїжджала за кордон до міст Хелм, Тбілісі, Шарм-ель-Шейх на відпочинок, що свідчить про наявність у неї на це коштів.

На його думку, про намір боржника ухилитися від виконання зобов`язань вказує і обставина зміни нею свого прізвища тричі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Між тим, державним виконавцем неодноразово (01.12.2017, 17.01.2018 і 10.05.2018) боржнику направлялися виклики рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення. Однак вона безпідставно відмовлялася від їх отримання, а тому пояснення щодо несплати боргу і декларацію про майно та доходи не надала.

Зважаючи на викладене, просить прийняти постанову про скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення подання заступника начальника Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подавався.

В засіданні апеляційного суду представник стягувача адвокат Януль-Сидорчук Х.В., вважаючи апеляційну обґрунтованою, просила скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову про задоволення подання державного виконавця.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Докази про вручення їй судової повістки, де було зазначено про час і місце розгляду справи, до апеляційного суду не повернулися. Однак за змістом телефонограми, адресованої адвокату Науменко М.О., встановлено, що остання повідомить боржника про час і місце розгляду справи. Також вона висловилася про припинення між нею та ОСОБА_2 відносин з приводу представництва інтересів, що виникли з довіреності від 10 квітня 2012 року. Між тим, колегія суддів не знайшла в матеріалах справи доказів про їх припинення, оскільки права і обов`язки, що утворилися відповідно до договору про надання правової допомоги №6 від 10 грудня 2013 року, продовжують тривати. Сама ж по собі вказівка у довіреності від 10 квітня 2012 року про її дійсність протягом трьох років, тобто до 10 квітня 2015 року, не припиняють представницьких функцій адвоката Науменко М.О. на підставі договору про надання правової допомоги №6 від 10 грудня 2013 року.

Отже, факт належного повідомлення представника боржника про час і місце розгляду справи означає, що і довірителю також відомо про ці обставини. Тобто боржник не з`явилася в судове засідання з причин, які не є поважними.

Окрім того, на офіційному веб-порталі Судової влади України розміщено оголошення Рівненського апеляційного суду про виклик ОСОБА_2 в судове засідання на 11 год. 30 хв. 04 грудня 2018 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Здолбунівського районного суду від 30 липня 2018 року.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи також й заступник начальника Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, однак в судове засідання не з`явився з невідомих колегії суддів причин.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи та їх представників, перевіривши матеріали справи та доводи стягувача, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України має бути встановлення за допомогою належних та допустимих доказів факту вчинення ним дій чи бездіяльності з метою ухилення від виконання зобов`язання, які він мав можливість виконати, якби сумлінно відносився до взятих на себе зобов`язань і до рішення суду.

Натомість подання державного виконавця не містить належних обґрунтувань і доказів на підтвердження факту умисного ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань чи неодноразової неявки на виклик до державного виконавця, неповідомлення про наявне у неї майно чи доходи, а також про зміну прізвища саме з цією метою.

Проте з такими висновками не можна погодитися.

Як установлено матеріалами справи, на примусове виконання рішення Здолбунівського районного суду від 17 січня 2014 року, що набрало законної сили, 03 жовтня 2014 року видано виконавчий лист №562/3328/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідент. номер: НОМЕР_1 ; прож. у АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ідент. номер: НОМЕР_2 ; прож. у АДРЕСА_2 ) 78 272, 01 гривні заборгованості і 782, 72 гривні судових витрат (а.с. 120).

13 жовтня 2014 року на примусове виконання зазначеного рішення суду державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження та надано термін для добровільного виконання до 20 жовтня 2014 року, про що винесено відповідну постанову (а.с. 121).

Пропозицією державного виконавця виконати добровільно рішення суду боржником було знехтувано.

В подальшому, 01 грудня 2017 року, 17 січня 2018 року і 10 травня 2018 року своїми письмовими викликами за №№15881, 887, 10483 заступник начальника Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області зобов`язав ОСОБА_2 з`явитися до нього у визначений термін для сплати заборгованості та надання документів, що підтверджують таку сплату. Одночасно зобов`язано надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання, достовірні відомості про доходи та місце роботи, достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (коштовні метали, ювелірні вироби і т.д.), відомості про майно та майнові права тощо (а.с. 124-124, зв.; 123-123, зв.; 122-122, зв.).

Зазначені виклики ОСОБА_2 не отримано і їх повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с. 125-125, зв.).

З листа Управління державної міграційної служби України в Рівненській області від 15.06.2016 №03/1-4833 видно, що ОСОБА_7 зареєстрована по АДРЕСА_3 . 23 листопада 2015 року документована паспортом громадянина України для виїздом за кордон серії НОМЕР_3 від 23.11.2015, орган видачі 5610 (а.с. 126).

Зміст листа Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України вих. №0.184-8276/0/15-18 від 15.02.2018 вказує про неодноразове перетинання державного кордону України протягом часу з 30 жовтня 2014 року до 01 лютого 2018 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які є однією і тією ж само особою, в напрямку іноземних населених пунктів Хелм, Тбілісі та Шарм-ель-Шейх (а.с. 127-128).

В розумінні "Сучасного тлумачного словника української мови" дієслову "Ухилятися" дано два визначення: 1.) Відступати, відхилятися, відскакувати тощо назад чи вбік від когось, чого-небудь. 2.) Не брати участі в чомусь, не робити чогось; уникати, наприклад, ухилятися від зобов`язань (Х.: Видавничий дім "Школа", 2011. С. 886).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України" громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

В контексті пунктів 2-5 частини 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України" підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон являються випадки, коли діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань; стосовно громадянина у порядку кримінально-процесуального законодавства, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він засуджений за вчинення кримінального правопорушення до відбуття покарання або звільнення від покарання; він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.

Згідно зі ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав та свобод людини на здійснення прав щодо вільного пересування не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Правовою підставою для необхідності додаткового заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду боржника за межі України є діючі законодавчі акти України, які поширюються на дані правовідносини, а саме Закон України "Про виконавче провадження" (ст. 11), Закон України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України" (пункти 2-5 ст. 6), постанова Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231 (підпункти 4-5 п. 22), Указ Президента України від 24.03.2008 року №261 "Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів" (пункт 2), а також відповідні норми Цивільного та Цивільного процесуального кодексів України, роз`яснення рекомендації Міністерства юстиції України від 17.09.2012 року "Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України", лист від 06.06.2008 року №25-32/507 "Щодо виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, покладені на них рішеннями судів", ч. 3 спільного листа від 27.05.2008 року №25-32/463 і №25-5347 Міністерства юстиції України та Адміністрації Прикордонної служби України "Щодо запровадження єдиного порядку застосування державними виконавцями деяких норм чинного законодавства".

За положеннями ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у попередній редакції, яка діяла на час примусового виконання рішення суду, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для виконання фізичними особами на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, і це дає законні підстави та право прийняти до боржника додаткові заходи примусового виконання рішення суду.

Як встановлено апеляційним судом, і ці обставини ним перевірено в судовому засіданні повно та об`єктивно, державним виконавцем було вжито всіх необхідних заходів на стягнення заборгованості, про що вже було зазначено.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець вправі звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язання за рішенням.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" ухилення громадянина від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) або якщо щодо нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання, є підставою для тимчасової відмови громадянину у виїзді за межі України.

Паспорт може бути тимчасового затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами, уповноваженими на те посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, та консульською службою України.

Нормами п. 4 ст. 20 Закону України "Про державну прикордонну службу" надано право органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної виконавчої служби в т.ч. не пропускати через державний кордон України осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Приходячи до переконання про задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_2 відомо про існування щодо неї невиконаного судового рішення про стягнення заборгованості на користь стягувача, відсутність з її сторони протягом тривалого часу близько чотирьох років будь-яких дій, спрямованих на припинення зобов`язальних відносин між ними, що навпаки вказує про намагання уникнути виконання рішення Здолбунівського районного суду від 17 січня 2014 року. Відтак, твердження суду попередньої інстанції про відсутність доказів щодо ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду є хибними.

Підставою для скасування оскаржуваної ухвали і прийняття постанови про задоволення подання державного виконавця відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Здолбунівського районного суду від 30 липня 2018 року скасувати.

Подання заступника начальника Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області задовольнити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_3 ) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа для виїзду за кордон шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.

Виконання постанови покласти на Державну прикордонну службу України.

Повний текст постанови складено: 04.12.2018 о 13 год. 30 хв.

Головуючий:

Судді: