Справа № 196/193/18
№ провадження 2-з/196/7/2018
УХВАЛА

02.04.2018 смт. Царичанка

Суддя Царичанського районного суду Дніпропетровської області Гудим О.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПП Житного ОСОБА_2, Центру надання адміністративних послуг "Альтернатива" Царичанської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову по цивільній справі № 196/193/18 за позовом ОСОБА_1 до ПП Житного ОСОБА_2, Центру надання адміністративних послуг "Альтернатива" Царичанської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним.

В заяві про забезпечення позову просить забезпечити позов шляхом заборони ПП "Житний Сергій Валентинович" і особисто відповідачу ОСОБА_3 користуватися, володіти та надавати в субаренду земельну ділянку кадастровий номер :01:005:0370, площею 4,94 га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 256, належну ОСОБА_1

В обґрунтування заявленої вимоги позивач зазначає, що в провадженні Царичанського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПП Житного ОСОБА_2, Центру надання адміністративних послуг "Альтернатива" Царичанської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним.

Відповідач ОСОБА_3 незаконно утримує земельну ділянку, належну їй на праві приватної власності та вирощує на ній сільськогосподарські культури. Після збирання врожаю і його реалізації, отримує прибуток, який собі ж і привласнює.

18 травня 2017 року вона зверталася в Прядівську сільську раду Царичанського району Дніпропетровської області, а також декілька раз і до відповідача ОСОБА_3, щоб останній не обробляв її ділянку та не засіював ніякими сільськогосподарськими культурами.

Проте, заяву від неї не прийняли, а відповідач ОСОБА_3 відмовив їй і продовжував незаконно володіти і користуватися її земельною ділянкою.

На даний час, у неї є обгрунтовані сумніви у правильній обробці її земельної ділянки з боку відповідача ОСОБА_3, який бажаючи отримати прибуток та здійснюючи сільськогосподарську діяльність, умисно приносить шкоду родючому шару землі.

При цьому, не дивлячись на кримінальне провадження, яке знаходиться в провадженні Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області по факту підробки договору оренди її земельної ділянки, відповідач ОСОБА_3 продовжує володіти і користуватися її земельною ділянкою і має реальну можливість передати в субаренду.

Суддя, вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст.153 ч.1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, у цивільній справі № 196/193/18 позивачем ОСОБА_1 пред'явлено позов до ПП Житного ОСОБА_2, Центру надання адміністративних послуг "Альтернатива" Царичанської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним.

Дана цивільна справа перебуває у провадженні судді Зубій А.В. На момент надходження до суду заяви про забезпечення позову, суддя Зубій А.В. перебувала у відпустці. На підставі п.2.3.47 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого ОСОБА_4 суддів України 26.11.2010 №30, заяву про забезпечення позову по вказаній цивільній справі розглядає суддя Гудим О.М.

Відповідно до вимог ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.2 ч.1, ч.3 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується, окрім іншого забороною вчиняти певні дії, а самі види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Статтею 24 Конституції України закріплено рівність прав та свобод кожного громадянина України.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

У розумінні вимог ст.ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд і право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

За нормами ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Аналогічна норма міститься і у ч.8 ст.93 ЗК України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ч.8 ст.93 ЗК України орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Відповідно до п.«в» ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.

Із позовних вимог та поданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_1, як власник земельної ділянки, площею 4,940 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №391536, звернулася до суду із вимогами про визнання недійсним Договору оренди землі від 23.09.2016 року, укладеного між нею та ПП "Житний Сергій Валентинович".

В обґрунтування вимоги акцептується підстава, що при укладенні оспорюваного правочину були порушені права позивача в частині вільного волевиявлення, яке має відповідати її внутрішній волі, чим порушено вимогу ч.3 ст.203 ЦК України, оскільки підпис в договорі в розділі реквізити сторін у графі «Орендодавець» виконаний не позивачем.

Тобто на думку позивача наведене свідчить, що при укладенні оспорюваного договору оренди були порушені її права щодо вільного волевиявлення, яке мало б відповідати її внутрішній волі.

У випадку ж незадоволення заяви про забезпечення позову, відповідач, у фактичному володінні якого знаходиться на даний час земельна ділянка, належна ОСОБА_5, здійснить користування нею, зокрема може обробити її та засіяти сільськогосподарськими культурами, які як відомо, потребують значного вегетаційного періоду, тобто від сходів насіння до повного дозрівання.

Таким чином, зважаючи на те, що протягом всього періоду дозрівання культур і до їх збору, позивач, як власник земельної ділянки, може бути позбавлений права нею не тільки розпоряджатися, а й користуватися, а тому суд прийшов до висновку про задоволення заяви стосовно забезпечення позову позивача, шляхом застосування виду з ініційованого заявником: заборонити відповідачу проводити будь-які сільськогосподарські роботи, на земельній ділянці, в тому числі роботи пов'язані з обробітком землі, а саме: користуватися, володіти земельною ділянкою та передавати її в субаренду.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.149-153, 258, 260, 353, 354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПП Житного ОСОБА_2, Центру надання адміністративних послуг "Альтернатива" Царичанської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним, задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Центру надання адміністративних послуг "Альтернатива" Царичанської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним, шляхом заборони ПП "ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) проводити будь-які сільськогосподарські роботи, в тому числі роботи пов'язані з обробітком землі, на земельній ділянці площею 4,940 га, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №391536, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер :01:005:0370, а саме: користуватися, володіти земельною ділянкою та передавати її в субаренду.

Копію ухвали направити до Царичанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.М. ГУДИМ