АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1904/18 Справа № 206/5588/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2017 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить будинок № 9 по вулиці Олексіївській в м. Дніпрі. 11.09.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2015 року. Після реєстрації шлюбу, відповідач за її згодою, 17.09.2012 року, зареєструвався за вказаною адресою, однак з жовтня 2015 року за вищезазначеною адресою не проживає, до будинку не зявляється, не сплачує плату за користування будинком та комунальні послуги, особистих речей у будинку не має. Вважає, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, оскільки без поважних причини був відсутній в ньому понад один рік, а тому з підстав ст. 405 ЦК України, просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням- будинком № 9 по вулиці Олексіївській в м. Дніпрі і зняти його з реєстраційного обліку.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 9 по вул.Олексіївська у м.Дніпро.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі встановлено обставини справи, оскільки позивач не позбавляла відповідача права користування будинком, не змінювала двері та вхідні замки, не чинила йому перешкод, проте з жовтня 2015 року відповідач з власної ініціативи без поважних причин не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навела переконливих доказів про відсутність відповідача за місцем проживання без поважних причин, з урахуванням того, що його проживанню у будинку перешкоджали неприязні стосунки з колишньою дружиною, а також створені нею нестерпні умови для проживання відповідача.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 09.06.2011 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить домоволодіння № 9 по вулиці Олексіївській в м. Дніпрі (а.с.13).

17 вересня 2012 року відповідач, за згодою позивача, зареєстрував своє місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, як член її сімї (а.с. 14).

Згідно рішенню Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2015 року шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, розірвано (а.с.12).

Відповідно до акту про непроживання від 22.08.2017 року, який складений у присутності позивача, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, голови територіального комітету самоорганцізації населення Самарської районної у м.Дніпрі ради, ОСОБА_3 фактично не проживає за місцем реєстрації з жовтня 2015 року (а.с.15).

Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що позивач з липня 2017 року працює та проживає в Китайській Народній Республіці (а.с.6).

Відповідач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що він на даннний момент працює та проживає в м.Києві, також підтвердив, що має доступ до будинку за місцем реєстрації та ключі від вхідних дверей, до правоохоронних органів з приводу здійснення позивачем перешкод у користуванні житловим будинком він не звертався, особистих речей у будинку не має.

Таким чином жодних перешкод у користуванні житловим будинку № 9 по вулиці Олексіївській в м. Дніпрівідповідачу з боку позивача здійснено не було, відповідач з власної ініціативи не проживає за місцем реєєстрації більше року, оплату комунальних послуг не здійснює.

Враховуючи, що шлюб між сторонами розірвано, відповідач з жовтня 2015 року не проживає за місцем реєєстрації, а матеріали справи не містять доказів того, що позивач якимось чином чинила відповідачу перешкоди у користуванні житловим будинком, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в межах апеляційної скарги та визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком № 9 по вул.Олексіївська у м.Дніпро.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1 344,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2017 року скасувати і ухвалити нове.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 9 по вул.Олексіївська у м.Дніпро.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1 344,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_6