АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Батрин О.В.
№22-ц/796/5484/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

Оніщука М.І.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення відсотків за договором банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И В

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення відсотків за договором банківського вкладу.

У мотивування вимог посилався на те, що 07 грудня 2012 року між сторонами укладено договір № 006-14521-071212 банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної карти, за умовами якого банк відкриває позивачу поточний рахунок НОМЕР_2, випускає платіжну карту та здійснює банківське обслуговування клієнта відповідно до вимог законодавства та умов договору, нараховує відсотки на залишок коштів на рахунку на умовах, викладених в тарифному пакеті «Ощадна картка № 1», що міститься в додатку № 1 до договору.

На зазначений рахунок Пенсійний фонд перерахував йому пенсію, у зв'язку з чим на рахунку обліковувались кошти.

Разом з тим, банк на вказану суму коштів проценти не нарахував, сума яких за його розрахунком складає 1 184 грн. 20 коп.

Враховуючи наведене просив суд:

визнати неправомірними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати процентів на вклад за період з березня 2015 року по жовтень 2015 року за договором № 006-14521-071212;

визнати його кредитором ПАТ «Дельта Банк»;

стягнути з відповідача на його користь відсотки за користування вкладом за період з березня 2015 по жовтень 2015 року з урахуванням індексу інфляції за період з листопада 2015 року по липень 2016 року та 3% річних у розмірі 1 302 грн. 02 коп.;

стягнути з відповідача на його користь у відшкодування плати за послуги облстатуправління 22 грн. 96 коп.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що його позовні вимоги по суті не розглянуті.

ПАТ «Дельта Банк» протиправно позбавив його пенсійних грошей, зібраних на лікування.

Звертає увагу на те, що його право на отримання відсотків гарантоване Конституцією України та Цивільним кодексом України, тому судом безпідставно застосовано норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У банківських виписках за операціями по картковому рахунку з 02.03.2015 року по 04.03.2015 року зазначено, що баланс на кінець періоду становить 12449,44 грн. Йому було виплачено суму вкладу в розмірі 12510,24 грн., зазначені обставини були встановлені судом.

Різницю 60,56 грн. суд вважає сплаченими відсотками за користування вкладу за період з березня 2015 року по жовтень 2015 року, не визначаючи приведені в позові та підтверджені документально розрахунки суми боргу ПАТ «Дельта Банк» у сумі 1302,02 грн., яку він мав би отримати додатково до залишку коштів на рахунку у сумі 12449,44 грн.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом міста Києва.

Сторони в судове засідання не з&quif;явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені.

ОСОБА_3 отримав повідомлення 11.06.2018 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення. Банк отримав повідомлення 13.06.2018 року.

Представник банку направив суду відзив на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачу виплачено грошові кошти, які обліковувались на його поточному рахунку з нарахованими відсотками. Крім того, суду не надано доказів того, що позивач у встановлений строк відповідно ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (з 8 жовтня 2015 року по 9 листопада 2015 року) скористався своїм правом та звернувся до відповідача із заявою про включення його до реєстру кредиторів.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

Судом встановлено, що 7 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 006-14521-071212 банківського рахунку фізичної особи з випуском платіжної карти за умовами якого банк відкриває позивачу поточний рахунок НОМЕР_2, випускає платіжну карту здійснює банківське обслуговування клієнта відповідно до вимог законодавства та умов договору, нараховує відсотки на залишок коштів на рахунку на умовах, викладених в тарифному пакеті «Ощадна картка № 1», що міститься в додатку № 1 до договору (а.с. 7-9).

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_3 посилається на те, що відповідачем не нараховано та не виплачено проценти на вклад за період з березня 2015 року по жовтень 2015 року за договором № 006-14521-071212.

Постановою Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня року № 51, в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію. (а.с.13-15) Постановою Національного банку України від 02 жовтня 2015 року №664 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк». (а.с.40)

Судом вірно зауважено, що процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини.

Згідно п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частина 2 статті 26 Закону передбачає, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону).

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.1 ст.27 Закону).

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.3 ст.27 Закону).

Відповідно п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті.

Частиною 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що кошти одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості, зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб, які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену фондом відноситься до 4 черги.

Таким чином у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку регламентується статтями 46, 52 вказаного Закону, зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Відтак, вимоги кредиторів банку після прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку підлягають задоволенню в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отримані під час виконання ліквідаційної процедури кошти, спрямовуються у визначеній чинним законодавством черговості, задоволення вимог кредиторів банку поза межами процедури ліквідації банкуЗаконом не передбачено.

Отже, у будь-якому разі в період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог третьої особи має здійснюватися в порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених ст. 52 Закону.

Як убачається з витягу з інформаційної системи банку ПАТ «Дельта Банк» за ОСОБА_3 обліковуються дві угоди, а саме №004-14521-281112 Пенсійний № рахунку НОМЕР_1 на якому знаходилася сума по тілу - 12449,44 грн. та нараховані проценти в розмірі 14,34 грн. та відповідно було виплачено позивачу за даним договором 12463,78 грн. Також за позивачем обліковується угода №006-14521-071212 Ощадна картка №1 № рахунку 7620 на якому містилася сума тіла - 46,40 грн. та нараховані проценти - 0,06 грн. та було виплачено за даним договором 46,46 грн. (а.с.41)

Таким чином за договорами №004-14521-281112 Пенсійний та №006-14521-071212 Ощадна картка №1 № ОСОБА_3 нараховано до виплати 12510,24 грн.

04 листопада 2015 року ОСОБА_3 отримав виплату в розмірі 12510,24 грн., що підтверджується заявою про видачу готівки №5. (а.с.22)

10 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» щодо включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Листом від 24.11.2015 року за вих.№05-3184677 позивача повідомлено про те, що кредитори банку мали можливість заявити свої вимоги до банку з 08.10.2015 року по 09.11.2015 року, а вимоги, що надійшли після цього строку, вважаються погашеними. (а.с.12)

Рішення про відмову щодо включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів ОСОБА_3 в порядку адміністративного судочинства не оскаржував.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_3 посилався на те, що на рахунок НОМЕР_2 за договором № 006-14521-071212 банківського рахунку Пенсійний фонд перерахував йому пенсію, у зв'язку з чим на рахунку обліковувались кошти, проте банк на вказану суму коштів проценти не нарахував, сума яких за його розрахунком складає 1 184 грн. 20 коп.

Як вірно зауважено судом першої інстанції позивачем не зазначено в позові дату та суму перерахунку пенсії саме на рахунок НОМЕР_2, оскільки в позивача також був відкрити картковий рахунок НОМЕР_1 за договором №004-14521-281112 Пенсійний на який надходили пенсійні виплати.

Позивачем не надано доказів обліковування коштів на відкритому в ПАТ «Дельта Банк» поточному рахунку НОМЕР_2 за договором №006-14521-071212 Ощадна картка №1, що позбавило суд можливості перевірити доводи позивача щодо перерахунку сум пенсії на вказаний рахунок, його наявності та нарахування чи не нарахування відсотків на залишкові грошові кошти.

У той же час, як зазначалося вище, за договором №006-14521-071212 Ощадна картка №1 на рахунку НОМЕР_2 містилася сума тіла - 46,40 грн. та нараховані проценти - 0,06 грн. та було виплачено за даним договором 46,46 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо не нарахування та невиплати процентів на вклад та стягнення відсотків за користування вкладом, оскільки з наявних доказів у справі вбачається, що ОСОБА_3 виплачено грошові кошти, які обліковувались на його поточному рахунку НОМЕР_2 з нарахованими відсотками.

Крім того, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» покладено повноваження по визначенню розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на уповноважену особу Фонду, яка зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, й розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів.

ОСОБА_3 пред'являючи вимоги про визнання дій ПАТ «Дельта Банк» щодо не нарахування відсотків, визнання його кредитором банку та стягнення сум фактично не погоджується з загальною сумою відсотків, визначеною Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже правовідносини щодо правильності визначення суми відшкодування по вкладах виникли між ОСОБА_3 та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з приводу нарахованої суми до відшкодування, проте вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання неправомірними дій по нарахуванню суми відшкодування та зобов'язання вчинити дії заявлено не було.

Право ж визначати розмір відшкодування віднесено до компетенції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не до компетенції суду.

Законом визначена певна процедура нарахування заборгованості та її виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Дії по нарахуванню та виплаті суми вже відбулася і саме з цим рішенням позивач не згоден.

Законом визначено порядок оскарження рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яким позивач може скористатися і таким чином захистити свою порушене право за доведеності своїх вимог, а не шляхом визнання кредитором банку, встановлення суми заборгованості по відсотках та її стягнення.

Враховуючи наведене, суд вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання позивача кредитором ПАТ «Дельта Банк», оскільки ефективним способом захисту порушеного права в даному випадку є звернення до банку з заявою про включення його до реєстру кредиторів у встановлений строк (з 8 жовтня 2015 року по 9 листопада 2015 року). Разом з тим, звернувшись до банку 10.11.2015 року та отримавши відмову не скористався своїм правом на оскарження рішення банку про відмову щодо включення його до реєстру кредиторів в порядку адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку. Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і суд дав їм правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 21 червня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді В.А. Шебуєва

М.І. Оніщук