АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/4682/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/22836/17

21 червня 2018 року Апеляційний суд м.Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Невідомої Т. О.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи, ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року, ухвалене під головуванням судді Даниленко В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

04 грудня 2017 року ОСОБА_3 поштою направила до Дарницького районного суду м.Києва позовну заяву до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 07 травня 1977 року по теперішній час вона перебуває з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_2. За час спільного подружнього життя ними було придбано певне майно, порядок використання якого є неврегульованим. Так, під час шлюбу на ім&q?ул;я відповідача було придбано легковий автомобіль марки Nisan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1. Проте, вказаний автомобіль було придбано за рахунок її власних коштів, які вона сплачувала на погашення кредиту за вказаний автомобіль у ЗАТ &q?ед; Альфа-Банк&q?й ;, а тому просила здійснити поділ вказаного майна подружжя, яке є об&q? ;єктом спільної сумісної власності наступним чином: визнати в порядку поділу майна подружжя право власності за нею на легковий автомобіль марки Nisan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

Відповідач ОСОБА_4 визнав позов ОСОБА_3, подавши до суду заяву від 05 лютого 2018 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року позов задоволено.

Визнано в порядку поділу майна подружжя право власності ОСОБА_3 на легковий автомобіль марки Nisan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у розгляді справи, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Дарницького районного суду мс.Києва від 05 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом до її чоловіка про поділ майна подружжя, вже існувало рішення Дарницького районного суду м.Києва від 03 липня 2014 року про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на його користь коштів за договором позики у розмірі 490 538,92 грн.. На виконання цього рішення судом було видано виконавчий лист та відбувається процедура примусового стягнення боргу. Для забезпечення виконання за виконавчим листом державним виконавцем постановою від 21 листопада 2014 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_4, в тому числі, і на автомобіль Nisan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1. Вважає, що рішення Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2018 року, яким право власності на спірний автомобіль визнано за ОСОБА_3, порушує його права та обов&q?тр;язки, вказаним рішенням вирішено питання щодо його прав та обов&q?рі;язків, так як позбавлення відповідача права власності на вказане майно унеможливлює виконання судового рішення про стягнення з відповідача на його користь суми боргу. Посилається також на те, що суд першої інстанції, в порушенні вимог ст. 263 ЦПК України, не сприяв повному та всебічному з&q?, ;ясуванню обставин справи, неправильно встановив фактичні обставини справи. Позивач і відповідач у цій справі, зловживаючи своїми процесуальними правами, у порушенні вимог ст.ст. 43,54,83 ЦПК України не повідомили суд про перебування спірного майна під арештом, про права апелянта на звернення стягнення на це майно, про обов&q?ня;язки відповідача перед ним з приводу виконання рішення про стягнення боргу, про наявність іншого спільного майна подружжя. В порушенні вимог ст. 263 ЦПК України, суд не з&q? ;ясував чи існує між сторонами спір про поділ майна і чим це підтверджується, не з&quма;ясував весь обсяг майна подружжя, не витребував відомості щодо обтяження спірного майна , не з&quщо;ясував кола осіб, які мають будь-які права щодо спірного майна.

29 травня 2018 року позивач ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що заперечує проти доводів апеляційної скарги. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим. Твердження апелянта про те, що він має права на спірний автомобіль є безпідставними, так як це майно було набуте нею за рахунок власних коштів і ОСОБА_4, який є боржником за зобов&q?ще;язаннями перед ОСОБА_2 , ніякого відношення до вказаного майна не має і рішення у даній справі не стосується прав та обов&q?ій;язків апелянта. ОСОБА_2 невірно здійснюється застосування положень ч.1 ст. 352 ЦПК України, жодних доказів на підтвердження порушення його прав до апеляційної скарги апелянтом не надано. Апелянт не зазначив в свої скарзі про те, що боржником ОСОБА_4 за виконавчим провадженням про стягнення боргу здійснюються щомісячні платежі на користь ОСОБА_2 на погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?ос;Голос України&q?ку; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_6 повністю підтрималидоводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з&q?ич;явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 травня 1977 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_6 від 17 серпня 1982 року, актовий запис № 514.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_11- ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі було придбано спірне майно- автомобіль марки Nisan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску. Вказаний автомобіль зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4.

Задовольняючи позов, визнаючи в порядку поділу майна подружжя право власності ОСОБА_3 на легковий автомобіль марки Nisan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, суд першої інстанції посилався на те, що з урахуванням встановлених обставин справи, оцінки досліджених доказів та визнання відповідачем позову, позовні вимоги підлягають задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції колегія в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5,6 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з&q?ен;ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підстав своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред&qu"';явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 ЦПК України.

Згідно вимог.ч.4 ст. 206 ПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції не відповідає, так як воно не містить висновків щодо встановлених обставин справи та наданих суду доказів, оцінки досліджених доказів, а тому не може вважатись законним та обгрунтованим

Фактично висновок суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_3 грунтується на тому, що відповідач ОСОБА_4 визнав позов. Наданим позивачем на підтвердження своїх позовних вимог доказам, суд жодної правової оцінки не надав

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що рішення Дарницького районного суду м.Києва порушує його права та інтереси, так як визнавши позов, відповідач ОСОБА_4, який є боржником у справі за його позовом про стягнення боргу, позбавився права власності на спірний автомобіль, що унеможливлює виконання судового рішення про стягнення з нього боргу.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-76цс16, за змістом частини 1 статті 292 ЦПК України право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках. У справі, яка переглядається, позбавлення відповідача права власності на майно унеможливлює виконання судового рішення про стягнення з нього на користь заявника суми боргу, унаслідок чого останній має підстави вважати своє право на отримання суми боргу порушеним, а тому висновок суду апеляційної інстанції, з яким погодився й суд касаційної інстанції, про відсутність у заявника права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд не вирішував питання про його права та обов'язки, є передчасним, суперечить змісту статті 292 ЦПК України та перешкоджає подальшому провадженню в справі щодо існуючого спору.

З урахуванням правового висновку Верховного суду України, встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_2 про порушення оскаржуваним рішенням його права на отримання за рішенням суду суми боргу з відповідача ОСОБА_4 внаслідок позбавлення відповідача права власності на спірний автомобіль, є обгрунтованими.

Визнання відповідачем позову в даному випадку порушує права та інтереси ОСОБА_2 , а тому визнання позову відповідачем не може бути покладено в основу судового рішення.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми) самостійного заробітку (доходу).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного, для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю необхідно встановити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, а не кошти, які належали їй/йому особисто.

З досліджених доказів вбачається, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі 17 травня 2008 року було придбано автомобіль марки Nisan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску. Право власності на вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_4.

Відповідно до ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, зокрема, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Посилаючись на те, що автомобіль марки Nisan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску був придбаний хоча і під час шлюбу з відповідачем, але за її особисті кошти, які вона сплачувала на погашення кредиту у ПАТ &q?а ; Альфа-Банк&q?ог;, ОСОБА_3 надала суду довідку старшого спеціаліста Відділення &quдо;Київське № 3&qu с; Шаулко І.А. про відсутність у позичальника ОСОБА_4 заборгованості по кредиту, копію дарчої ОСОБА_9 від 20 грудня 2016 року, копію угоди між нею та ОСОБА_4 від 05 липня 2008 року, копії розписок ОСОБА_4 від 20 червня 2008 року, 01 червня 2009 року та 02 січня 2011 року.

Вказаним доказам суд першої інстанції будь-якої оцінки в своєму рішенні не надав.

Аналізуючи надані позивачем на підтвердження свої позовних вимог докази, колегія суддів приходить до наступного.

З наданої суду довідки Відділення &qug=;Київське № 3&q?уд; ПАТ &quВі; Альфа-Банк&quКи; від 21 березня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 був позичальником банку за кредитним договором № 490081449 від 10 липня 2008 року по автомобілю марки Nisan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, отриманим в ПАТ &qu4 ; Альфа-Банк&quви;.

З угоди від 05 липня 2008 року, укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що вона не працює, здійснює догляд за двома дітьми, не може укласти на своє ім&quдв;я кредитний договір на придбання автомобіля, а тому просить ОСОБА_4 укласти кредитний договір з АБ &q?нк; Альфа-Банк&qu ; на купівлю автомобіля Nisan X-TRAIL, 2.0л. Зобов&qu>T;язується виплачувати кредит за свої особисті кошти, що дістались їй у спадок від батька ОСОБА_10.

Проте, з довідки банку не вбачається, що погашення кредиту за кредитним договором № 490081449 від 10 липня 2008 року, позичальником за яким є ОСОБА_4, здійснювалось позивачкою ОСОБА_3. Позивачкою не надано суду ні копії цього договору для визначення розміру кредиту на придбання автомобіля, ні квитанцій про сплату ОСОБА_3 платежів по кредиту, як визначено в угоді, укладеною між нею та відповідачем 05 липня 2008 року.

Відсутні в матеріалах справи і докази отримання ОСОБА_3 грошових коштів у спадок від батька ОСОБА_10.

З дослідженої судом дарчої вбачається, що ОСОБА_9 подарував своїй племінниці ОСОБА_3 вісім тисяч доларів США для використання в особистих цілях, сплати коштів за кредит в придбанні автомобіля Nisan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1, який оформлявся на її чоловіка ОСОБА_4. Дарування коштів ОСОБА_9 здійснено 20 грудня 2016 року, тоді як кредитний договір був укладений 10 липня 2008 року і в матеріалах справи відсутні докази внесення саме такої суми коштів ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором після їх отримання у дар 20 грудня 2016 року, а тому вказаний доказ не підтверджує доводів позивача про погашення нею заборгованості по кредиту на придбання спірного автомобіля за рахунок отриманих у дар від її дядька ОСОБА_9 грошових коштів у розмірі восьми тисяч доларів США 20 грудня 2016 року.

З наданої суду та дослідженої в судовому засіданні розписки ОСОБА_4 від 20 червня 2008 року вбачається, що він отримав від ОСОБА_3 6000,00 доларів США на придбання автомобіля. Вказана розписка не містить інформації на придбання якого автомобіля були надані кошти, так як спірний автомобіль було придбано 17 травня 2008 року, а кошти за цією розпискою для придбання автомобіля надаються 20 червня 2008 року, тобто, більш, ніж через місяць після придбання спірного автомобіля.

З розписок від 01 червня 2009 року та від 02 січня 2011 року вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти для оплати кредиту за автомобіль Nisan X-TRAIL в розмірі, відповідно, 12 тисяч доларів США та 10 тисяч доларів США. Зобов&q?ла;язався своєчасно вносити в банк кошти для погашення кредиту.

Проте доказів внесення отриманих від позивача коштів в банк на погашення кредиту, як і доказів наявності у неї таких грошових коштів станом на 01 червня 2009 року та на 02 січня 2011 року, матеріали справи не містять.

Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 не доведено факту придбання спірного майна- автомобіля марки Nisan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску під час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, але за свої особисті кошти, а тому вказане майно, відповідно до вимог ст. 60 СК України, є спільним майном подружжя ОСОБА_4, так як придбане під час шлюбу за спільні кошти і підлягає поділу між ними.

Згідно з ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З урахуванням того, що предметом поділу між подружжям є тільки одне майно- автомобіль Nisan X-TRAIL, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, який є неподільною річчю, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Такої дії вчинено сторонами не було, а тому, колегія суддів вважає вірним, в порядку поділу майна подружжя, визнати за кожним із подружжя право власності на 1/2 частину спірного автомобіля, залишивши це майно у спільній частковій власності.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є частково обгрунтованими, рішення Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, визнання автомобіля &q?ат; Nissan X-Trail&qusp;, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнання в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_3, та за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину автомобіля &q?ра; Nissan X-Trail&qusp;, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 за кожним.

Крім цього, враховуючи, що судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове судове рішення, вирішенню також підлягає питання щодо розподілу відшкодування судових витрат.

Так, згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позову ОСОБА_3 було сплачено судовий збір у розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до вимог п. п.6 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України &q?мо; Про судовий збір&q?. ;, при поданні апеляційної скарги особа, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_2 повинен був сплатити судовий збір у розмірі - 1500,00 грн. Проте, він звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій, а тому відшкодування витрат повинно здійснюватись в дохід держави.

За результатами розгляду справи позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, вона просила визнати право власності за нею на все майно, а суд визнав за нею право власності на 1/2 частину вказаного майна.

Виходячи з принципу пропорційності відшкодування судового збору розміру задоволених позовних вимог, сплачений ОСОБА_3 судовий збір підлягає відшкодуванню частково, за рахунок відповідача ОСОБА_4 в розмірі- 500,00 грн..

Судовий збір, який підлягав сплаті апелянтом ОСОБА_2 при поданні апеляційної скарги у розмірі 1500,00 грн., з урахуванням того, що апелянт звільнений від сплати судового збору, підлягає компенсації в дохід держави в розмірі 750,00 грн. за рахунок відповідача ОСОБА_4 та 750,00 грн. за рахунок позивача ОСОБА_3..

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.57, 60, 70, 71 СК України, ст.ст. 141,367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 0 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати автомобіль &quxt; Nissan X-Trail&qu-НОМЕР_3 спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер НОМЕР_4) право власності на 1/2 частину автомобіля &qu82; Nissan X-Trail&qu>-;, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_4 ( реєстраційний номер НОМЕР_5) право власності на 1/2 частину автомобіля &qu05; Nissan X-Trail&qu-НОМЕР_3.

Стягнути з ОСОБА_4( реєстраційний номер НОМЕР_5) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер НОМЕР_4) витрати по сплаті судового збору у розмірі 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4( реєстраційний номер НОМЕР_5) та ОСОБА_3 (реєстраційний номер НОМЕР_4) в дохід держави судовий збір у розмірі 750,00 грн. з кожного

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 червня 2018 року

Головуючий: Судді: