Провадження № 2/520/2274/18
Київський районний суд м.Одеси в складі:
головуючого судді Бескровного Я.В.
при секретарі Бундєвій Я.І.
розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби в Україні про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду із справжнім позовом, посилаючись на ті обставини, що внаслідок дарування 4.12.2017р. вона є власником квартири АДРЕСА_1, у якій зареєстрований відповідач, як член сім'ї колишнього власника квартири, який не проживає у ній. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою та встановити порядок виконання рішення.
Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою судді від 3.01.2018р. у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідач відзиву проти позову не надав, поштові повідомленні надсилалися за його зареєстрованим місцем проживання, відповідно до вимог ст.128 ч.8 ЦПК України вважається що повістки вручені йому належним чином.
Позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів.
У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач на підставі договору дарування від 4.12.2017р. (а.с.5) є власником квартири АДРЕСА_1, у якій зареєстрований відповідач, як член сім'ї колишнього власника квартири, який не проживає у ній, що підтверджується даними акту від 1.11.2017р. (а.с.8), у квартирі не має речей відповідача.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання
власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, враховуючи, що відповідач не є членом сім'ї позивач, втратив разом з колишнім власником квартири право користування нею, однак з реєстрації не знявся, чим створює перешкоди позивачу у володінні та користуванні квартирою, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано і в цій частині він підлягає задоволенню.
Щодо інших позовних вимог, суд вважає необхідним зазначити, що оскільки третя особа не є організацією, яка реєструє або знімає з реєстрації громадян, то позовні вимоги щодо встановлення судом порядку виконання рішення є безпідставними. Рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою само по собі є підставою для зняття його з реєстрації.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 640 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-13,76-89,258-273, 280-289 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Бескровний Я. В.