Справа № 130/1572/18
Провадження № 22-ц/801/132/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 рокуСправа № 130/1572/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.

за участі секретаря Кирилюк Л. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 19 вересня 2018 року у м. Жмеренка суддею цього суду Верніком В. М., дати складання повного тексту рішення не відомо,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації (далі - УПСЗН Вінницької РДА) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів, мотивуючи його тим, що у січні 2014 року до позивача звернулася ОСОБА_4 для призначення тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, яка повідомила про те, що вона не отримує аліменти по догляду за дитиною - ОСОБА_5, від відповідача ОСОБА_3, які були визначені рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2008 року.

За період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, за час перебування ОСОБА_4 на обліку у позивача як одержувача тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, вона отримала зазначену допомогу на загальну суму 12991 грн 02 коп.

Оскільки вказана сума на рахунок управління від відповідача не надходила, позивач просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму коштів.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення сум сплаченої тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з виконавчим листом від 05 травня 2008 року, виданим Вінницьким районним судом Вінницької області, стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця та жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05 березня 2008 року (а. с. 45).

Довідками відділу ДВС Жмеринського МРУЮ про неотримання аліментів підтверджується, що ОСОБА_4 не отримувала аліментів від ОСОБА_3 (а. с. 6, 8, 10, 12, 14, 17), тому на підставі поданих нею до УПСЗН Вінницької РДА заяв (а. с. 7, 9, 11, 13, 15-16, 18-19) останнім були прийнятті рішення про призначення їй соціальної допомоги (а. с. 46-51).

ОСОБА_4 отримала в УПСЗН Вінницької РДА тимчасову допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, на загальну суму 12991 грн 02 коп. за період з січня 2014 року по грудень 2016 року, що підтверджується довідкою про виплату тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів (а. с. 22).

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ч. ч. 8, 9, 10 ст. 181 СК України якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Пунктом 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 (далі - Порядок № 189) тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення.

Відповідно до п. 7 Порядку № 189 тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами.

Положеннями п. 10 Порядку № 189 встановлено, що виплата тимчасової допомоги припиняється у разі: встановлення місця проживання (перебування) особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду; виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину; досягнення дитиною 18-річного віку; виконання в повному обсязі зобов'язань одного з батьків щодо сплати аліментів у разі виїзду на постійне місце проживання за кордон; влаштування дитини до відповідної установи (закладу) на повне державне утримання; скасування або визнання усиновлення недійсним; усиновлення дитини (чоловіком матері або дружиною батька); відмови від стягнення аліментів; добровільного виконання рішення суду особою, зобов'язаною сплачувати аліменти; скасування в установленому законодавством порядку рішення суду щодо стягнення аліментів; смерті дитини, якій була призначена тимчасова допомога; смерті одного з батьків, зобов'язаного сплачувати аліменти, або визнання його в установленому порядку безвісти відсутнім чи оголошення померлим; позбавлення в установленому порядку одного з батьків, який утримує дитину, батьківських прав; відібрання дитини від одного з батьків, який утримує дитину, без позбавлення батьківських прав; встановлення над дитиною опіки чи піклування; сплати аліментів одним з батьків.

Згідно з п. 12 Порядку № 189, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги.

Згідно з вимогами ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги.

На підставі викладених норм права та встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з тим, що позивачем не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами, що на час пред'явлення позову виникла реальна можливість стягнення аліментів безпосередньо з боржника ОСОБА_3 і виявлено, що він може утримувати дитину або встановлено його місце проживання і з нього можуть бути стягнуті аліменти, лише за умов чого наведеними вище положеннями п.12 Порядку визначено право органу соціального захисту населення на звернення до суду із вимогою саме про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги, що є предметом заявленого позову.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що місце проживання ОСОБА_3 встановлене на підставі даних виконавчого листа, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області, оскільки цей виконавчий документ видано 05 травня 2008 року, а інформація про місце фактичного проживання боржника на час звернення УПСЗН Вінницької РДА з позовною заявою до суду відсутня.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року відстрочено УПСЗН Вінницької РДА сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі (а. с. 123).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

Таким чином, оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судовий збір за апеляційною скаргою УПСЗН Вінницької РДА на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року відстрочено до ухвалення судового рішення у справі судом апеляційної інстанції, тому зі скаржника слід стягнути 2643, 00 грн (1762,00 х 150 % = 2643, 00) судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації залишити без задоволення, рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації (, адреса: вул. Грибоєдова, 10а, м. Вінниця, 21032) в дохід держави (отримувач коштів УК у м. Вінниці /м. Вінниця/22030101, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача № 0001, код класифікації доходів бюджету 22030101) 2643 грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 вересня 2018 року.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 04 грудня 2018 року.