Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 127/3772/13-ц

провадження № 61-2772св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_4, кредитна спілка «Подільський експрес-кредит»,

боржник - ОСОБА_5,

заінтересована особа - Староміський відділ державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції,

представники заінтересованої особи: Заплетнюк Богдан Іванович, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Вохмінової О. С. від 03 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Медвецького С. К., Сала Т. Б. від 10 листопада 2017 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2017 року ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та в інтересах кредитної спілки «Подільський експрес-кредит» (далі - КС «Подільський експрес-кредит»), звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області) та бездіяльність начальника Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області.

Скарга мотивована тим, що 25 липня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист № 127/3772/13-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь КС «Подільський експрес-кредит» суми боргу в розмірі 17 084,74 грн, після чого пред'явлено до виконання. Проте постановою Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 03 березня

2017 року повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник знаходиться у розшуку більше року. Позивач вважав вказану постанову незаконною, оскільки рішення суду залишилось не виконаним, а заява кредитної спілки про виконання виконавчого листа розглянута лише частково, виконавчі дії проведені не в повному обсязі, оскільки державним виконавцем не проводились виклики боржника, не отримано від боржника пояснень з приводу невиконання рішення, не притягнуто боржника до адміністративної та кримінальної відповідальності за ухилення від сплати боргу, не проінформовано місцеву владу про безробіття тощо. Стягувачем було повідомлено виконавця, що боржник неофіційно працює, проте майновий стан боржника перевірений не був, не були виконані вимоги статей 18, 36 Закону України «Про виконавче провадження». Начальником Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області недоліки виконавчого провадження не перевірені та не усунуті. Крім того, постанова була надіслана у порушення вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованим листом без повідомлення і не наступного дня після її прийняття, а через два тижні.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та в інтересах КС «Подільський експрес-кредит», просив суд визнати неправомірною постанову державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 03 березня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу як постановлену внаслідок бездіяльності та неповноти виконавчих дій; визначити бездіяльність начальника Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області щодо прийняття відповідних мір для забезпечення обов'язкового виконання державним виконавцем положень Закону України «Про виконавче провадження», яким визначено обов'язки державного виконавця; зобов'язати начальника Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області усунути порушення Закону України «Про виконавче провадження» в своїх діях та бездіяльності, а також державного виконавця та відділу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області

від 10 листопада 2017 року, скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано протиправними дії державного виконавця Староміського ВДВС

м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Раєвської Л. Г. щодо надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з порушенням строків та порядку надсилання, визначених статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Визнано неправомірною бездіяльність начальника Староміського ВДВС

м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Шуляка В. О. щодо розгляду скарги ОСОБА_4 від 27 березня 2017 року.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки державним виконавцем вжито заходи для належного виконання рішення суду і встановлення майна боржника, на яке можливо примусово звернути стягнення, що передбачено статтями 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», а також складена відповідно до вимог пунктів 1.5.1, 3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, а саме: містить мотивувальну частину із посиланням на норму закону, інформацію щодо того, чому державний виконавець прийняв відповідне рішення, а також містить роз'яснення порядку повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання. Проте оскаржувану постану було надіслано з порушенням строків та порядку, визначених статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження». Також, суди попередніх інстанцій виходили із того, що дії начальники Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області є неправомірними, оскільки ним не було розглянуто скаргу ОСОБА_4 на рішення, дії і бездіяльність державного виконавця, що є порушенням порядку, визначеного статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

У грудні 2017 рокуОСОБА_4подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, й постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій належним чином не перевірені надані докази у справі.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 25 липня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2013 року, видано виконавчий лист № 127/3772/13-ц про стягнення з ОСОБА_5 на користь КС «Подільський експрес-кредит» борг у розмірі 17710,14 грн.

Постановою головного державного виконавця Староміського відділу ДВС

м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 20 березня 2014 року на підставі вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження, а також накладено арешт на все рухоме і не рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_5

Копію постанови разом із викликом державного виконавця та супровідним листом надсилалися боржнику ОСОБА_5 20 березня 2014 року за адресою її місця реєстрації, а саме: АДРЕСА_1, проте боржник до відділу не з'явилася.

З метою з`ясування майнового стану боржника державним виконавцем Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області направлялися запити до Центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів м. Вінниці та Вінницького району, Управління Держземагенства у Вінницькому районі, Державної сільськогосподарської інспекції, комунального підприємства «Вінницького міського бюро технічної інвентаризації», Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України щодо наявності рухомого і нерухомого майна, джерел доходів, розрахункових рахунків тощо.

Із відповідей, наданих Державною податковою службою України, Пенсійним фондом України, Державною сільськогосподарською інспекцією, Державним агентством земельних ресурсів України, Державною автомобільною інспекцією та Регіональним сервісним центром у Вінницькій області вбачається про відсутність інформації стосовно доходу та сум утриманого податку, а також рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах відносно боржника ОСОБА_5; відсутність інформації стосовно пенсії та роботи за трудовими і цивільно-правовими договорами відносно боржника ОСОБА_5; відсутність зареєстрованої сільгосптехніки за ОСОБА_5; відсутність відомостей щодо наявності у власності чи користуванні у ОСОБА_5 земельних ділянок та відсутність зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_5

Згідно з інформаційними довідоками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 03 вересня 2014 року, ОСОБА_5 є власником квартири № АДРЕСА_1, квартира перебуває під іпотекою

ПАТ «УкрСиббанк».

Згідно з довідкою від 25 жовтня 2016 року, наданою Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актових записів про шлюб, розірвання шлюбу та зміну імені на ОСОБА_5 не виявлено.

З метою визначення майна, на яке можливо звернути стягнення державним виконавцем 05 серпня 2014 року та 27 лютого 2017 року були здійснені також виходи за адресою місця проживання боржника, проте було встановлено, що боржник за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований, але не проживає, майна не виявлено.

Примусовий привід боржника до Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області за постановою головного державного виконавця

Заплетнюка Б. І. від 19 вересня 2014 року також не виконаний, 23 вересня

2014 року ДІМ сектору № 3 ВДІМ Вінницького МВ старшим лейтенантом міліції Гуменюком І. М. складений рапорт про те, що при неодноразових відвідуваннях адреси місця проживання ОСОБА_5 застати її або будь-кого із членів родини не було можливості, залишені письмові повідомлення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 вересня 2014 року за поданням державного виконавця тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 до виконання нею зобов`язання у справі щодо стягнення боргу на користь КС «Подільський експрес-кредит».

19 вересня 2014 року за поданням державного виконавця Вінницьким міським судом Вінницької області оголошено розшук боржника ОСОБА_5, виконання ухвали доручено ВМВ УМВС України у Вінницькій області.

Постановою державного виконавця Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області від 03 березня 2017 року повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з тим, що боржник - фізична особа не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку.

Статтею 383 ЦПК України (2004 року) встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідного до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, постановляючи оскаржувані ухвали, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України (2004 року), встановивши, що у порушення вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» оскаржувана ухвала та виконавчий лист не були надіслані стягувачу наступного робочого дня рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що було визнано сторонами під час розгляду справи та з урахуванням того, що начальником Староміського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у вінницькій області не було розглянуто скаргу ОСОБА_4 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що дії державного виконавця в цій частині підлягають визнанню неправомірними.

Крім того, судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок про те, що державними виконавцями Заплетнюком Б. І. та Раєвською Л. Г. вжиті заходи для належного виконання рішення суду і встановлення майна боржника, на яке можливо примусово звернути стягнення, визначені статтями 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», постанова від 03 березня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувану складена відповідно до вимог п. 1.5.1, 3.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом МЮУ від 02 квітня 2012 року № 512/5, містить мотивувальну частину із посиланням на норму закону, чому державний виконавець прийняв відповідне рішення, містить роз'яснення порядку повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання, тому обґрунтованим є висновок судів про те, що постанова від 03 березня 2017 року є правомірною і скасуванню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 10 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська