Справа № 638/9873/18
Провадження № 2/638/4035/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Семіряд І.В.

За участю секретаря Комлєва Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа- Десята ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про поновлення та продовження строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про поновлення та продовження строку для прийняття спадщини. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 23 січня 2017 року помер її батько, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим 12 червня 2018 року позивач звернулася до ОСОБА_4 харківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 23 січня 2017 року батька. Розглянувши заяву ОСОБА_1 ОСОБА_4 ОСОБА_2 державна нотаріальна контора повідомила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не проживала постійно сумісно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивачка вважає, що строк подання заяви про прийняття спадщини пропущено нею з поважних причин, так як внаслідок того, що вона є людиною похилого віку вона втратила можливість власноруч організовувати своє життя, самостійно пересуватися по місту, їй досить часто доводиться відвідувати лікаря, внаслідок чого у неї відсутні фізичні можливості вчасно звернутись до до нотконтори. У звязку з чим позивач просить визначити додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлого.

В судове засідання позивач не зявилась, уповноважила адвоката ОСОБА_5 Ю,О. представляти її інтереси.

Представник позивача звернулась до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада у судове засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, звернулись до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за відсутності представника ОСОБА_2 міської ради та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб.

Третя особа ОСОБА_4 ОСОБА_2 державна нотаріальна контора у судове засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, звернулись до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

23.01.2017 помер батько позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 578506 від 24 січня 2017 року, виданого ОСОБА_2 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.7).

Факт родинного звязку позивачки та померлого ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 від 23.05.1947, в якому зазначено відомості про її батька, а також Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, зі змісту якого вбачається, що прізвищем позивачки до реєстрації шлюбу було прізвище «Кашуба» (а.с.8,9).

12 червня 2018 року позивачка звернулася до ОСОБА_4 ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 23 січня 2017 року батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав у м. Харкові за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 26.06.2018 № 1681/02-10 було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивачка у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не проживала постійно сумісно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.10).

Приписами ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч. 1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Строк для прийняття спадщини сплинув 23.07.2017.

Згідно ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст.1272 ЦК України, визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Судом встановлено, що позивач пропустив строк на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини через похилий вік, ряд хронічних захворювань, внаслідок яких вона потребує постійного лікування, а також ОСОБА_1 втрачене можливість самостійно пересуватися по місту та здійснювати необхідні дії вчасно.

Від прийняття спадщини після померлого батька позивач не відмовилась та вжила заходи для прийняття спадщини.

В зв'язку з чим, суд визнає причини пропуску подання заяви позивачем про прийняття спадщини поважними.

Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), повязаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обовязково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»).

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивачки права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи.

Принцип «пропорційності» тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №681/203/17 від 17.10.2018.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи, крім іншого, відсутність заперечень на предмет позову з боку відповідачів, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 90, 92, 95, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268.208-282ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа- Десята ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про поновлення та продовження строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) строк для прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_3, який помер 23.01.2017 терміном у три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ І.В. СЕМІРЯД