Справа № 342/997/18
Провадження № 2/342/680/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача аліментів на утримання: неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення ним повноліття; повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою 23 років. В позові зазначила, що шлюб між сторонами зареєстрований 2 травня 1998 року, про що виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області зроблено відповідний актовий запис за № 8. За час спільного проживання в них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (повнолітня) і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (неповнолітній). Позов до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу перебуває у провадженні Городенківського районного суду. Однією з причин розпаду сімї є те, що відповідач всі зароблені кошти витрачає на власні потреби, участі в матеріальному забезпеченні сімї та утриманні дітей не приймає. Неповнолітній син ОСОБА_5 є учнем 9-го класу Чернелицької ОСОБА_6 ступенів. Повнолітня дочка ОСОБА_7 є студенткою третього курсу денної форми навчання Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, що стверджується довідкою №08/28-617 від 04.09.2018 року. Оплата за рік її навчання становить 10000 грн., проживання в гуртожитку - 4500 грн. Іншого джерела доходу, крім заробітку позивачки, дочка сторін не має. Діти сторін розвиваються, навчаються, потребують збалансованого харчування, добротного одягу та взуття. При стрімкому рості цін зазначене потребує значних матеріальних витрат. Участь відповідача у забезпеченні дітей є його обов'язком, визначеним законом, але відповідач ухиляється від виконання обов'язку утримувати своїх дітей. Позивачка змушена самостійно їх утримувати. Вона працевлаштована, але її заробітку не вистачає для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання дочки та сина. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Відповідач ОСОБА_1 не отримує регулярного офіційного доходу, однак впродовж всього періоду проживання в шлюбі, він займається вирощуванням сільськосподарської продукції (зернові) на власному земельному паю, яку в подальшому продає, надає послуги по перевезенню своїм транспортом, тощо. Тобто, він отримує заробіток, конкретний розмір якого позивачці невідомий. Позивачка вважає, що відповідач має можливість фінансово утримувати своїх дітей нарівні з нею, без погіршення свого матеріального стану і просить суд визначити розмір стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення ним повноліття, та на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1500 грн. щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою 23 років.

20.11.2018 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов визнає частково, вважає, що позов в частині стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення, розмірі 930 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття; в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_7, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою 23 років відмовити; судові витрати по справі покласти пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зазначив, що він розуміє свій обов'язок утримувати дітей та не має наміру від нього ухилятися. Відповідач просить суд врахувати його стан здоровя, як визначає ч.1 ст. 182 СК України. У 2016 році він отримав важку спинно-мозкову травму: компресійно-уламковий нестабільний перелом LIІ хребця, тип Frankel D з травматичною каудомієломапатією, переніс операцію. Рішенням МСЕК йому була встановлена друга група інвалідності, а після переогляду, 26.03.2018 року, йому встановлена третя група інвалідності терміном на 2 роки та протипоказана важка фізична праця та робота, він потребує постійного лікування. Він живе на пенсію по інвалідності в розмірі 1452 грн., якої не вистачає на лікування. Інших доходів він не має. Будь-яких транспортних засобів, нерухомого майна чи іншого цінного майна, яке б міг продати, щоб мати змогу сплачувати аліменти, в нього нема. Усвідомлюючи свій обов'язок утримувати неповнолітнього сина ОСОБА_5, відповідач згідний сплачувати із своєї пенсії аліменти на його утримання в розмірі 930 грн. Відповідач сам потребує матеріальної допомоги, і не має змоги надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці ОСОБА_7, яка навчається. Крім того, відповідач зазначив, що позивачка має у власності двохкімнатну квартиру в м. Городенка по вул. Потоцького Миколи 3/2, а також житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Підгірна в с. Загір'я Зборівського району Тернопільської області. Заперечив зазначене позивачкою в позовній заяві, що він отримує хороший заробіток від вирощування сільськогосподарської продукції та надання послуг по перевезенню своїм транспортом. Вирощуванням сільськогосподарської продукції він займався до отримання травми хребта, а транспортних засобів він не має.

Позивачка в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує повністю. Розгляд справи здійснюється судом у порядку спрощеного позовного провадження, згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності позивачки.

Відповідач в судовому засіданні підтримав свій відзив на позовну заяву. Позовні вимоги визнає частково, тільки в частині сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 930 грн. Одночасно пояснив, що для потреб сина ОСОБА_5 дає щодня кошти до школи, на день народження дав йому 500 грн. Дочці ОСОБА_7 в перший рік навчання дав ноутбук, утюг, холодильник, з дому вона взяла ксерокс.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 cт.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Копія свідоцтва про одруження серії І-НМ № 029781, виданого 02 травня 1998 року Чернелицькою селищною Радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області, свідчить, що шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, та Максимів (дошлюбне прізвище Данілова) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 02.05.1998 року виконавчим комітетом Чернелицької селищної Ради, актовий запис за № 8.

Те, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, стверджується копіями свідоцтв про народження, відповідно: серії І-НМ № 118567, виданого 05 лютого 1999 р. Чернелицькою селищною Радою народних депутатів Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2; серії І-НМ № 193759, виданого 27 листопада 2003 р. Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 20.

Конституцією України визначено основні права й обовязки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Судом встановлено, що відповідач не надає позивачці кошти на утримання дітей.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 184 згаданого Кодексу передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2018р - 1944 гривні, з 1 грудня 2018р. - 2027 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років на час ухвалення судом рішення - складає 972 гривні, на час набрання рішенням законної сили не може бути менший, ніж 1013,5 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»

Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1825016, з медичної карти стаціонарного хворого 6215, свідчать, що відповідач перебував на стаціонарному лікуванні: з 29.09.2016 року по 07.10.2016 року в ОКЛ м. Івано-Франківськ, діагноз: закрита хребетно спинно-мозкова травма гострий період, компресійно-уламковий нестабільний перелом LIІ хребця, тип Frankel D з травматичною каудомієломапатією, 30.09.2016 р. проведена операція ; з 02.10.2018 року по 11.10.2018 року в Городенківській ЦРЛ, діагноз: старий компресійний перелом L1 хребця з частковим пошкодженням спинного мозку.

Копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1097449, виданою 26.03.2018 року спеціалізованою травматологічною МСЕК стверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, є інвалідом 3 групи загального захворювання з 01.03.2018 року (інвалідність встановлена на строк до 01.04.2020 року, дата чергового переогляду 26.03.2020 року); важка фізична праця та роботи з вимушеним положенням тіла йому протипоказані.

Довідкою № 571/03.3, виданою 11.09.2018 року Тлумацьким обєднаним управлінням ПФУ стверджено, що відповідач ОСОБА_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_7 знаходиться на обліку в Городенківському відділі Тлумацького обєднаного управління ПФУ та отримує пенсію по інвалідності як інвалід 3 групи внаслідок загального захворювання в розмірі 1452 грн.

Надана відповідачем копія інформаційної довідки № 140551916 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 08.10.2018 року (пошук за частковим співпадінням), за прізвище мімям та по батькові, не є достовірним доказом по справі, оскільки не містить ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) та не є підставою для звільнення батька від обов'язку утримувати неповнолітню дитину.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.182, 184 СК України, встановлений законом прожитковий мінімум на дитину певного віку, положення ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що розмір відрахувань при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 відсотків,суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі по 1016 гривень щомісячно.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 05.09.2018 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття.Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити негайному виконанню.

Дочка сторін ОСОБА_4 досягла повноліття. Вона є студенткою 3 курсу групи ЕК-16-1 денної форми навчання Інституту економіки та менеджменту Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, що стверджено копією студентського квитка серія ВА № 11484177, виданого 01.09.2016 року та довідкою № 08/28-617, виданою 04.09.2018 року.

Судом встановлено, що у звязку з продовженням навчання повнолітня дочка сторін ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги батька. Позивачці не вистачає коштів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, оскільки на її утриманні перебуває ще неповнолітній син ОСОБА_3.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як слідує з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обовязок батькiв утримувати повнолiтнiх дочку, сина, якi продовжують навчатися пiсля досягнення повнолiття (незалежно вiд форми навчання), виникає за обовязкової сукупностi таких юридичних фактiв: досягнення дочкою, сином вiку, який перевищує 18, але є меншим 23 рокiв; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матерiальнiй допомозi; наявнiсть у батькiв можливостi надавати таку допомогу. Тобто однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу.

Оскільки відповідач не працює, є інвалідом 3 групи, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 19.11.2018р. свідчать, що інформація про доходи ф/о ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 р. по 30.06.2018р. відсутня, а позивачка не довела ті обставини, на які покликається в позовній заяві: що відповідач отримує дохід від вирощування сільськосподарської продукції та надання послуг з перевезення своїм транспортом, тому суд приходить до висновку, що відповідач в даний час не має змоги надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці ОСОБА_4, яка продовжує навчання, і, відповідно, - позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, до задоволення не підлягають.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів задовольняються частково, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в мінімальному розмірі, в сумі 704,80 грн.

На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191, 199 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 19, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі по 1016 (одній тисячі шістнадцять) гривень щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 05.09.2018 р. і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно з моменту звернення до суду до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою 23 років.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,8 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) на користь держави за реквізитами: отримувач коштів ГУК у м.Києві (м. Київ) 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_2 - вул. 1 Листопада, 2/3, смт Чернелиця, Городенківський район, Івано-Франківська область; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Місце проживання відповідача ОСОБА_1 - вул. 1 Листопада, 2/3, смт Чернелиця, Городенківський район, Івано-Франківська область; ідентифікаційний номер - НОМЕР_2.

Повне судове рішення складене 03.12.2018 р.

Суддя: Ничик Г. І.