РІШЕННЯ

Іменем України

02 квітня 2018 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Омельченко І.І.,

з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Кобеляцького районного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві позивач вказує, що відповідно до умов укладеного 13.09.2010 року договору, відповідач, ОСОБА_2 отримав у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 4500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк надав відповідачу строковий кредит, однак він у порушення умов договору у встановлений строк не проводив чергові платежі.

Станом на 31.10.2017 року за відповідачем по укладеному договору рахується заборгованість на загальну суму 44887,99 грн., яку позивач прохає суд стягнути із відповідача. Крім цього, представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» прохає стягнути із відповідача понесені судові витрати.

Представник позивача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву, у якій просив справу розглянути без його присутності та повністю задовольнити позовні вимоги. У разі неявки в судове засідання відповідача, прохав провести заочний розгляд справи.

Відповідач, ОСОБА_2, в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він немає коштів, щоб сплатити повністю заборгованість за кредитом.

Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що дійсно 13.09.2010 року на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_2 відкрито рахунок у публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» та видано кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом (а.с. 7, 8, 9-32) .

Відповідач за кредитним договором свої зобовязання належним чином не виконує, заборгованість перед Банком не погашає, а тому станом на 31.10.2017 р. утворилась заборгованість по кредиту в сумі 44887,99 грн., яка складається із:

- 3913,05 грн. заборгованість за кредитом;

- 35231,98 грн. заборгованість по сплаті відсотків;

- 3129,25 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- штраф 2613,71 грн. (а.с.4-6).

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинам (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Разом з тим, судом також враховується, що відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, неустойка (штраф або пеня) є санкцією за порушення боржником грошового зобовязання і є видом матеріальної відповідальності.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також відповідно до статті 549 ЦК України, згідно якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності (неустойки), а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення прострочення виконання грошових зобовязань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. При таких обставинах суд не вбачає підстав для покладення на відповідача одночасно зобовязання і по сплаті штрафу і пені.

Суд не вбачає підстав для відмови у позові щодо стягнення пені, оскільки встановлено, що дійсно відповідач порушив умови договору і допустив прострочення у грошових зобов`язаннях і наявність заборгованості за кредитними зобов`язаннями по сплаті тіла кредиту і відсотків за користування кредитом, що є підставою для нарахування пені за весь час прострочення. Розрахунки пені приведені і відповідають умовам договору, відповідачем не оспорені і судом приймаються до уваги як достовірні. Суд не вбачає передбачених законом підстав для зменшення пені, або для звільнення відповідача від зобов`язань по сплаті пені за неналежне виконання ним грошових зобов`язань по поверненню кредиту і по сплаті відсотків за користування кредитом. Тому позовні вимоги в цій частині суд задовольняє.

Щодо штрафу, то при наведених вище підставах і враховуючи закон, що регулює спірні правовідносини, а також виходячи з наведених позивачем у позовній заяві обґрунтувань і мотивування стягнення штрафу, розглядаючи справу лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі лише поданих доказів, дотримуючись принципу диспозитивності і рівності сторін, суд не вбачає підстав для стягнення нарахованих позивачем штрафів. В цій частині у позові слід відмовити.

Таким чином, із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути заборгованість за кредитом, відсоткам та пенею.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1600 грн. (сума позову 44887,99 грн.), однак позов задоволено частково ( на суму 42274,28 грн.), тому з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути судовий збір в сумі 1506,56 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 141, 268, 280-289 ЦПК України; ст. ст. 526, 549, 612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» заборгованість за Кредитним договором від 13.09.2010 року в сумі 42274,28 (сорок дві тисячі двісті сімдесят чотири гривні двадцять вісім копійок), з яких:

- 3913,05 грн. заборгованість за кредитом;

- 35231,98 грн. заборгованість по сплаті відсотків;

- 3129,25 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 1506,56 гривень.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя