Справа 752/1195/18
провадження № 2/752/3226/18
УХВАЛА

05.07.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Конельської А.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в :

в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову у вказаній цивільній справі та просить суд вжити заходи по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на об»єкт нерухомості - садовий будинок НОМЕР_1 у садовому товаристві «Мрія» Гвоздівської селищної ради Васильківського району Київської області, власником якого є відповідач ОСОБА_2

Представник позивача в судове засідання не з»явився. Подав суду письмову заяву про розгляд заяви про забезпечення позову без його участі.

Відповідач в судове засідання не з»явися. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Від доньки відповідача до суду надійшла письмова заява про те, що відповідач перебуває в лікарні та з»явитись в судове засідання немає змоги.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.02.2018 року, в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення позову у даній цивільній справі було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.05.2018 року, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05.02.2018 року повернуто без розгляду (а.с.44).

В липні 2018 року представник позивач повторно звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об»єкт нерухомості, який, на думку представника позивача, - є власністю відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які не є вичерпними.

Так, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам; встановленням обов'язку вчинити дії щодо унеможливлення доступу користувачів мережі Інтернет до об'єктів права інтелектуальної власності, правомірність використання (розміщення) яких у мережі Інтернет є предметом спору.

Відповідно до ч 2. ст. 152 ЦПК України, в разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи.

При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Всупереч цьому, представником позивача не наведено переконливих та достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Крім того, суд приймає до уваги те, що представником позивача не надано суду і переконливих доказів на підтвердження можливості відчуження майна відповідачем.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що представник позивача не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, а також не надав суду відомості, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову щодо накладення арешту на нерухомість та хто є дійсним власником будинку, і такий вид забезпечення позову, як накладення арешту, буде співмірним із заявленими позивачем вимогами, суд вважає заяву про забезпечення позову безпідставною та необґрунтованою, а тому вважає, що в її задовленні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п»ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Н.П. Чередніченко