Номер провадження: 22-ц/785/6030/18
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

10.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в особі судді судової палати у цивільних справах Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси в цивільний справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про зобов'язання вчинити певні дії, визнання права позивача на встановлення міжпосадового співвідношення посадового окладу, право на тримання заохочення, визнання дати звільнення, за зустрічним позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_3 про змінення причин звільнення та стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», згідно якої просив:- визнати право позивача на встановлення міжпосадового співвідношення (коефіцієнту) посадового окладу за кваліфікаційним розрядом (посадою) «фахівець 1 категорії», що визначений умовами оплати праці за трудовим договором;- зобов'язати Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» встановити з 01.11.2016 конкретний розмір посадового окладу позивача з урахуванням міжпосадового співвідношення (коефіцієнту) для розряду «фахівець 1 категорії» - 3,89 (три цілих вісімдесят дев'ять сотих), який не був приведений у відповідність до змінених умов колективного договору через бездіяльність працівників підрозділів апарату управління з кадрової роботи;- зобов'язати ДП «АМПУ» видати позивачу розрахункові листки за квітень-липень 2017 року та довідку про роботу на підприємстві із зазначенням часу роботи і розміру заробітної плати;- зобов'язати ДП «АМПУ» перерахувати основну і додаткову (виробничі та одноразові премії) заробітну плату, премію за 2016 рік, відпусткові та матеріальну допомогу у зв'язку з відпусткою, зважаючи на розмір посадового окладу позивача 18670 гривень в період 01.11.2016-30.04.2017 та 19650 гривень з 01.05.2017. Стягнути на корить позивача різницю за трудовими виплатами в період з 01.11.2016 по 24.07.2017, остаточний розмір якої буде визначений після надання відповідачем розрахункових листків за квітень-липень 2017; - визнати права позивача на отримання заохочення в розмірі посадового окладу, за відпрацювання повного календарного 2016 року без періодів непрацездатності у відповідності до пункту 3.3.3 КД 2016. Стягнути з відповідача 18670 гривень на виконання цієї вимоги позивача;- зобов'язати ДП «АМПУ» звільнити позивача за власним бажанням на підставі частини третьої ст. 38 КЗпП з виплатою вихідної допомоги в розмірі не менше тримісячного середнього заробітку, обчисленого з розміру посадового окладу 19650 гривень (за два останні місці роботи);- визнати дату звільнення позивача - дату поставлення рішення у справі. Стягнення з ДП «АМПУ» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25.07.2017 до дати прийняття рішення судом.

При цьому посилаючись на те, що позивач працював на посаді фахівця відділу економічної та внутрішньої безпеки державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 15.07.2015 року до 24.06.2016 року, на посаді фахівця відділу захисту економічної та внутрішньої безпеки державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 24.06.2016 року. ОСОБА_3 було подано ДП «АМПУ» заяву від 20.07.2017 про його звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП. 24.07.2017 року. Позивачем отримано вищевказану заяву та надано відповідь Відповідачу від 07.08.2017 № 4867, в якій зазначається, що заява Відповідача від 20.07.2017 про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП не задоволена та запропоновано звільнитись Відповідачу на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП. ОСОБА_3 вважає, що ДП «АМПУ» безпідставно та неправомірно відмовило йому у звільненні за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП, у зв'язку з чим був змушений звернутися до суду. Крім того, ОСОБА_3 у позові зазначає, що ДП «АМПУ» невиконує законодавства про працю, умови колективного і трудового договору. При цьому ОСОБА_3 (т.1, а.с.2-14).

08 лютого 2018 року ДП «Адміністрація морських портів України» подав зустрічний позов ОСОБА_3 про змінення причин звільнення та стягнення грошових коштів у зв'язку з задоволенням заяви Позивача від 20.07.2017 про його звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП .

Зустрічний позов ДП «Адміністрація морських портів України» обґрунтовувала тим, що відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Верховний суд України, зокрема, у Постанові від 31.10.2012 року у справі за № 6-120цс12 наступну виклав правову позицію : за змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України), не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпП України (т.2, а.с. 79-89).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ДП «Адміністрація морських портів України» про зобов'язання вчинити певні дії, визнання права позивача на встановлення міжпосадового співвідношення посадового окладу, право на тримання заохочення, визнання дати звільнення відмовлено у повному обсязі та у задоволенні зустрічного позову ДП «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_3 про змінення причин звільнення та стягнення грошових коштів також відмовлено у повному обсязі (т.2, а.с.173-181).

02 липня 2018 року ОСОБА_3 через суд першої інстанції звернулась з апеляційною скаргою на рішення суду та просила ухвалити нове рішення суду, яким скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 Зокрема, апелянт вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому, як вказує апелянт, суд першої інстанції неповно з'ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржуване рішення було ухвалено 22 травня 2018 року (т.2, а.с.173-181). У судовому засіданні під час проголошення рішення суду апелянт участь приймав, що підтверджується протоколом судового засідання (т.2, а.с.171-172). Копію вказаного рішення суду апелянт отримав 08 червня 2018 року, що підтверджується розпискою про отримання копії судового рішення (т.2, а.с.182). Апеляційну скаргу ОСОБА_3 подав 02 липня 2018 року. Отже, апеляційна скарга була подана з додержанням встановлених строків оскарження рішення суду.

Так, апеляційна скарга не відповідає вимогам п.3 ч.2 ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.356 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено рішення або ухвала, що оскаржуються.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2018 року, однак в матеріалах цивільної справи №522/1617/17 відсутнє судове рішення, на яке посилається апелянт.

Відповідно до ст. ст. 185, 357 ЦПК України суддя, встановивши, що апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, а також у разі несплати судового збору, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє апелянта та надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись 175, 177, 185, ч. 4 ст. 356, 357 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси - залишити без руху.

Повідомити апелянта про необхідність виправити недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз'яснити апелянту, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, суддею буде прийняте процесуальне рішення передбачене ст.ст. 185, 358 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак в частині визначення судових витрат може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Суддя апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк