ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4332/18 Справа № 213/2310/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

03 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області Бондар Я.М., ознайомившись із апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року позов Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за опалення в сумі 6907,37 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, апеляційне провадження у якій не може бути відкрито, з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи, в останньому судовому засіданні, коли було проголошено рішення суду 01 лютого 2016 року відповідач участь у розгляді справи не приймала. 05 лютого 2016 року на її адресу надіслано копію рішення суду, проте конверт повернуто за закінченням терміну зберігання ( а.с.220,221).

Телефонограмою від 12 березня 2016 року працівником апарату суду відповідача ОСОБА_1 повідомлено про можливість отримання копії рішення суду, через повернення вдруге кореспонденції суду без вручення адресату ( а.с.224,225).

Як видно з Акту від 11 квітня 2016 року складеного заступником керівника апарату суду, помічника судді та секретаря суду відповідачОСОБА_1 отримала копію рішення суду 11 квітня 2016 року, проте категорично відмовилась написати розписку про його отримання( а.с.227,228).

Як видно з тексту ухвали Широківського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року про повернення заяви відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, що підтверджує обізнаність про його існування та зміст, помилково посилалась, що його ухвалено у її відсутність, тому має бути заочним.

У лютому 2017 року представник позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» отримав виконавчий лист та рішення суду звернуто до примусового виконання ( а.с.233).

Крім того, за заявою відповідача ОСОБА_1 від 25 вересня 2017 року вона ознайомилась із матеріалами цивільної справи та зняла фотокопії необхідних документів ( а.с.235).

Вдруге ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи через рік 10 вересня 2018 року та 14 вересня 2018 року знайомилась із матеріалами справи ( а.с.238,239).

09 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про отримання копії оскаржуваного рішення суду, копію отримала того ж дня 09 жовтня 2018 року ( а.с.240).

Відповідачем ОСОБА_1 08 листопада 2018 року засобами поштового зв'язку надіслано на адресу суду апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. В мотивування заявленого клопотання зазначила, що копію оскаржуваного рішення суду отримала лише 09 жовтня 2018 року.

Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення відповідачу роз'яснений порядок його оскарження (а.с.210-212).

Відповідно до ч.1 ст. 294 ЦПК України ( в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення суду) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі про отримання нею копію оскаржуваного рішення суду лише 09 жовтня 2018 року спростовуються матеріалами справи, а саме актом працівників суду від 11 квітня 2016 року про отримання відповідачем копії рішення та відмови в підписанні розписки про отримання, неодноразове ознайомлення із матеріалами справи протягом двох років, також поданні заяви про перегляд заочного рішення.

Посилання апелянта на ухвалення рішення в порушення вимог процесуального порядку не в заочному розгляді не можна визнати обґрунтованим, тому що не узгоджується із вимогами процесуального законодавства.

В апеляційній скарзі, особа яка її подає, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, визнавши причину пропуску строку поважною, в підтвердження надала довідки про амбулаторне лікування її доньки в період з 23 жовтня 2015 року по 28 жовтня 2015 року та з 29 січня 2016 рок по 05 люте 2016 року, та заяви про відкладення розгляд справи що був призначений на 13 листопада 2015р. й 01 лютого 2016 р., що не можна визнати поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження більще ніж на два роки.

Із апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся лише 09 листопада 2018 року, копію повного тексту оскаржуваного рішення суду отримала 11 квітня 2016 року, отже апеляційну скаргу подала із пропуском строку на апеляційне оскарження більше ніж на два роки, передбаченого ч.1 ст.294 ЦПК України.

Частиною 3 ст.357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Європейський суд з прав людини визнає легітимним обмеження у доступі до суду через значний пропуск строку оскарження рішення суду, що є дотриманням принципу правової визначеності (рішення Нешев проти Болгарії від 28 жовтня 2004 року, рішення Брумареску проти Румунії від 28 листопада 1999 року).

Учасник процесу зобов'язаний добросовісно користуватись своїми процесуальними правами.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року більше ніж на два роки.

Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, скаржнику роз'яснений загальний порядок його оскарження. Матеріалами справи доведено отримання копії оскаржуваного рішення суду відповідачем 11 квітня 2016 року, крім того неодноразове знайомлення з матеріалами справи у вересні 2017 року, у вересні 2018 року та звернення із заявою про перегляд заочного рішення у травні 2016 року достеменно свідчать про обізнаність відповідача про існування оскаржуваного судового рішення протягом тривалого періоду.

Безпідставне поновлення встановлених строків на апеляційне оскарження є порушенням Конвенції.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до ч.3 ст.357 ЦПК України для надання доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження. Роз'яснити апелянту, що у разі не усунення недоліків протягом десяти днів, з дня вручення ухвали, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Керуючись ст. 357 ЦПК України,

У X В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без руху, для чого надати строк , який не може перевищувати десяти днів з дати отримання копії ухвали, для усунення названих вище недоліків.

Попередити апелянта, що на випадок невиконання даної ухвали в установлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бондар Я.М.