Дата документу 24.05.2018
Справа № 0814/9417/2012
Провадження № 4-с/334/33/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Турбіної Т.Ф.

при секретарі Нестеренко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову заступника начальника Запорізького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 від 20 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в до суду зі скаргою на постанову заступника начальника Запорізького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 від 20.12.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу. В обґрунтування скарги зазначає, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2012 року з ОСОБА_3 на користь заявника стягнуто суму боргу у розмірі 240696,43 грн. Рішення суду набрало законної сили 22.12.2012р. Виконавчий лист №814/9417/2012 виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя знаходився на виконанні Ленінського ВДВС ЗМУЮ. Через те, що Ленінським ВДВС ЗМУЮ було встановлено наявність земельної ділянки у боржника, яка розташована у с. Біленькому Запорізького району Запорізької області, виконавчий лист був направлений за територіальністю до ВДВС Запорізького РУЮ для подальшого виконання та звернення стягнення на вказане майно.

За виконавчим листом №814/9417/2012, виданим Ленінським районним судом м. Запоріжжя 17 липня 2016 року, державним виконавцем Запорізького ВДВС було відкрито провадження ВП №51674377.

12.08.2016 р. державний виконавець на транспорті заявника здійснив виїзд за вказаною адресою для опису майна та накладення на нього арешту, однак через відсутність документів на земельну ділянку і необхідність їх витребування арешт накладено не було. До теперішнього часу жодних виконавчих дій не вчинено, земельна ділянка не передана на реалізацію.

У жовтні 2017 року заявник отримав листа із Запорізького ВДВС від 03.10.2017 №17389/4 з вимогою негайно здійснити додаткове фінансування виконавчих дій в розмірі 3500,00 грн.

Вказана вимога державного виконавця нічим не обґрунтована, не надано інформації про суму перевищення авансових витрат понад 2% від загальної суми стягнення, що становить у даному разі 4813,93 грн. Крім того, ОСОБА_1 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і згідно ст.9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є особою, яка віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, і згідно ст. 23 «Закону України «Про виконавче провадження» він звільнений від сплати авансового внеску.

Про відсутність підстав для додаткового авансування виконавчих дій державного виконавця було повідомлено, однак 20.12.2017 державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку не здійснення авансування витрат виконавчого провадження, яка була отримана заявником 27.01.2018.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, просить визнати незаконною постанову державного виконавця від 20.12.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу та зобовязати відновити виконавче провадження.

В судовому засіданні представник заявника просив задовольнити скаргу у повному обсязі з наведених вище підстав.

Представник Запорізького ВДВС в судове засідання не зявився. Заступникначальника Запорізького районного ВДВС ОСОБА_2 надав заперечення проти скарги, вказуючи, що оскільки стягувач не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, будучи попередженим про повернення виконавчого документа, а звільнення від додаткового фінансування законом не передбачено, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є правомірною і скасуванню не підлягає.

Суд, розглянувши скаргу, заслухавши представника заявника, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Статтею 447 ЦПК України закріплено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2012 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 240696 грн. 43 коп. та судовий збір у сумі 3219 грн.

12.07.2016 року до Запорізького ВДВС надійшов від Ленінського ВДВС м. Запоріжжя виконавчий документ №0814/9417/2012 від 25.12.2012, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми боргу 240696,43 грн., у звязку з тим, що за боржником зареєстрована земельна ділянка, за адресою: с. Біленьке, вул. Незалежності, 39.

14.07.2016 року державним виконавцем Гришуновим Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вищезазначеного виконавчого документа та надано строк для самостійного виконання в строк до 21.07.2016 року (ВП №51639634).

12.10.2016 року державним виконавцем Запорізького районного ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП №51639634 був складений акт опису та арешту майна, а саме земельної ділянки, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером № :07:001:0881, площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: с. Біленьке, вул. Незалежності, 39.

19.09.2017 року до Запорізького ВДВС надійшла відповідь на запит з Держгеокадастру, що за боржником зареєстровано земельну ділянку за адресою: с. Біленьке, вул. Незалежності, 39.

19.09.2017 року відділом був направлений листщодо вартості складання звіту про оцінку вищезазначеного майна на адресу експерту СОД ОСОБА_5.

25.09.2017 року до відділу від експерта ОСОБА_5 надійшов лист, що вартість робіт з незалежної оцінки земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Біленьке, вул. Незалежності, 39, що належить ОСОБА_3, складає 3500 грн.

03.10.2017 року відділом на адресу ОСОБА_1 було направлено лист щодо авансування складання експертного висновку вартості майна, що належить ОСОБА_3. У даному листі було зазначено, що у випадку не надходження грошових коштів на депозитний рахунок відділу виконавчий документ буде повернуто стягувачеві відповідно до вимог п.4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою заступника начальника відділу ОСОБА_2 від 20.12.2017 стягувачу ОСОБА_1 повернуто виконавчий лист №814/9417/2012, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_3 на користь заявника суму боргу у розмірі 240696,43 грн. (виконавче провадження ВП №51674377), на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що стягувач не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Згідно ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення оцінки майна виконавець виносить постанову про залучення субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання. Субєкт оціночної діяльності - субєкт господарювання має право на винагороду за надані ними послуги. Винагорода та інші витрати, повязані з наданням звіту субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання, належать до витрат виконавчого провадження.

Згідно ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати.

Виходячи із загальної суми стягнення за виконавчим документом, розмір авансового внеску згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» становитиме 4813,93 грн. (2% від суми стягнення суму боргу у розмірі 240696 грн. 43 коп.).

Разом з тим, згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

ОСОБА_1 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і згідно ст.9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є особою, яка віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серія А №107760, а отже від сплати авансового внеску він звільняється.

Державний виконавець, встановивши, що витрати на залучення до проведення виконавчих дій субєкта оціночної діяльності ОСОБА_5 для незалежної оцінки земельної ділянки складатимуть 3500,00 грн., листом від 03.10.2017 повідомив ОСОБА_1 про необхідність авансувати складання експертного висновку вартості зазначеного майна відповідно до ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо витрати на залучення до проведення виконавчих дій субєктів господарювання на платній основі, виготовлення технічної документації на майно, здійснення витрат на валютообмінні фінансові операції та інших витрат, повязаних із перерахуванням коштів, перевищують суму сплаченого авансового внеску, стягувач зобовязаний додатково здійснити авансування таких витрат.

Виходячи зі змісту ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач зобовязаний додатково здійснити авансування витрат на залучення до проведення виконавчих дій субєктів господарювання на платній основі у тому разі, якщо такі витрати перевищують суму сплаченого авансового внеску.

Виходячи зі змісту ст.ст. 42, 43 Закону України «Про виконавче провадження», додаткове авансування не є окремим видом коштів виконавчого провадження, а стосується лише визначення суми авансового внеску, який належить сплатити стягувачу.

Та обставина, що ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» звільняється від сплати авансового внеску, державним виконавцем не заперечується.

Крім того, як встановлено судом, розмір визначеного законом авансового внеску у даному виконавчому провадженні становить 4813,93 грн., від сплати якого стягувач звільнений. Державним виконавцем не наведено обставин, які свідчать про те, що зазначена у вимозі державного виконавця сума додаткового авансування перевищує розмір авансового внеску, передбаченого ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», від сплати якого ОСОБА_1 звільнений.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимога державного виконавця про додаткове авансування виконавчих дій суперечить змісту ст.ст. 26, 43 Закону України «Про виконавче провадження», а тому постанова заступника начальника відділу ОСОБА_2 від 20.12.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що стягувач не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа, є незаконною і підлягає скасуванню. Скарга ОСОБА_1 в цій частині обґрунтована та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги зобовязати Запорізький районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області відновити виконавче провадження № 51639634 за виконавчим листом Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2012 року по справі № 0814/9417/2012, то такі вимоги суд вважає наразі передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Таким чином, на теперішній час державним виконавцем не порушено прав стягувача щодо відновлення виконавчого провадження, а тому в цій частині скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 383-387, 293, 294 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову заступника начальника Запорізького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 від 20.12.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП №51639634) скасувати.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Турбіна Т. Ф.