Справа №173/2390/18
Провадження №2/173/1228/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

02.10.2018 року до суду звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом про стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2

06.11.2018 року отримана адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 30 листопада 2018 року.

Згідно поданого позову позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з відповідачем позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.05.2009 року. Вони мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. У вересні 2018 року вони припинили стосунки з відповідачем. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що й стало причиною звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2009 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 38, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких батьком дітей записаний відповідач.

Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Будь-яких заперечень та доказів на спростування даного факту відповідач не надав. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дітей. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України.

Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

За доводами позивача, викладеними в позовній заяві, судом встановлено, що відповідач не працює та постійного прибутку не має. Проте, відповідач є працездатною особою за віком та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів, суд, у відповідності до обраного позивачкою способу захисту порушених прав, а саме стягнення аліментів у відсотковому розмірі від отримуваного відповідачем прибутку, а також враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів на існування обставин, які передбачені ст. 182 СК України , та які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Стягнення аліментів вданому розмірі з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дітей на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дітей даного віку.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів на обґрунтування необхідності стягнення аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 02.10.2018 року. Тому аліменти на утримання дітей суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць

Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 704.80 грн. так як позивачем, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

На основі ст. 180, 181, 182, 183 СК України. керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 м Верхньодніпровськ Дніпропетровської області аліменти на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 м Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, фактично мешкає за адресою: вул.. Гагаріна, 1/35, м Верхньодніпровськ на утримання двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02 жовтня 2018 року і до повноліття старшої дитини.

Після досягнення повноліття старшою дитиною, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 м Верхньодніпровськ Дніпропетровської області судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 30.11.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 30.11.2018 року

Оприлюднене 04.12.2018 року

Дата набрання законної сили 03.01.2019 року