Справа №639/5993/17
Провадження №2/639/351/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя надбаного за час шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя надбаного за час шлюбу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.10.2017 року у даній справі було відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду.

30 січня 2018 року від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої він просив суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташований за адресою: вул. Крилова, 142, м. Харків.

30 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на житловий будинок № 142, з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул. Крилова, м. Харків, заборонивши ОСОБА_2 відчужувати вказане нерухоме майно.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що спірний житловий будинок № 142, який розташований за адресою: вул. Крилова, м. Харків, сторони придбали на імя відповідача по справі ОСОБА_2 згідно договору купівлі- продажу від 15 липня 2011 року, реквізити якого йому невідомі, так як правоустановчі документи знаходяться у відповідача. Вказане вище, на думку позивача, дає можливість відповідачу в будь-який час здійснити відчуження будинку, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відтак, підставою для накладення арешту на майно відповідача є докази, що свідчать про наявність такого майна (грошей), його належність особі на праві власності. Також докази повинні свідчити про фактичне знаходження майна (грошей) у особи.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вказана позиція також викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.06 № 9.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, в порушення вказаних вимог закону, позивачем не було надано суду доказів які б свідчили про те кому належить право власності на житловий будинок за адресою: м. Харків, вул. Крилова, б. 142, на день звернення до суду з заявою про забезпечення позову. Окрім того позивачем не було надано суду жодних доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Отже, враховуючи вище викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом непізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 159 ЦПК України суд допускаючи забезпечення позовних вимог має право вимагати від позивача забезпечення збитків, які можуть наступити для відповідача у зв'язку із забезпеченням позову і у разі відмови від задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 159 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя надбаного за час шлюбу відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 02.04.2018 року.

Суддя В.В. Труханович