Номер провадження 2/225/531/2018
Єдиний унікальний номер судової справи 225/1241/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Нємиш Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року до суду звернувся позивач з позовом до ОСОБА_1, в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 11241,71 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір від 10.09.2012 року у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

26.02.2015 року ОСОБА_2 померла. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно. Спадкоємець який на час смерті проживав зі спадкодавцем є ОСОБА_1.

Відповідно до діючого законодавства України, обов'язок задовольнити вимоги кредитора, покладається на спадкоємця. Тому, з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся саме до ОСОБА_1, який є відповідачем по справі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує.

Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, був повідомлений належно про місце та час розгляду справи.

Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, відповідно до кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3300,00 грн., із зобов'язанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення умов договору ОСОБА_2, несвоєчасно сплачувала суми кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом 3300,00 грн., заборгованості за відсотками 7941,71 грн.

У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З розрахунку заборгованості вбачається, що під час укладення кредитного договору діяла процента ставка по кредиту в розмірі 30,00%, з 1 вересня 2014 року Банк збільшив процентну ставку до 34,80% , а з 01 квітня 2015 року встановив її у розмірі 43,20%.

Відповідно до наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» № 906 СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року з 01 вересня 2014 року актуалізовані тарифи, зокрема, по карті Універсальна: трати клієнтів з 01 вересня 2014 року - 2,9%; трати клієнтів до 01 вересня 2014 року - 2,5%; по всім тратам, які здійснені до 01 вересня 2014 року проценти будуть нараховуватися по старій ставці до повного погашення заборгованості по цим тратам.

Згідно до розрахунку заборгованості відповідача за період з 10.09.2012 року по 31.10.2017 року ОСОБА_2, починаючи з березня 2013 року кредитною карткою не користувалася, будь-яких грошових витрат, операцій не здійснювала, тому підстави для нарахування їй з 01.09.2014 року процентів за користування кредитом в розмірі 2,5% на місяць (34,8% на рік) відсутні.

Отже, при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати встановлену процентну ставку 30,00% річних.

Для з'ясування розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом, суд заборгованість по тілу кредиту, що становить 4059,94 грн. (1784,2 грн. поточна заборгованість, + 2275,74 грн. прострочена заборгованість) грн., перемножує на 27,6% річних, отриманий результат ділить на 360 днів, передбачених кредитним договором, після чого результат множить на кількість днів прострочення зобов'язання з 31 липня 2014 року по 31 жовтня 2017 року.

Отриманий результат є розміром заборгованості по відсоткам за вказаний період, що становить 4533,60 грн. (4059,94 х 30% : 360) х 1340 днів прострочки.

Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 31.10.2017 року у розмірі 4533,60 грн.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

За інформацією Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 26 лютого 2015 року померла (а.с. 35).

Згідно наявної інформації спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на день його смерті - ОСОБА_1

З огляду на це, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкодавець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановлено статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї та ч.5 цієї ж статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням (ч. 2 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

При цьому згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Зазначена норма не встановлює певного порядку пред'явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов'язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов'язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця.

Пред'явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Разом з тим на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов'язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ КБ «ПриватБанк» 13.10.2017 року звернулося до ОСОБА_1 із претензією кредитора, в якій повідомив спадкоємців про наявність заборгованості ОСОБА_2 перед банком. (а.с.41).

Таким чином, позивач заявив претензію до спадкоємців спадкодавця у строк, передбачений ст. 1281 ЦК України.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Оскільки жодна із сторін не зверталась із заявами про припинення дії кредитного договору, договір дію не припинив.

Враховуючи передбачений ст. 1282 ЦК України обов'язок спадкоємця повністю задовольнити вимоги кредитора в межах вартості одержаного у спадщину майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково.

Відповідач, як спадкоємець померлого позичальника, прийнявши спадщину, в силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, зобов'язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", місце знаходження якого: м. Дніпро,, вул. Набережна Перемоги, 50, заборгованість за кредитом у сумі 3300,00 грн. (три тисячі триста грн. 00 коп.), заборгованість за відсотками у сумі 4533,60 грн. (чотири тисячі пятсот тридцять три грн. 60 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", місце знаходження якого: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50 понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1250,06 грн. (одна тисяча двісті пятдесят грн. 06 коп.).

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги в 30 денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя :