РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 559/673/17

Провадження № 22-ц/4815/11/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Боймиструка С. В.,

секретар судового засідання - Шептицька С. С.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 березня 2018 року у складі судді Ходака С.К., постановлену в м. Дубно Рівненської області,

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 21.07.2014 року в сумі 13149,73 грн.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 березня 2018 року закрито провадження у справі у зв'язку із смертю відповідача.

Ухвала суду мотивована п.6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, згідно якої суд закриває провадження у справі у разі смерті фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництво, та обґрунтована тим, що суд, отримавши відомості про смерть відповідача, вчинив необхідні дії по встановленню кола спадкоємців померлого та виявив, що таких осіб немає.

Вважаючи ухвалу суду такою, що постановлена без дотримання норм процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, АК «КБ «ПриватБанк» оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд не з'ясував усіх обставин, що мають значення для справи та дійшов помилкового висновку про те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.. Додає, що кредитні правовідносини не є особистими правовідносинами і здійснення їх не пов'язане нерозривно з певною особою, а тому може здійснюватися спадкоємцями особи на передбачених законом умовах. Пояснює, що звернення до суду з даним позовом мало місце 11.05.2017 року, а відповідач помер 18.08.2018 року, тобто після відкриття провадження по справі. Вважає, що за таких обставин суд повинен був застосувати положення п.1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та зупинити провадження у справі, при цьому встановити коло спадкоємців та обставини прийняття спадкового майна зауважує, що суд обмежився лише запитом до нотаріальної контори, проте не направив запитів до адресного бюро щодо встановлення можливих спадкоємців у відповідності до ст. 1268 ЦК України, а також не направив запитів до органів МРЕВ, БТІ, держтехнагляду, земельного кадастру на предмет встановлення фактичної наявності спадкового майна та його вартості. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала - до скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 21.07.2014 року в сумі 13149,73 грн..

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 травня 2017 було відкрито провадження у справі.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідач ОСОБА_1 помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 14 від 18.08.2017р, вчиненим Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

На думку апеляційного суду, закриваючи провадження у справі, місцевий суд помилково керувався положеннями п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Так, відповідно до п.6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд закриває провадження у справі у разі смерті фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Разом з тим, кредитні правовідносини, які склалися між сторонами у даній справі, не є такими, що не допускають правонаступництва.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.. 1218 ЦК України).

Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (ст. 1219 ЦК України).

Таким чином, кредитні правовідносини не є особистими правовідносинами, що не допускають правонаступництво, оскільки здійснення такого права не пов'язане з певною особою, а тому морже здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах.

Частиною 1 ст. 55 ЦПК України встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

З огляду на наведене, до даних правовідносин підлягали застосуванню положення п. 1 ч.1 ст. 251 ЦПК України, яка передбачає обов'язок суду зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд також враховує вимоги ст.. 1218 ЦК України, яка визначає три способи неприйняття спадщини: неподання заяви спадкоємцями про прийняття спадщини до нотаріальної контори в шестимісячний строк за місцем відкриття спадщини; непроживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини; наявність відмови від спадщини осіб, які проживають зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

На запит суду державним нотаріусом Другої Дубенської державної нотаріальної контори Хаєцькою О.М. надано інформацію, що після смерті ОСОБА_1 із заявою спадкоємці не зверталися (а.с.62-74).

Місцевим судом було проведено дії по встановленню правонаступників після смерті відповідача, і таких встановлено не було.

Разом з тим, суд першої інстанції обмежився лише запитом до нотаріальної контори з приводу звернення можливих спадкоємців, проте не направив запиту до адресної довідки щодо встановлення можливих спадкоємців, які проживали разом із спадкоємцем.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв'язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання про те, що місцевий суд при постановленні ухвали про закриття провадження по справі помилково застосував норми процесуального права, не з'ясував усіх обставин, що мають значення для справи, з огляду на що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 березня 2018 року скасувати.

Справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2018 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Боймиструк С. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.