Номер провадження 2/754/1310/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 листопада 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

секретаря судового засідання Гайворонського В.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності позивача та відповідача. Визначити за позивачем право особистої приватної власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та право особистої приватної власності на ? частину автомобіля ВАЗ 21703 LadaPriora. Визнати за відповідачем право особистої приватної власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та право особистої приватної власності на ? частину автомобіля ВАЗ 21703 LadaPriora.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває справи за позовом позивача до відповідача про розірвання шлюбу. За час шлюбу позивач разом з відповідачем придбали наступне майно: квартира АДРЕСА_1 та автомобіль ВАЗ 21703 Lada Priora. Шлюбний договір між сторонами по справі не укладався, майно, яке є спільною сумісною власністю у добровільному порядку не було поділено.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, про що подала до суду письмову заяву.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому у шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28.09.2017 року було розірвано.

За час спільного проживання подружжям однією сім'єю були придбані наступні об'єкти нерухомого та рухомого майна, а саме: квартира АДРЕСА_1 право власності на яку підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №92960547 від 26.07.2017 року та автомобіль ВАЗ 21703 Lada Priora, легковий, право власності на який набуто за договором на умовах Договору №С 12/12-08 глб купівлі-продажу автомобіля від 12.12.2008 року.

Автомобіль ВАЗ 21703 Lada Priora, був зареєстрований за відповідачем на підставі Договору купівлі-продажу автомобіля №С12/12-08 глб від 12.12.2008 року.

Квартира АДРЕСА_1 була придбана за рахунок отриманого позивачем в Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» кредиту в сумі 200000,00 грн., згідно кредитного договору №847/1 від 18.04.2012 року.

Станом на 09.06.2017 року за кредитним договором №847/1 від 18.04.2012 року наявна заборгованість, що становить суму 54310,22 грн.

Згідно довідки цінової довідки ПП «Приват-Інвеста» вартість квартири АДРЕСА_1 становить 1354729,00 грн. (з розрахунку вартість 1 кв. м становить 20 219,84 грн.).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира та автомобіль були набуті сторонами за час шлюбу, то такі є об'єктами спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв'язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по ? частині кожному квартири АДРЕСА_1. Крім того, необхідно визнати за позивачем та відповідачем право власності по ? частині кожному автомобіля ВАЗ 217030, 2008 року випуску.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та такий слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною 7 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки, у вказаному провадженні з метою забезпечення позову ухвалою від 11.08.2017 року було накладено арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 до вирішення судом спору по суті, то вказаний захід забезпечення позову підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-80, 82, 158, 206, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71, 163 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_4право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1право власності на ? частину автомобіля ВАЗ 217030, 2008 року випуску.

Визнати за ОСОБА_4право власності на ? частину автомобіля ВАЗ 217030, 2008 року випуску.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4800,00 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2018 року.

Суддя: Н.Г. Таран