21.11.2018 Справа № 363/4102/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишгородської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним позовом та, уточнивши позовні вимоги, порушує питання про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті 23 лютого 2017 року батька ОСОБА_2, права власності на ? частину АДРЕСА_1, яку він успадкував після смерті матері ОСОБА_3, однак не оформив на неї правовстановлюючі документи.

Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача до суду не зявився звернувся до суду з заявою в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1998 року квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

7 квітня 2015 року ОСОБА_3 померла.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 постійно проживав в квартирі разом із спадкодавцем ОСОБА_3 та прийняв спадщину, що підтверджується довідкою Вишгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 13 квітня 2017 року № 1989/14 та довідкою Виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області форми 3А № 225 від 22 березня 2018 року.

ОСОБА_4 за життя не оформив правовстановлюючі документи після смерті матері ОСОБА_3 на успадковане майно (? частину спірної квартири, що їй належала) й за життя виникле право на нього не зареєстрував.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає, що вбачається з листа 285/01-16 від 15.03.2018 року спадкова справа після смерті 07.04.2015 року ОСОБА_3 не заводилась.

24 лютого 2017 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 лютого 2017 року серія І-ОК № 394479.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на АДРЕСА_1, зокрема на ? частину квартири, яка належала ОСОБА_4 на праві власності згідно свідоцтва про права власності на житло від 07 грудня 1998 року та на іншу ? частину квартири, яка належала його матері ОСОБА_3 та успадкована ним після її смерті.

Встановлено, що ОСОБА_4 є батьком позивачки.

Позивачка в установлений законом шестимісячний термін звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та за наявності правовстановлюючих документів успадкувала ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності на житло від 07 грудня 1998 року. Про що нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 серпня 2018 року.

На іншу ? частину спірної квартири, яка успадкована ОСОБА_4 після смерті його матері ОСОБА_3, позивачка від нотаріуса отримала відмову у звязку з відсутністю у ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на іншу частину спірної квартири.

З цих причин позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею права власності на спадкове майно, яке свого часу належало бабусі ОСОБА_3 та успадковане батьком ОСОБА_4

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 по справі не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи №11/2017 від 23 лютого 2017 року, після померлого ОСОБА_4.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу).

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до розяснень даних у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За позивачкою слід визнати право власності на іншу ? частину, яка належала за життя ОСОБА_3, а після смерті успадкована ОСОБА_4, але не оформлено у встановленому законом порядку за відсутності умов для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на згадану частину квартири.

Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачка набула право власності на вказане спадкове майно, яке належало її батьку, який помер і не оформив його, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину.

Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Що стосується заповіту ОСОБА_3 від 29 березня 1986 року, то при вирішенні даного спору суд не бере його до уваги, оскільки спадщина після смерті 07 квітня 2015 року ОСОБА_3, особами зазначеними в її заповіті не приймалася, майно ними не успадковано.

Таким чином, позивачка успадкувала після смерті батька спірну ? частину квартири, а тому заявлені позивачкою права підлягають визнанню, а предявлений позов задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті 23 лютого 2017 року ОСОБА_4 право власності на ? частину АДРЕСА_1.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СО №151965 виданий 17 травня 1999 року Ватутінським РУГУ МВС України в м. Києві, РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач: Вишгородська міська рада Київської області (Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1).

Суддя