Справа № 456/234/17 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/1958/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області Кошевого А.Л., представника Державного підприємства «Стрийський вагоноремонтний завод»

Васьківа І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Стрийський вагоноремонтний завод» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Державного підприємства «Стрийський вагоноремонтний завод», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про стягнення 32180.00 грн. матеріальної шкоди, 600 000.00 грн. моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, стягнуто з ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_2 32180 грн. матеріальної шкоди, 50000 грн. моральної шкоди, а всього разом 82180,00 грн. Стягнуто з ДП "Стрийський вагоноремонтний завод" на користь держави 2240 грн. судового збору.

Рішення судув апеляційному порядку оскаржило ДП «Стрийський вагоноремонтний завод»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, до матеріалів позовної заяви, в підтвердження завдання матеріальної шкоди, позивачем долучено довідку від 03.11.2016 року, видану ФОП ОСОБА_5 про те, що загальна вартість лікування та протезування зубів ОСОБА_2 становить 32180,00 грн., але довідка не містить інформації про те, які саме та скільки зубів було проліковано та протезовано. Апелянт вважає, що позивачем не доведено причинно-наслідковий зв'язок між вартістю лікування та протезування зубів, вказаною згідно довідки приватного підприємця ОСОБА_5 № 1 від 03.11.2016 року, та шкодою, завданою ОСОБА_6 травматичним зламом коронок 4, 3, 2, 1-го зубів верхньої щелепи справа та коронки 2-го зуба верхньої щелепи зліва. Апелянт звертає увагу на те, що відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат, є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Оскільки нещасний випадок, який мав місце з позивачем, оформлено актом проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1, у позивач відсутні перешкоди для звернення позивача до Стрийського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області за отриманням виплат, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». А відтак, оскаржуване рішення суду в частині стягнення 32180,00 грн. майнової шкоди саме з ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» є незаконним та необгрунтованим. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, апелянт зазначає, що зі змісту п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вбачається, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В даній справі, у позивача відсутня стійка втрата професійної працездатності та нещасний випадок відповідачем оформлено актом проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1. А відтак, розмір моральної шкоди 50 000 грн. за умови тимчасової непрацездатності, що підтверджується листком непрацездатності серії АГД № 186633, який виданий Державного закладу «Вузлова лікарня станції Стрий ДТГО «Львівська залізниця» 30 липня 2014 року, є неспіврозмірним із шкодою, завданою внаслідок травми, отриманої позивачем 30.07.2014 року. Крім цього, актом форми Н-1 № 4 від 15.10.2014 року, встановлено, що основною причиною настання нещасного випадку була груба необережність позивача, яка стала причиною травмування та заподіяння йому тілесних ушкоджень. Апелянт вважає безпідставним висновок суду про заподіяння моральної шкоди внаслідок душевних страждань у зв'язку із ушкодженням обличчя, перебування позивача у стресовому стані тощо, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність моральних страждань, про взаємозв'язок змін у психічному стані позивача та отриманою травмою, інтенсивність, глибина та тривалість страждань і яким чином було істотно порушено життєвий уклад позивача. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» Васьківа І.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, пояснення представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2в частині позовних вимог про стягнення майнової шкоди, завданої ушкодженням здоров»я, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок нещасного випадку пов'язаного з виробництвом на ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» було ушкоджено здоров'я позивача, для відновлення якого проведено лікування та протезування зубів, за яке позивач сплатив власні кошти в розмірі 32180 гривень, які суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції взяв до уваги повідомлення про нещасний випадок ДП «Стрийський вагоноремонтний завод», з якого вбачається, що 30.07.2014 року о 09 год. 30 хв. у механокомплектувальному цеху дільниці виготовлення та випробування запасних резервуарів ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» стався нещасний випадок, внаслідок чого було травмовано ОСОБА_2, в якого виявлено рвану рану нижньої губи, перелом фронтальної групи зубів; акт форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 30.07.2014 року о 09 год. 30 хв. на ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» від 15.10.2014 року, з якого вбачається, що комісія, зібравши необхідні матеріали, вивчивши та проаналізувавши їх, прийшла до висновку, що даний нещасний випадок відповідно до ч.1 п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затверджено постановою КМУ від 30.11.2011 року №1232 вважається пов'язаним з виробництвом та складається акт форми Н-1; акт №4 про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом з ОСОБА_2 форми Н-1 від 15.10.2014 року, з якого вбачається, що основною причиною нещасного випадку є порушення технологічного процесу та невиконання посадових обов'язків. У потерпілого ОСОБА_2 встановлено травматичний злам коронок 4,3,2,1-го зубів верхньої щелепи справа та 2-го зуба верхньої щелепи зліва. Перелом альвеолярного паростка верхньої щелепи справа. Рвана рана нижньої губи. Забій лівої кистиці. ДЗ «ВЛ ст.Стрий ДТГО «ЛЗ» № 794 від 01.10.2014 року. Перебування потерпілого в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння не виявлено.

З вищезазначених актів вбачається, що встановлено осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці: ОСОБА_2 електрозварювальник МКЦ порушив п.7 операційної картки 067-60188-02897 випробування повітряних резервуарів Р7-78; п.5 операційної картки 067-60188- 00908 випробування резервуара запасного Р7-78; ОСОБА_7 майстер механо-комплектувального цеху ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» порушив п.3 «Посадової інструкції майстра виробничої дільниці МКЦ». Організовує підготовку виробництва, забезпечує розміщення робітників бригад, контролює додержання технологічних процесів, оперативно виявляє і ліквідовує причини їх порушень; ОСОБА_8 начальник механо-комплектувального цеху ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» порушив п.18 «Посадової інструкції майстра виробничої дільниці МКЦ». Контролює додержання працюючими правил і норм охорони праці, санітарного законодавства, виробничої і трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку.

Листком непрацездатності серії АГД №186633 поліклінічного відділення вузлової лікарні ст. Стрий підтверджується, що ОСОБА_2 проходив амбулаторне лікування з 30.07.2014 року по 22.08.2014 року з діагнозом рвана рана нижньої губи, перелом фронтальної групи зубів.

Стягуючи з відповідача 32180.00 грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу, суд першої інстанції взяв до уваги довідку №1 від 03.11.2016 року, видану клінікою сучасної стоматології «Віта Дент», якою, як вважав суд першої інстанції, підтверджується, що ОСОБА_2 проведено лікування та протезування зубів за власний рахунок, вартість лікування якого становить 13560 грн. та протезування 18620 грн.

На думку колегії суддів суд першої інстанції не дослідив та не дав належної оцінки згаданій довідці, в якій не зазначено конкретно, які зуби позивача були проліковані та протезовані, чи саме ті, які були пошкоджені під час нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2, оскільки вищезгаданими актами підтверджується травматичний злам коронок 4,3,2,1-го зубів верхньої щелепи справа та 2-го зуба верхньої щелепи зліва.

Висновок суду першої інстанції про завдання ОСОБА_2 32180.00 грн. майнової шкоди спростовується довідкою, наданою позивачем в суді апеляційної інстанції від 22.05.2018 року №1, виданою ФОП ОСОБА_5, з якої вбачається, що вартість лікування одного зуба становить 1043.00 грн., вартість протезування 1862.99 грн., а відтак з врахуванням кількості пошкоджених зубів внаслідок нещасного випадку становить 14525.00 грн. (лікування та протезування п»ятьох зубів).

Крім цього, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на доводи відповідача про те, що у разі настання страхового випадку страхові виплати проводиться за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві.

Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням трудових обов»язків, відшкодовується у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров»я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування України відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування» застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом. Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами.

Перелік страхових виплат передбачений ст. 36 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування», страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Пункт 8 ст. 36 Закону зазначає, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою і здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України, тобто, роботодавцями.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування», Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів, перелік яких визначений ст. 43 Закону, і приймає відповідні рішення, яке оформляється постановою.

Матеріалами справи підтверджується і цього не заперечували представники Фонду соціального страхування, що з ОСОБА_2 стався нещасний випадок на виробництві, про що свідчить Акт форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, затверджений 15.10.2014 року та Акт №4 форми Н-1 про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом, затверджений 15.10.2014 року, а відтак ОСОБА_2, як застрахована особа, за яку ДП «Стрийськтй вагоноремонтний завод» сплачував страхові внески, має право на відшкодування майнової шкоди, завдану йому внаслідок нещасного випадку, за рахунок коштів Фонду соціального страхування.

Як ствердив представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, і цього не заперечував позивач, що із заявою про призначення йому страхових виплат до Фонду соціального страхування не звертався.

З врахуванням вищенаведеного, висновки суду першої інстанції про підставність позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення 32180.00 грн., завданої йому майнової шкоди з ДП «Стрийський вагоноремонтний завод», є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» 50000.00 грн. на відшкодування моральної шкоди з огляду на таке.

Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Суд першої інстанції вірно вважав, що діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, оскільки внаслідок отриманих травм на виробництві позивач зазнав сильного фізичного болю, душевних страждань, внаслідок ушкодження обличчя він постійно нервував, перебував в стресовому стані, його життєвий уклад істотно порушився, у зв'язку з чим він затрачав багато зусиль для відновлення попереднього стану, з моменту пошкодження здоров»я позивач постійно відчував дискомфорт у суспільстві, зокрема, при спілкуванні із сторонніми людьми, друзями, родичами.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував вимоги розумності та справедливості.

На думку колегії суддів безпідставними та необґрунтованими є доводи апеляційної скарги ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» про відсутність вини відповідача у нещасному випадку, що стався з позивачем, а відтак і відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 50000.00 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки Акт форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, затверджений 15.10.2014 року та Акт №4 форми Н-1 про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом, затверджений 15.10.2014 року, свідчать про наявність вини не лише позивача, але і працівників ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» ОСОБА_7, ОСОБА_8 які допустили порушення законодавства про охорону праці.

А відтак, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди не спростовують правильного висновку суду про часткове задоволення цієї позовної вимоги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з»ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2018 року в частині стягнення з ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_2 32180.00 грн. майнової шкоди слід скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою в задоволенні цих вимог ОСОБА_2 відмовити. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Стрийський вагоноремонтний завод» - задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2018 року в частині стягнення з ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» на користь ОСОБА_2 32180.00 грн. майнової шкоди - скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою в задоволенні цих вимог ОСОБА_2 відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 30.11.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.