Справа № 462/2971/18 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/238/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Палюх Н.М. від 27 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави України в особі Державної казначейської служби України та Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 липня 2018 року позов задоволено частково.Стягнуто з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 /три тисячі/ грн.В решті вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що не в повній мірі охоплює понесені ним моральні страждання через неправомірну бездіяльність відповідача. Зазначає, що неправомірною бездіяльністю слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Паславського І.І., що триває понад 3 роки, йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушеннях режиму сну. Вказує, що повна бездіяльність слідчого, його умисел на закриття кримінального провадження з ніби то відсутністю ознак кримінального правопорушення негативно вплинуло на звичний ритм його життя. Крім цього, зазначає, що суд дійшов до невірного висновку щодо дійсного розміру завданої йому моральної шкоди, тому значно занизив суму такої, що суперечить обставинам справи, дійсному стану його здоров'я та моральним стражданням, яких він зазнав.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.2 ст. 247, ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81, Цивільного процесуального кодексу України, п.9 ч.2 ст. 16, ст.ст. 23, 1176, 1173, 1174 ЦК України, п.9, п.10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. 56 Конституції України, ст. 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність", ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460, п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України та задовольняючи позов частково, - виходив з того, що ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 04.06.2015 року у справі №462/3468/15-к зобов'язано службову особу Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, уповноваженого на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які містяться у заяві ОСОБА_2 від 07 квітня 2015 року про вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається з даної ухвали, судом встановлено наступні обставини: що 07.04.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області зі заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначав, що працівники ТОВ «Домофон.Інжирінг.Охорона» самовільно встановили домофон в під'їзді будинку по АДРЕСА_1, в якому він проживає. Беручи до уваги, що заява ОСОБА_2 від 07.04.2015 року містить відомості про вчинене кримінальне правопорушення, а також те, що на момент розгляду скарги даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчому судді не надано, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню в цій частині. Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 02.03.2017 року у справі №462/872/17 зобов'язано слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Паславського І.І. ознайомити потерпілого ОСОБА_2 з матеріалами кримінального провадження № 0001513 від 10.06.2015 року, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому вимогам КПК України. Як вбачається з даної ухвали, судом встановлено наступні обставини: що скаржник 09.02.2017 року звернувся до слідчого Паславського І.І. з клопотанням про ознайомлення його з матеріалами кримінального провадження № 0001513 від 10.06.2015 року. Слідчий Паславський І.І. надав слідчому судді лист за своїм підписом від 13.02.2017 року №1297/38-02/2017 адресований на ім'я ОСОБА_2, в якому останнього повідомлялося, що для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0001513 скаржник може прибути в кабінет № 54 СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області - 16.02.2017 року о 11 год. 30 хв. Слідчий не надав слідчому судді належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ним був вручений вищевказаний лист ОСОБА_2 до 16.02.2017 року. За таких обставин, ОСОБА_2 був позбавлений можливості 16.02.2017 року реалізувати своє право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0001513, оскільки йому про це нічого не було відомо. Крім того, слідчий не надав слідчому судді належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що він на час розгляду скарги ознайомив скаржника з матеріалами кримінального провадження. За таких обставин, слідчий допустив бездіяльність, не ознайомив потерпілого з матеріалами кримінального провадження, і тому його слід зобов'язати зробити це у судовому порядку. Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 21.08.2017 року у справі №462/872/17 скасовано постанову слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Паславського І.І. від 12.05.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001513 від 10.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Матеріали кримінального провадження № 0001513 направлено в Залізничний ВП ГУНП у Львівській області для продовження досудового розслідування. Як вбачається з даної ухвали, судом встановлено наступні обставини: що слідчим під час проведення досудового розслідування не була проведена жодна слідча дія у порядку, який передбачений КПК України. Факт того, що заявник ОСОБА_2 не з'явився жодного разу на допит за викликом слідчого не може бути підставою, яка б будь-яким чином давала слідчому підстави не проводити інші слідчі дії, зокрема, провести допит інших учасників подій, на які вказував заявник ОСОБА_2 у своїй заяві від 07.04.2015 року про вчинення кримінального правопорушення. За таких обставин, вважає, що слідчим передчасно, без проведення слідчих дій, тобто фактично без проведення досудового розслідування була винесена оскаржувана постанова. Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 10.05.2018 року у справі №462/872/17 скасовано постанову слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Паславського І.І. від 31.01.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001513 від 10.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та матеріали кримінального провадження № 0001513 направлено в Залізничний ВП ГУНП у Львівській області для продовження досудового розслідування. Як вбачається з даної ухвали, судом встановлено наступні обставини: що 31.01.2018 року оскаржуваною постановою слідчого СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області Паславського І.І. було вдруге закрито кримінальне провадження № 0001513 від 10.06.2015 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Проте, слідчим після скасування постанови про закриття кримінального провадження під час проведення досудового розслідування знову не була проведена жодна слідча дія у порядку, який передбачений КПК України. За таких обставин, вважає, що слідчим передчасно, без проведення слідчих дій, тобто фактично без проведення досудового розслідування була винесена оскаржувана постанова. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем не представлено належних доказів на підтвердження завданої йому моральної шкоди в сумі 30000 грн., з врахуванням обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач, внаслідок бездіяльності слідчих Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, та виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважав, що сума, яку просить стягнути позивач в рахунок відшкодування моральної шкоди надто велика та підлягає зменшенню, а тому необхідно стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 3000 грн. моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції - немає, висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Позивач ОСОБА_2 в травні 2018р. звернувся з позовом в суд до Держави України в особі Державної казначейської служби України та Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області про стягнення з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 30000 грн. моральної шкоди.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що слідчим Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Паславським І.І. ведеться досудове розслідування, внесене до ЄРДР під № 0001513 від 10.06.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, де він є потерпілим. Вже протягом трьох років триває повна бездіяльність у даному кримінальному провадженні слідчим СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Паславським І.І., яким умисно не надавалися йому для ознайомлення матеріали кримінального провадження, що є порушенням прав потерпілого, згідно ст.56 КПК Укрїни. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/3468/15-к зобов'язано службову особу Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області уповноваженого на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення внести до ЄРДР відомості, які місться у його заяві від 07.04.2015р. про вчинення кримінального правопорушення. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/872/17 зобов'язано слідчого СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Паславського І.І. ознайомити потерпілого ОСОБА_2 із матеріали кримінального провадження №0001513 від 10.06.2015 року, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому вимогами КПК України. Однак, дане рішення суду не виконано по даний час, що є злочином, відповідно до ч.3 ст.382 КК України. Слідчий Паславський І.І. умисно відмовляє йому в ознайомленні з матеріалами справи, щоб він не виявив його повну, злочинну, протиправну бездіяльність, веде себе зверхньо, зухвало по відношенню до нього як потерпілого. Постановою слідчого Паславського І.І. від 12.05.2017р. закрито кримінальне провадження №0001513 від 10.06.2015 р., в зв'язку ізвідсутністю в діях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, копії якої йому не надіслано, що є порушенням ч.6 ст.284 КПК України. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова у справі №462/872/17 від 21.08.2017р. скасовано постанову слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Паславського І.І. від 12.05.2017р. про закриття кримінального провадження №0001513 від 10.06.2015 р. Слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим передчасно та без проведення необхідних слідчих дій, тобто фактично без проведення досудового розслідування була винесена оскаржувана постанова. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 10.05.2018р. у справі №462/872/17 скасовано постанову слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області Паславського І.І. від 31.01.2018р. про закриття кримінального провадження №0001513 від 10.06.2015р. Слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не була проведена жодна слідча дія, передчасно, тобто фактично без проведення досудового розслідування була винесена оскаржувана постанова. Вбачає, в діях слідчого Паславського І.І. зловживання владою, службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самих себе всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та його інтересам та містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. Незаконними, протиправними діями слідчого Паславського І.І. йому було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі, переживаннях, порушення режиму сну, через повну бездіяльність слідчого, його умисел на закриття кримінального провадження за ніби то відсутністю ознак кримінального правопорушення, що негативно вплинуло на звичний ритм його життя. За наведеного, йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 30000 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та учасниками справи не оспорено та не спростовано, що з 2015 року по даний час, тобто більше трьох років триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001513, що розпочато 10.06.2015 року за заявою ОСОБА_2 від 7.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. При цьому рядом судових рішень встановлено фактично протиправну бездіяльність посадових осіб Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області щодо: внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_2; ознайомлення потерпілого ОСОБА_2 із матеріалами кримінального провадження, а також двічі неправомірне закриття кримінального провадження, що вцілому призводить до тривалої бездіяльності щодо розслідування у згаданому кримінальному провадженні.

Відповідно до 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Як встановлено вище спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних рішень та бездіяльності посадових осіб Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено неправомірність бездіяльності та рішень посадових осіб, що вцілому призвело також і до неправомірної бездіяльності з розслідування у кримінальному провадженні вцілому, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про факт заподіяння такими бездіяльністю та рішеннями моральної шкоди позивачу та про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими бездіяльністю та рішеннями моральної шкоди. Відповідно правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази, і надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру грошових коштів, що підлягають стягненню.

Вказане відповідає, також, і правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції правильно врахував роз'яснення, надані у Постанові Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, залишивши оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 липня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 6.12.2018 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра