Справа №443/900/18
Провадження №2/443/853/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 12 жовтня 2017 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5833 га, що розташована на території Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №130970 від 30 листопада 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 12 жовтня 2017 року померла його мама ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5833 га, що розташована на території Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №130970 від 30 листопада 2012 року. За життя мати заповіту не склала, відтак спадкування відбувалось за законом. Він, як син померлого входить до спадкоємців першої черги. Іншим спадкоємцем вказано черги є його батько та відповідно чоловік померлої ОСОБА_3, проте останній від своєї частки у спадковому майні відмовляється на його користь. Відтак, він як єдиний спадкоємець, що виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняв, оскільки на момент її відкриття постійно проживав із спадкодавцем, звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримав відмову у видачі такого, у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій і є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 12 жовтня 2017 року, в с. Черемхів Жидачівського району Львівської області, померла ОСОБА_4, про що 12 жовтня 2017 року зроблено відповідний актовий запис №366 та виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, від 12 жовтня 2017 року, видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №476265 /а.с. 10/.

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадщина померлої складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5833 га, що розташована на території Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №130970 від 30 листопада 2012 року /а.с. 14-27/.

Заповіту спадкодавець ОСОБА_4 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру(заповіти/ спадкові договори), сформованою приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 від 12 квітня 2018 року за №51557001 /а.с. 12/.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії І-ЯК №1527876 від 19 лютого 1966 року, що позивач є рідним сином ОСОБА_2С.(спадкодавця). Відтак, ОСОБА_2 відноситься до спадкоємців першої черги спадкування. Іншими членами вказаної черги є відповідно чоловік спадкодавця та батько позивача ОСОБА_3 /а.с. 6-9/.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Також, за змістом ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

З долученої до матеріалів справи нотаріально завіреної заяви ОСОБА_3 від 12 квітня 2018 року вбачається, що останньому відомо про відкриття спадщини після смерті його дружини. Від прийняття такої від відмовляється, а тому враховуючи визнання відповідачем позовних вимог позивача, суд приходить до висновку, що вказана відмова є на користь ОСОБА_2 /а.с. 29, 34/.

Окрім того, з наявної в матеріалах справи копії довідки № 200 виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 27 березня 2018 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 з нею проживав та був прописаний її син ОСОБА_2Г./а.с. 11/.

За таких обставин, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері, як такий, що виявив бажання прийняти спадщину та фактично її прийняв, оскільки на момент її відкриття проживав із спадкодавцем, та в законодавчо визначений строк не відмовився від неї та звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.

Разом з тим, згідно інформаційного листа від 22 травня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 12 жовтня 2017 року, у звязку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій і є спадковим майном /а.с. 30/.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно із ст.ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право власності на спадкове майно(земельні ділянки), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла 12 жовтня 2017 року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5833 га, що розташована на території Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №130970 від 30 листопада 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко