КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/28725/16-ц

29 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Невідомої Т.О.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» адвоката Подольської Ольги Вячеславівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Притули Н.Г., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору та припинення поруки, -

в с т а н о в и в:

09 серпня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 09 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту №40.29-48-347 за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти в сумі 110 062 доларів США зі сплатою 12,5% річних, строком повернення до 08 серпня 2022 року згідно з графіком погашення кредиту. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 09 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки №02-10/2851, відповідно до якого ОСОБА_4 зобов'язалася у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, порядку та у випадках, передбачених договором кредиту. ОСОБА_3 своїх зобов'язань за укладеним кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 88 824,33 доларів США, що станом на 21жовтня 2015 року еквівалентно 1 953 151,70 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 64 237 доларів США, що є еквівалентом 1 412 502,70 грн.; сума заборгованості за відсотками - 15 436,35 доларів США, що є еквівалентом 339 428,81 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 5 138,95 доларів США, що є еквівалентом 113 000,02 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 012,03 доларів США, що є еквівалентом 88 220,16 грн. У зв'язку з чим, банк просив стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість в судовому порядку.

15 листопада 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Шевченківського районного суду м. Києва було подано зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору № 40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року, визнання недійсним договору іпотеки від 09 серпня 2007 року та визнання поруки за договором поруки №02-10/2851 від 09 серпня 2007 року припиненою.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі за зустрічним позовом посилалися на те, що зміст кредитного договору № 40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року суперечить ч. 2 ст. 11, ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідач не повідомив позичальника ОСОБА_3 у письмовій формі про умови надання кредиту, та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування, як того вимагає Закон, а саме: про орієнтовну сукупну вартість кредиту та детального розпису загальної вартості кредиту. Відсутність вказаної інформації у кредитному договорі призвело до того, що відповідач на власний розсуд зараховував фактично сплачену ОСОБА_3 суму кредиту на будь-які рахунки та на невідомих позичальнику умовах на власний розсуд визначав розподіл фактично сплачених коштів на тіло та відсотки кредиту. Крім того, зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що валютою кредиту є долар США. Зміст платіжного доручення №17 від 09 серпня 2007 року свідчить про те, що реально кредит був наданий у гривні і ОСОБА_3 фактично використав для споживчих потреб саме 544 810,00 грн., а не 110 062 доларів США. У зв'язку з чим, стверджують, що існує істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Відповідач, скориставшись несправедливим положенням кредитного договору та, видавши кредит у гривні, вимагає виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору у доларах США, як наслідок від коливань курсів у період дії кредитного договору, ОСОБА_3 як споживачу заподіяно істотну шкоду. Відповідно до довідки банку від 02 грудня 2013 року № 10.1-186/96-15195, ОСОБА_3 фактично повернув відповідачу кошти на загальну суму 115 209,75 доларів США, що у гривні становить 838 249,88 грн. Таким чином, ОСОБА_3сплатив на користь банку коштів у гривні на 293 439,88 грн. більше, ніж отримав.

Також, вказували на те, що 21 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договорувід 09 серпня 2007 року, якою було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 14% річних. Згоди поручителя на збільшення відсоткової ставки за користування коштами банком отримано не було. У зв'язку з чим стверджують, що на підставі ч.1 ст.559 ЦК України порука є припиненою.

02 березня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Шевченківського районного суду м. Києва було подано заяву про зменшення позовних вимог за зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». В даній заяві просили в судовому порядку визнати недійсним кредитний договір №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року та визнати поруку за договором поруки №02-10/2851 від 09 серпня 2007 року припиненою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору та припинення поруки - задоволено частково.

Визнано недійсним договір кредиту № 40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання поруки припиненою відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» адвокат Подольська ОльгаВячеславівна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору та припинення поруки, відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясування обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Зазначає що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд 1-ї інстанції виходив з того, що в порушенні п. 2 ч. 1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», банк не надав ОСОБА_3, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору. Вважає дані висновки суду 1-ї інстанції безпідставними, оскільки зміст договору кредиту № 40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року в повній мірі відповідає вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у даному договорі вказано суму кредиту, розмір відсоткової ставки, розмір щомісячного платежу та строк повернення грошових коштів. Сторонами було погоджено та визначено усі істотні умови кредитного договору, додержано його письмової форми, а підписання договору кредиту без будь-яких застережень та зауважень щодо його умов, свідчить про відповідність волевиявлення сторін їхній внутрішній волі.

Крім того, договором кредиту №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року чітко визначено та розписано графік, умови, порядок погашень основної заборгованості, номер рахунку та порядок сплати нарахованих процентів. Враховуючи здійснення ОСОБА_3 часткового погашення суми заборгованості, можна зробити висновок про обізнаність позичальника зі своїми правами та обов'язками за договором кредиту, в тому числі, щодо самої процедури сплати заборгованості.Отже, твердження суду 1-ї інстанції про істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача є необґрунтованим припущенням, яке спростовується доказами, наявними в матеріалах справи.

17 вересня 2018 року до Апеляційного суду м. Києва надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, в якому він просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що суд першої інстанції повно та об&q?ан;єктивно встановив обставини справи, дав вірну оцінку наданим доказам та ухвалив законне і обгрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Указом Президента України від 29 грудня 2018 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті «Голос України» № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду.

Матеріали цивільної справи передано до Київського апеляційного суду.

В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» не з&qu

Відповідач ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на їх безпідставність та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 в судове зсідання повторно не з&qu;m;явилась, про день та час слухання справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Укрсоцбанк»та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №40.29-48/347.

Відповідно до умов даного договору, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 110 062 доларів США, зі сплатою 12,5 процентів річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду згідно з умовами п.2.6. даного договору та порядком погашення суми основної заборгованості до 10-го числа кожного місяця згідно графіку вказаному в п.1.1 даного договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 08 серпня 2022 року.

В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань за даним кредитним договором, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, 09 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом двокімнатну квартиру, що будується за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 182-В, поверх 4, кв. 208, заставною вартістю 778 300 грн.

Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №40.29-48/347, 09 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4було укладено договір поруки.

Відповідно до умов договору поруки, ОСОБА_4азобов'язалася солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором №40.29-48/347 від 09.08.2007 року.

21 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Укрсоцбанк»,та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до кредитного договору№40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року.

Даною угодою сторони домовилися збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом, передбаченої пунктом 1.1. договору, встановивши її на рівні 14% річних.

До договору поруки, укладеного з ОСОБА_4 зміни не вносилися.

Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» зобов'язання за кредитним договором №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року було виконано належним чином та видано позичальнику кредитні кошти в розмірі 110 062 доларів США, що на момент видачі грошових коштів еквівалентно 544 810 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №100 та платіжним дорученням №17 від 09 серпня 2007 року.

ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року належним чином не виконував, платежів в порядку та в розмірах, що визначені договором, в рахунок погашення кредиту регулярно не здійснював, у зв'язку з чим станом на 21 жовтня 2015 року за ним рахувалася заборгованість в розмірі 88 824,33 доларів США, що еквівалентно 1 953 151,70 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 64 237 доларів США, що є еквівалентом 1 412 502,70 грн.; сума заборгованості за відсотками - 15 436,35 доларів США, що є еквівалентом 339 428,81 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 5 138,95 доларів США, що є еквівалентом 113 000,02 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 012,03 доларів США, що є еквівалентом 88 220,16 грн.

У зв'язку з чим, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду та просило стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та задовольняючи зустрічний позову в частині визнання кредитного договору недійсним , суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір №40.29-48/347 від 09.08.2007 року є недійсним, а тому правових підстав для стягнення заборгованості немає.

Проте, з такими висновками суду 1-ї інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 1.1, 2.2, 2.3, 2.4 кредитного договору №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року встановлено порядок погашення суми основної заборгованості до 10-го числа кожного місяця згідно графіку вказаному в п.1.1 даного договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 08 серпня 2022 року.

Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора суми кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на кількість днів у періоді (28-29-30-31/360), щомісячно в останній робочий день враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту на рахунок №9691 в Подільському відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» до десятого числа місяця наступного за тим, в якому від імені кредитора нараховані проценти. У випадку, якщо 10 число місяця є неробочим днем, то позичальник зобов'язаний сплатити суму нарахованих процентів, згідно з п. 2.4. цього договору в попередній робочий день.

ОСОБА_3 свої обов'язки за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості по кредитному договору.

З матеріалів справи та досліджених доказів вбачається, що станом на 21 жовтня 2015 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року становить 88 824,33 доларів США, що еквівалентно 1 953 151,70 грн.

Оскільки факт не виконання відповідачем ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року достовірно встановлений, то колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року в розмірі 88 824,33 доларів США, що станом на 21 жовтня 2015 р. еквівалентно 1 953 151,70 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 64 237 доларів США, що є еквівалентом 1 412 502,70 грн.; сума заборгованості за відсотками - 15 436,35 доларів США, що є еквівалентом 339 428,81 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 5 138,95 доларів США, що є еквівалентом 113 000,02 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 012,03 доларів США, що є еквівалентом 88 220,16 грн.

Задовольняючи частково зустрічний позов, визнаючи недійсним договір кредиту № 40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 та відмовляючи у визнанні поруки припиненою, суд 1-ї інстанції виходив з того що, в порушення п. 2 ч. 1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», банк не надав ОСОБА_3, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов&q?тк;язків на шкоду споживача, що є підставою для визнання такого кредитного договору недійсним. Недійсне зобов&q? в;язання не підлягає забезпеченню, а тому недійсність основного зобов&qu ;язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, проте таких вимог зустрічний позов не містить, а підстав для припинення поруки за вказаних обставин немає.

Проте, з такими висновками суду 1-ї інстанції колегія суддів погодитися не може, з наступних підстав.

В силу вимог ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення оспорюваного правочину) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі.

Як вбачається зі змісту оспорюваного договору, в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договору, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Вся необхідна інформація про умови отримання кредиту, а саме: про умови надання споживчого кредиту, графік погашення і суми щомісячних платежів, про визначення сукупної вартості споживчого кредиту та його реальної процентної ставки тощо, яка передує укладенню договору, була надана позичальнику, що підтверджується дослідженими судом доказами. Підписуючи оспорюваний договір, сторони дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки.

Доказів того, що під час підписання оспорюваного кредитного договору ОСОБА_3 був обмежений у праві вибору кредитної установи та умов кредитування чи що є інші умови, які є несправедливими, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З кредитного договору №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року вбачається, що він підписаний сторонами без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення сторін при його укладанні. Належних та допустимих доказів того, що Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та/або ОСОБА_3в момент підписання даного кредитного договору було недодержано вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять.

Крім того, з наданого до апеляційної скарги копії запиту на отримання кредиту позичальника ОСОБА_3 від 01 серпня 2007 року вбачається, що він власним підписом на цій заяві посвідчив факт надання йому банком повної, достовірної та вичерпної інформації про всі умови отримання, користування та повернення кредиту, матеріали справи не містять жодного доказу того, що під час укладення оспорюваного правочину ОСОБА_3 звертався до банку з приводу роз'яснення йому положень договору, які були йому незрозумілі або за додатковою інформацією щодо умов кредитування.

ОСОБА_3 також не скористався своїм правом, передбаченим п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення оспорюваного правочину) щодо можливості відкликання згоди на укладення кредитного договору протягом 14 календарних днів з моменту отримання примірника укладеного договору без пояснення причин.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що правових підстав для визнання кредитного договору №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року недійсним немає.

Доводи зустрічної позовної заяви про те, що кредитний договір №40.29-48/347 від 09.08.2007 року було укладено з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», так як перед його укладенням, всупереч частині 2 статті 11 вказаного закону, позичальнику не було повідомлено в письмовому вигляді про кредитні умови, зокрема про орієнтовну сукупну вартість кредиту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Пунктом 1.1 кредитного договору №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року встановлено Графік щомісячних платежів, де чітко вказано суму тіла кредиту, яке позичальник щомісяця зобов'язаний сплатити на рахунок банку. Позивач на момент укладення договору не заявляв заперечень чи додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував умови кредитного договору.

Крім того, станом на час укладання кредитного договору законодавцем не було встановлено вимоги про те, що у договорі про надання споживчого кредиту повинно бути зазначено інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту і що дана інформація повинна бути викладена як окремий письмовий документ.

Доводи зустрічної позовної заяви про те, що кредитний договір №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року за своїм змістом суперечить положенням законодавства, оскільки не містить істотних умов для такого виду договору, а саме: номеру рахунку для сплати заборгованості, ґрунтуються виключно на довільному трактуванні позивачем положень ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» і умов кредитного договору та спростовуються фактичними обставинами справи та умовами кредитного договору.

В умовах кредитного договору №40.29-48/347 від 09.08.2007 року чітко прописано порядок погашення суми основної заборгованості до 10-го числа кожного місяця згідно графіку вказаному в п.1.1 даного договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 08 серпня 2022 року.

Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора суми кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту на рахунок №9691 в Подільському відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» до десятого числа місяця наступного за тим, в якому від імені кредитора нараховані проценти.

З наявних в матеріалах справи доказів чітко вбачається, ОСОБА_3 не заперечується, що в період з вересня 2007 року по листопад 2013 року він виконував умови кредитного договору і будь-яких заперечень та/або звернень до банку з приводу незрозумілості розміру суми основного боргу, розміру суми процентів за користування кредитом, які підлягають сплаті, номеру рахунку на який сплачувати суму основного боргу та суму процентів, у нього не було.

Доводи зустрічної позовної заяви про те, що існує істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, оскільки валютою кредиту є долар США, а реально кредит був наданий у гривні і ОСОБА_3 фактично використав для споживчих потреб саме 544 810 грн., а не 110 062 доларів США, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка регулює визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до частини п'ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Як вбачається зі змісту оспорюваного договору, в ньому не містяться жодні положення, які Закон України «Про захист прав споживачів» визначав би як несправедливі та такі, які спричиняють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

За змістом статті 1054 ЦК України та статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, умови його надання, обов'язки сторін, умови повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Пунктом 2.1 кредитного договору №40.29-48/347 від 09.08.2007 року встановлено, що надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику готівкових грошей в доларах з наступною їх конвертацією (обміном) через операційну касу Подільського відділення АКБ Укрсоцбанк в гривні та прийняттям суми в гривнях для перерахуванням на цілі, визначені п. 1.2. цього договору.

На виконання даних умов договору, 09 серпня 2007 року ОСОБА_3 звернувся до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», з заявою про видачу готівки в сумі 110 062 доларів США, що еквівалентно 550 830, 10 грн.

З платіжного доручення №17 від 09 серпня 2007 року вбачається, що Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», було перераховано кредит на загальну 544 810 грн.

Отже, з наведеного вбачається, що під час надання кредиту в доларах США банком було здійснено його конвертацію (обмін) через операційну касу Подільського відділення АКБ Укрсоцбанк в гривню, чим повністю дотримано вимог п.2.1 кредитного договору №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року. Крім того, чинним на час видачі кредитних коштів законодавством, не встановлювалися заборони щодо видачі кредиту у валюті з подальшою його конвертацією в національну валюту.

Таким чином, підписуючи оскаржуваний кредитний договір, позичальник ОСОБА_3 погодився з усіма умовами щодо отримання кредиту, повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом у строки, встановлені договором. Він був ознайомлений з умовами кредитного договору, які узгоджені та підписані сторонами. Кредитний договір містить суму кредиту, розмір відсоткової ставки, розмір щомісячного платежу та строк повернення грошових коштів.

Доводи зустрічної позовної заяви про те, що банк, скориставшись несправедливим положенням кредитного договору та, видавши позичальнику ОСОБА_3 кредит у гривні, вимагає виконанняОСОБА_3 умов кредитного договору у доларах США, як наслідок, від коливань курсів у період дії кредитного договору ОСОБА_3, як споживачу заподіяно істотну шкоду, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України.

Відповідно до Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щодня. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

З вказаних норм закону вбачається, що питання незмінності курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплено.

Зі змісту кредитного договору №40.29-48/347 від 09.08.2007 року чітко вбачається, що валютою кредиту є долар США. Даний факт достовірно був відомий позичальнику.

Таким чином, укладаючи спірний договір про надання кредиту в іноземній валюті, сторони взяли на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Нестабільність курсу гривні до долара США є загальновідомим фактом, який не міг бути невідомим ОСОБА_3.

Інші аргументи зустрічної позовної заяви не дають підстав для висновку про те, що наявні правові підстави для визнання кредитного договору №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року недійсним.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про припинення поруки, суд 1-ї інстанції виходив з того, що оскільки позивачі просили визнати припиненою поруку та не звертались до суду з вимогами про визнання недійсним договору поруки, то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання поруки припиненою.

Проте, з такими висновками суду 1-ї інстанції колегія суддів погодитися не може, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом вказаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, однак є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то, відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

В правовій позиції Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-1161цс15, зазначено, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Відповідно до умов п.1.1 договору поруки № 02-10/2851 від 09 серпня 2007 року, поручитель зобов&quar;язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов&qubl;язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту № 40.29-48/347 від 089 серпня 2007 року.

Згідно умов п.2.1 договору поруки, зміст забезпеченого зобов&quгр;язання: повернення кредиту в розмірі 110 062 доларів США, з порядком погашення заборгованості, визначеним договором кредиту, з кінцевим терміном погашення кредиту до 08 серпня 2022 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором кредит; сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних та комісій у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційним банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до кредитного договору№40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року.

Даною угодою сторони домовилися збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом, передбаченої пунктом 1.1. договору, встановивши її на рівні 14% річних.

До договору поруки, укладеного з ОСОБА_4, зміни не вносилися, будь-яких повідомлень щодо зміни розміру процентної ставки в бік збільшення банком поручителю ОСОБА_4 не направлялося.

За таких обставин, в силу положень ч.1 ст.559 ЦК України, у зв'язку зі збільшенням обсягу відповідальності поручителя ОСОБА_4без її згоди, порука останньої є припиненою.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» адвоката Подольської Ольги Вячеславівни та скасування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року, з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року в розмірі 88 824,33 доларів США, що станом на 21.10.2015 р. еквівалентно 1 953 151,70 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 64 237 доларів США, що є еквівалентом 1 412 502,70 грн.; сума заборгованості за відсотками - 15 436,35 доларів США, що є еквівалентом 339 428,81 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 5 138,95 доларів США, що є еквівалентом 113 000,02 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 012,03 доларів США, що є еквівалентом 88 220,16 грн., про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору № 40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року; про визнання поруки за договором поруки №02-10/2851 від 09 серпня 2007 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 припиненою, а також про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення з неї, як з поручителя, заборгованості за кредитним договором.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В ході розгляду даної справи Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 29 297,27 грн., судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 43 946 грн.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 задоволені в повному обсязі.

З урахуванням розміру задоволених вимог та вимог ст.141 ЦПК України стягненню з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягають судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 29 297,27 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 43 946 грн., а всього судові витрати у розмірі 73 243 грн.27 коп.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 553,554, 559, 526, 530,6, 626, 627, 628, 638, 1054 ЦК України,Законом України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення оспорюваного правочину) ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» адвоката Подольської Ольги Вячеславівни задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ()заборгованість за договором кредиту №40.29-48/347 від 09 серпня 2007 року в розмірі 88 824,33 доларів США, що станом на 21 жовтня 2015 року еквівалентно 1 953 151,70 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 64 237 доларів США, що є еквівалентом 1 412 502,70 грн.; сума заборгованості за відсотками - 15 436,35 доларів США, що є еквівалентом 339 428,81 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 5 138,95 доларів США, що є еквівалентом 113 000,02 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 012,03 доларів США, що є еквівалентом 88 220,16 грн.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати поруку за договором поруки №02-10/2851 від 09 серпня 2007 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 припиненою.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ()витрати по сплаті судового збору у розмірі 73 243 грн.27 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді: