Справа № 278/1025/17
Провадження №2/278/849/17
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

23 червня 2018 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Зубчук І.В.

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб приватного нотаріуса ОСОБА_5, приватного нотаріуса ОСОБА_6, ОСОБА_7 про внесення змін до договору купівлі-продажу, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити договір купівлі-продажу від 11 червня 2010 року садового будинку №94, що розташований по обслуговуючому кооперативу «Крона» на території Камянської сільської ради Житомирського району і земельної ділянки площею 0,0530 га., що був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5, за яким визнати її покупцем вказаного нерухомого майна; скасувати державну реєстрацію про право власності садового будинку №94, що розташований по обслуговуючому кооперативу «Крона» на території Камянської сільської ради Житомирського району і земельної ділянки площею 0,0530 га., що розташована за тією ж адресою за ОСОБА_3; визнати недійсними договори від 10 червня 2016 року купівлі-продажу за №6746 та №6747 садового будинку №94, що розташований по обслуговуючому кооперативу «Крона» на території Камянської сільської ради Житомирського району і земельної ділянки площею 0,0530 га., що розташована на території садівницького товариства «Крона» території Камянської сільської ради Житомирського району, що були посвідчені приватним нотаріусом ОСОБА_6; скасувати державну реєстрацію про право власності садового будинку №94, що розташований по обслуговуючому кооперативу «Крона» на території Камянської сільської ради Житомирського району і земельної ділянки площею 0,0530 га., що розташована на території садівницького товариства «Крона» території Камянської сільської ради Житомирського району за ОСОБА_4.

В обґрунтування позову зазначила, що в квітні-травні 2010 року за посередництва агентства нерухомості ТОВ «Гарант ЛТД» вона вирішила придбати собі нерухоме майно, а саме садовий будинок №94, що розташований по обслуговуючому кооперативу «Крона» на території Камянської сільської ради Житомирського району, що належав ОСОБА_8 Досягнувши згоди між власником садового будинку та нею 04 травня 2010 року було укладено угоду про завдаток, на основі якої остання передала вісім тисяч гривень та зобовязалася до 07 червня 2010 року купити вказане нерухоме майно.

В подальшому під час оформлення договору купівлі-продажу нотаріусом було повідомлено, що позивач як громадянка іноземної держави не вправі придбати нерухомість на території України, у звязку з чим договір формально було оформлено на ОСОБА_3, а кошти на придбання садового будинку були надані нею. Протягом 2010-2012 років вона проводила ремонт будинку, сплачевала рахунки за використану електроенергію і відповідні членські внески. ОСОБА_3 надав позивачу довіреність на розпорядження нерухомим майном.

Маючи оригінали правовстановлюючих документів на спірний будинок і земельну ділянку 10 червня 2016 року садовий будинок №94, що розташований по обслуговуючому кооперативу «Крона» на території Камянської сільської ради Житомирського району і земельна ділянка площею 0,0530 га., що розташована на території садівницького товариства «Крона» території Камянської сільської ради Житомирського району були продані ОСОБА_4

Таким чином позивач вважає, що її права власника порушені та підлягають захисту в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав зазначених в позові.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні позов не визнали та вважають його безпідставним, просили відмовити в його задоволенні, оскільки 10 червня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були укладені договори купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки. На час укладання договорів підстав, які б унеможливлювали укладення договорів не було, по всім істотним умовам було досягнуто згоди. Окрім того посилання позивача на визнання правочину недійсним внаслідок помилки або обману, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки помилка внаслідок власного недбальства, не знання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала та вважає його безпідставним.

Треті особи приватний нотаріус ОСОБА_5 та приватний нотаріус ОСОБА_6 надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, при розгляді справи покладалися на розсуд (а.с.88, 175 том 1).

Третя особа ОСОБА_7 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов не визнала (а.с.174 том 1).

Суд, заслухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11 червня 2010 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу садового будинку №94, що розташований по обслуговуючому кооперативу «Крона» на території Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.31-33 том 1).

Даний правочин вчинено за згодою дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_10 (а.с.34-35 том 1).

В той же день ОСОБА_3 надав довіреність ОСОБА_2 розпоряджатися на її розсуд (продати, обміняти, передати в іпотеку (заставу), здавати в оренду та інше), належний йому садовий будинок, остання за свої кошти здійснювала у вказаному будинку ремонт (встановлювала вікна та двері тощо) (а.с.30, 59 том 1).

10 червня 2016 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_4 садовий будинок №94, що розташований за адресою: Камянська сільська рада Житомирського району Житомирської області, обслуговуючий кооператив «Крона» та земельну ділянку, площею 0,053 га., для індивідуального садівництва, з кадастровим номером :05:000:0567, яка розташована за тією ж адресою (а.с.89-90,121-122 том 1).

Водночас, оспорювані договори, укладені між сторонами, були посвідчені нотаріусом та зареєстровані в реєстрі відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про нотаріат» з дотриманням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З роз'яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 (далі - постанова) вбачається, що відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

В пункті 20 вказаної постанови роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу, а згідно зі ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Щодо доказів наданих позивачем та її представником, суд зазначає, що 01 травня 2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант» ЛТД та ОСОБА_2, громадянкою ОСОБА_11 Федерації, укладено договір намірів про надання послуг щодо придбання нерухомого майна (а.с.57 том 1).

З розписки про надання інформаційно-консультаційних послуг укладеною між ТОВ «Гарант ЛТД» та ОСОБА_2 вбачається, що остання оглядала дачу в с.Сонячне - 01 травня 2010 року (а.с.39 том 1).

04 травня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено угоду про завдаток на купівлю-продаж земельної ділянки, яка розташована у садовому товаристві «Крона» на території Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.54-56 том 1).

Так із п.1.1. наданого суду вищезазначеного договору купівлі-продажу дослідженого в судовому засіданні вбачається, що договір купівлі продажу відбувся саме між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, який отримав від останнього гроші в розмірі 19 679,00 грн. і ніяких матеріальних та інших претензій сторони одна до одної не мали (а.с.31 том 1).

Окрім того згідно п.7.2. представник продавця та покупець, підтвердили, що цей договір не носить удаваного та фіктивного характеру.

Суд критично оцінює покази допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12, який був працівником ТОВ «Гарант ЛТД» та був присутній при передачі ОСОБА_2 представнику власника земельної ділянки в с.Сонячне коштів в якості завдатку, проте за яку саме земельну ділянку був переданий задаток і чи та саме земельна ділянка була предметом договору купівлі-продажу той не вказав.

Наданий суду договір намірів про надання послуг щодо придбання нерухомого майна, розписка про надання інформаційно-консультаційних послуг укладеною між ТОВ «Гарант ЛТД» та ОСОБА_2 та угода про завдаток між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на купівлю-продаж земельної ділянки, яка розташована у садовому товаристві «Крона» на території Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.54-56 том 1), підтверджують факт вчинення позивачкою дій, що до придбання садового будинку на території садовому товаристві «Крона» Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області проте на думку суду не є доказом, що дана спірна земельна ділянка була придбана за кошти ОСОБА_2

Враховуючи все вищевикладене суд прийшов до висновку, що доводи позивачки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, підстави для визнання договору дарування недійсним в межах заявлених вимог відсутні.

Вирішуючи клопотання відповідача ОСОБА_4 про стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу, повязану з розглядом справи в розмірі 10600 гривень від 10 квітня 2018 року, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.133 ЦК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_4 судові витрати, повязані з розглядом справи, що підтверджено, договором про надання правової допомоги від 08 червня 2017 року (а.с.17 том 2), актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 26 березня 2018 року до Договору про надання правової допомоги від 08 червня 2017 року (а.с.18 том 2), додатком №1 від 08 червня 2017 року до Договору про надання правової допомоги від 08 червня 2017 року (а.с.19 том 2).

Керуючись ст.ст. 203, 215, 229, 717 ЦК України, ст.ст. 5, 12-13, 76, 81, 82, 133, 141, 206, 263-265 ЦПК України, п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу, повязану з розглядом справи в розмірі 10600 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І. В. Зубчук