АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року м. Київ

Справа №752/966/18-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 20 червня 2018 року

Повний текст постанови складено 21 червня 2018 року

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Павлишина П.О.

сторони: позивач ОСОБА_2

відповідачі державний реєстратор Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павленко Ксенія Володимирівна,

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рієлтіс Плюс»

Справа №752/966/18-ц
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/3863/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Рієлтіс Плюс» - ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі, постановленої 18 січня 2018 року суддею Новак А.В. в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, час і дата складання повного тексту ухвали невідомі, у справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павленко Ксенії Володимирівни, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рієлтіс Плюс» про визнання противоправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду з позовом до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павленко К.В., ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рієлтіс Плюс» про визнання противоправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою директором ТОВ «Рієлті-Плюс» - ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року, прийняти нову постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема зазначає про те, що позивач звертаючись з позовом до суду посилається на норми ЦПК та КАС в редакції, які на момент звернення до суду втратили чинність.

Крім того, при відкритті провадження у справі судом першої інстанції грубо порушені правила підсудності, оскільки позовні вимоги позивача не входять до переліку справ визначених ч.1 ст. 20 КАСУ, тобто до переліку справ які підсудні як місцевим загальним судам, так і адміністративним судам, а тому відносить виключно до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до п.8 ч.І Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Інші сторони в судове засідання не з'явились будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

Апеляційний суд в складі колегії суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, забезпечивши їм можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павленко К.В., ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Рієлтіс Плюс» .

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції приймаючи рішення щодо відкриття провадження у справі виходив з того, що позоd підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і справа підсудна Голосіївському районному суду м. Києва..

Апеляційний суд в складі колегії суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як убачається з матеріалів справи, 29 вересня 2004 року у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1235pvi-08 від 17 серпня 2004 року, укладено іпотечний договір на підставі якого ОСОБА_2 передала в іпотеку ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» нерухоме майно, яким є: нежиле приміщення АДРЕСА_1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, придбаного ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 17 серпня 2004 року у ОСОБА_9

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомості, державна реєстрація права власності за ТОВ «Рієлтіс Плюс» здійснювалася на підставі договору іпотеки від 29 вересня 2004 року серії та номер 2913, Договору про відступлення права вимоги від 03 липня 2017 року № 468, повідомлення про відступлення права вимоги № 0607/1 від 06 липня 2017 року та договорів про внесення змін до договору Іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Аналізуючи зміст позовних вимог, апеляційний суд в складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позовні вимоги стосуються правочину, що регулює право власності та інші майнові правана предмет нерухомості, оскільки, спір про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є похідним від спору між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанс та Кредит» щодо права власності на спірне нежиле приміщення АДРЕСА_1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Так, відповідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Позивач у своїй позовній заяві порушує питання про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павленко К.В. про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 30 листопада 2017 року, згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на нежиле приміщення АДРЕСА_1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, за ТОВ «Рієлтіс Плюс», оскільки зазначена реєстрації була проведена з порушенням норм Закону України «Про іпотеку»

Правовідносини, виникнення яких обумовлено незгодою позивача із видачею іншому рівноправному суб'єкту господарювання зазначеного правовстановлюючого документа, не можна охарактеризувати як відносини влади і підпорядкування у розумінні КАС, такі відносини не містять публічно-правової складової, а мають виключно приватно-правовий характер, оскільки оскарження державної реєстрації про право власності на нерухоме майно може вплинути саме на майнові права особи, якій це майно належить.

Наведене дає підстави стверджувати про те, що предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки законність набуття ТОВ «Рієлтіс Плюс» право власності на нерухоме майно.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом до Голосіївського районного суду м. Києва та обґрунтовуючи юрисдикцію та підсудність позову, позивачка ОСОБА_2 посилалася на норми ЦПК в редакції що діє з 15 грудня 2017 року, а також на постанову Верховного Суду України № 21-41а16 від 14 червня 2016 року, яка на момент звернення до суду ні ким не скасована і є чинною.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що позивач звертаючись до суду з позовом посилався на норми ЦПК в редакції, 2004 року, що діяв до 15 грудня 2017 року відхиляються судом як безпідставні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Рієлтіс Плюс» - ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І.Шкоріна