П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 березня 2018 року м. Ужгород

апеляційний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., та Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду про відмову у зміні способу виконання рішення суду, постановленої 26 січня 2018 року головуючим суддею Леміш О.М. за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну способу виконання судового рішення у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про зміну способу виконання рішення, яку мотивував тим, що Апеляційним судом Закарпатської області 29.01.2015 року було ухвалено рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Банк на даний момент позбавлений можливості виконання зазначеного рішення суду через відсутність необхідних документів для реалізації предмета іпотеки, відсутність попиту покупців, а також відсутність у Банка вільного доступу до предмету іпотеки , який необхідний для проведення реалізації предмету іпотеки на підставі рішення суду. Заявник просив встановити спосіб виконання зазначеного рішення суду шляхом стягнення з відповідача на його користь заборгованості у розмірі - 140788,61 (доларів США).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви Банку.

Не погодившись із даною ухвалою, Банк подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки всім обставинам справи, чим фактично порушив вимоги статті 263 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 29.01.2015 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №MKA7GA00000265 від 26 вересня 2007 року в розмірі 140788,61 дол. США, що за курсом НБУ від 19.10.2012 року складає суму 1125323,32 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки: будинок, загальною площею 220 кв.м, житловою площею 77,90 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правововими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Виселено ОСОБА_3 з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у органах МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку.

Вказано, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення підлягає зверненню до виконання після закінчення дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року, №1304-VІІ.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду або його зміну може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об'єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Поняття спосіб та порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст.16 ЦК. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що висновок Ужгородського міськрайонного суду про відсутність підстав для задоволення заяви ПАТ КБ «Приватбанк» є правильним, оскільки запропоновані ним зміни способу виконання рішення суду фактично призведуть до зміни рішення суду, що суперечить змісту ст.435 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене та керуючись нормами статей 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383 і 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк», залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 26 січня 2018 року про відмову у зміні способу виконання рішення суду, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 березня 2018 року

Суддя-доповідач

Судді