АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/2171/15-ц 22-ц/774/1256/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/2171/15-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

заявник ОСОБА_1,

заінтересована особа - старший державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 березня 2018 року, яка постановлена суддею Ткаченко С.В. у місті ОСОБА_3 Дніпропетровської та повне судове рішення складено 14 березня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2

Заявлені вимоги мотивовано тим, що в провадженні Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі відділ ДВС) знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 211/2171/15-ц, виданого 17.07.2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 ( далі Заявник) на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 184 886,82 грн.

08 серпня 2017 року ОСОБА_1 отримав повідомлення відділу ДВС № 26274/7 від 21.07.2017 року про те, що субєктом оціночної діяльності суб'єктом господарювання, було надано письмовий звіт про оцінку належного йому, як боржнику, майна, а саме: домоволодіння та земельних ділянок, площею 0, 0876 га та 0, 1000 га, вартість яких, згідно письмового звіту про оцінку станом на 14.06.2017 року, складає 105 717 грн., 20 945 грн. та 48 050 грн., відповідно. Оскільки державний виконавець, як замовник оцінки, не забезпечив доступ субєкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці, а суб'єкт оцінювання в порушення норм чинного законодавства виконав оцінку майна без належного ознайомлення з обєктом оцінки шляхом доступу до нього, що могло вплинути на визначення ринкової вартості майна, Заявник вважає дії державного виконавця по проведенню оцінки майна незаконними, а оцінку майна згідно звіту субєкта оціночної діяльності такою, що не підлягає застосуванню.

Просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Осьмак-Терновської С.В. в частині проведення оцінки арештованого майна, визнати оцінку такою, що не підлягає застосуванню.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 березня 2018 року скарга ОСОБА_1 на діє державного виконавця задоволена.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 в частині проведення оцінки арештованого майна у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 211/2171/15-ц, виданого 17.07.2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 184 886,82 грн.

Визнано такою, що не підлягає застосуванню, оцінка у формі письмового звіту про оцінку майна боржника № SH01062017, а саме домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криничанська, 15, та звіту про оцінку експертно-грошову оцінку земельних ділянок, площею 0, 0876 га та 0,1000 га, розташованих за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криничанська, 15.

Стягнуто з Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі Довгинцівський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні скарги на діє державного виконавця, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, заявник вважає, що ОСОБА_1 мав довести суду, якими саме діями державного виконавця порушено його права, як сторони виконавчого провадження. Також, зазначає, що державним виконавцем не було порушено жодних вимог Закону України «Про виконавче провадження», який взагалі не передбачає обовязку державного виконавця ознайомлювати субєкта оціночної діяльності з обєктом оцінки шляхом надання доступу до нього. Висновок суду першої інстанції про те, що оцінювачем не здійснювався огляд обєкта оцінки є помилковим. При цьому, вважає, що суд повинен був залучити субєкта оціночної діяльності для зясування його позиції та вирішення питання про те, яким чином проводилася оцінка обєктів нерухомості. Також, зазначає, судом не було враховано правову позицію ОСОБА_5 Верховного Суду про те, що спори про визнання недійсним звіту про оцінку майна не можуть бути розглянуті у порядку іншого, ніж господарського судочинства, та, оскільки звіт про оцінку майна не створює жодних парвових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним неможливо.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (а.с. 127, 128), в судове засідання не з'явилися, від представника Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи без зазначення обставин, які перешкоджають представнику зявитись у судове засідання, у звязку з чим подане клопотання задоволенню не підлягає, а неявка учасників у судове засідання (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні у старшого державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 перебуває виконавче провадження ВП № 48927946, відкрите за виконавчим листом № 211/2171/15-ц за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 17.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 183 056 грн.

21.07.2017 року за вихідним № 26274/7 ст.державним виконавцем Осьмак Терновською С.В. направлено боржнику ОСОБА_1 письмове повідомлення, згідно якого останнього повідомлено, що субєктом оціночної діяльності суб'єктом господарювання, надано письмовий Звіт про оцінку належного ОСОБА_1, як боржнику, майна, а саме: домоволодіння та земельних ділянок площею 0, 0876 га та 0, 1000 га, вартість яких, згідно письмового звіту про оцінку, станом на 14.06.2017 року, складає 105 717 грн., 20 945 грн. та 48 050 грн., відповідно. У листі боржнику розяснено право на подання заперечень в десятиденний строк з дня надходження повідомлення (а.с. 3).

Між учасниками справи склалися правовідносини з приводу оцінки арештованого майна в процесі його реалізації.

Положеннями ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 448 ЦПК України , скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Аналогічне положення міститься у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. ст. 1, 57 Закону України «Про виконавче провадження», у відповідній редакції, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

У п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення дії або бездіяльність держаного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

При цьому суди мають враховувати, що субєкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному проваджені, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним субєкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та субєктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобовязаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності (ст. 3 Закону України «України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»)

Згідно з п. п. 1, 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету міністрів України від 10.09.2003 № 1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Національний стандарт №2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою КМУ від 28 жовтня 2004 №1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Так, згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, під час якого здійснюється ознайомлення з об'єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка, визначення бази оцінки та подання замовнику істотних умов для укладення договору на проведення оцінки.

У п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» закріплено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Таким чином, з огляду на зазначене, ознайомлення з обєктом оцінки полягає у дослідженні оцінювачем вихідних даних та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та у особистому огляді оцінювачем обєкта оцінки.

Крім того, ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об'єктом оцінки шляхом доступу до нього.

При розгляді справи у суді першої інстанції встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що огляд належного боржнику ОСОБА_1 нерухомого майна, оцінювачем не проводився.

Доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду першої інстанції про те, що оцінювачем не здійснювався огляд обєкта оцінки, не знайшли свого підтвердженя в ході судового розгляді та спростовуються матеріалми справи.

Так, в Звіті про незалежну оцінку майна домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криничанська, 15, оцінювач вказав на проведення обстеження обєкту оцінки, надав характеристику обстеження фізичного стану об'єкта оцінки і зазначив дані щодо внутрішнього оздоблення обєкту (а.с.25-31), а у Звіті про експертно-грошову оцінку земельних ділянок, площею 0, 0876 га та 0,1000 га, розташованих за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Криничанська, 15, зазначено про те, що оцінювачем візуальний огляд обєкту оцінки не проводився, дані отримані зі слів замовника (а.с. 33-46), тобто державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2

Отже, доказів отримання оцінювачем необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки, матеріали виконавчого провадження не містять.

Разом із цим, відповідно до п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд обєкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обгрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та обєктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Однак у вищезазначеному звіті про незалежну оцінку оцінювачем не були наведені відповідні пояснення про неможливість особистого огляду обєкта дослідження, та не зазначені обгрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки, здійсненої без особистого огляду.

Вказані порушення оцінювача, допущені ним під час складання звіту, є безумовною підставою для визнання незаконними дій державного виконавця по проведенню оцінки майна, а також визнання оцінки такою, що не підлягає застосуванню

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржена ухвала постановлена з дотриманням вимог закону, тому її, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним неможливо, колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку. Звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (ч.1 ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"). Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, дійсно, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів. Така правова позиція ОСОБА_5 палати Верховного Суду, висловлена в Постанові від 13.03.2018 року у справі № 914/881/17.

Разом з тим, предметом даного спору є визнання незаконними дій державного виконавця та визнання звіту про оцінку майна, таким, що не підлягає застосуванню (а.с. 1-2). Питання ж щодо скасування звіту або ж визнання його недійсним не було предметом судового розгляду, а тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині, зважаючи на те, що вони є наслідком невірного розуміння апелянтом змісту заявлених вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, і її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Довгинцівського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 19 червня 2018 року.

Головуючий:

Судді: