Номер провадження: 22-ц/785/4044/18
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2018 року м. Одеса

Справа № 520/13598/17-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- заявник - ОСОБА_4,

- заінтересовані особи - 1) Третя одеська державна нотаріальна контора, 2) Одеська міська рада,

розглянувши у передбаченому статтею 369 ЦПК України порядкуцивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи - Третя одеська державна нотаріальна контора, Одеська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Бескровного Я.В. 05 лютого 2018 року о 10 годині 29 хвилині в м. Одеса,

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеною заявою, у якій просить встановити факт, що він постійно проживав у квартирі АДРЕСА_2 разом із своєю матір'ю - ОСОБА_5 з 22.09.2008 р. до часу смерті останньої та відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір - ОСОБА_5. За час свого життя вона склала заповіт від 21.12.2005 р., яким заповіла йому усе належне їй майно. Після смерті матері відкрилася спадщина на квартиру за вищевказаною адресою та автомобіль «Mitsubisi-Galant», державний реєстраційний номер - НОМЕР_1, 2000 року випуску.

На час смерті матері він проживав разом з нею, тим самим фактично прийняв спадщину, однак зареєстрований був за іншою адресою.

31.10.2017 р. він звернувся до 3-ої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про оформлення права на спадщину за заповітом, яка зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 2864. Було відкрито спадкову справу № 61470823, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49668234 від 31.10.2017 р..

Постановою нотаріуса від 01.11.2017 р. йому було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії з тих підстав, що він пропустив строк прийняття спадщини, з наданих ним документів неможливо встановити факт своєчасного прийняття спадщини.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2017 р. до участі у розгляді справи залучено в якості заінтересованої особи - Одеську міську раду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.02.2018 р. в задоволенні вищезазначеної заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (а. с. 10), яка є матір'ю заявника (а. с. 4).

ОСОБА_5 залишила заповіт, яким усе своє майно заповіла заявнику (а. с. 11).

Відповідно до довідки № 49668234 від 31.10.2017 р. після смерті ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_4 заведено спадкову справу (а. с. 8).

Заявник у встановлений законодавством шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався.

31.10.2017 р. він звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до Третьої одеської державної нотаріальної контори, на що 01.11.2017 р. отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із пропуском вказаного шестимісячного строку.

Як вбачається з матеріалів заяви, доданої до неї довідки № 116 від 28.10.2017 р. (виписка із домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) (а. с. 9), пояснень свідка ОСОБА_6 заявник постійно мешкав із спадкодавцем ОСОБА_5 з 2008 року, однак доказів ведення з нею спільного господарства та наявності спільних з нею прав та обов'язків суду не надав. Крім того, заявник одружений та зареєстрований з 2000 року за іншою ніж спадкодавець адресою - АДРЕСА_1.

До показань свідка про постійне проживання заявника у квартирі АДРЕСА_2 разом із своєю матір'ю ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, суд ставиться критично, оскільки ця особа мешкає поверхом вище і не освічена у систематичному веденні померлої із заявником спільного господарства.

Суд також критично оцінює дані довідки № 116 від 28.2017 р. (а. с. 19) щодо проживання заявника у квартирі АДРЕСА_2, оскільки така довідка не підтверджена показаннями особи, що її видала та по суті протиричіть своїй формі, оскільки надається щодо осіб, які є зареєстрованими, відповідно до Положення про порядок надання жилої площі в Українській РСР, та у якій відсутні дані про сусідів, які б це підтверджували (а. с. 32 - 34).

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення його заяви.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 вказує на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_6 та довідку про склад сім'ї та реєстрацію. Сам факт його реєстрації за іншої адресою жодним чином не спростовує факт його спільного проживання з матір'ю.

Заінтересовані особи - Третя одеська державна нотаріальна контора, Одеська міська рада відзивів на апеляційну скаргу не надали.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам законодавства не відповідає. Повністю погодитися з вищевказаними висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. 1268 ЦК України) та вищевказаних норм процесуального права.

Суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих учасниками і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі щодо спільного проживання ОСОБА_4 разом з його матір'ю - ОСОБА_5 на час смерті останньої. Разом з тим, дійшов хибного висновку про відмову в задоволенні заяви з тих підстав, що не надано доказів ведення з померлою спільного господарства, наявності спільних прав та обов'язків, оскільки у справі не вирішується питання про проживання сина та матері однією сім'єю. Не можна погодитися з посиланнями суду першої інстанції щодо критичної оцінки пояснень свідка ОСОБА_6, не підтвердження змісту довідки про склад сім'ї показами особи, що її видала, відсутністю у ній даних про сусідів, які б підтверджували вказані у довідці обставини, оскільки це суперечить висновкам суду про встановлення факту проживання ОСОБА_7 разом із матір'ю.

Після смерті ОСОБА_5 виникли спадкові правовідносини.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частинами 1, 2 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до довідки про склад сім'ї (а. с. 9), пояснень свідка ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_4 на час смерті своєї матері проживав разом з нею, доглядав її.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, основними елементами якого є справедливість, рівність, правова визначеність. Учасники відповідних правовідносин повинні мати можливість завбачати наслідки вчинення ними дій і бути впевненими своїх правомірних очікуваннях стосовно того, що набуте ними на підставі чинного законодавства право буде реалізовано у повному обсязі.

У доповіді «Верховенство права», яка схвалена Європейською Комісією «За демократію через право» (Венеціанською комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-16 серпня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов'язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов'язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття «законних очікувань») (пункт 48).

Проживаючи разом з матір'ю, доглядаючи її перед смертю, ОСОБА_4 мав законні очікування щодо оформлення права на спадщину.

Загальновідомими є обставинами, що у більшості випадків на час смерті спадкодавця спадкоємці (за заповітом або за законом) створюють свої сім'ї, мають у власності або у користуванні своє житло, в якому вони постійно проживають та зареєстровані, і тільки на час догляду за батьками переїжджають проживати до них або перевозять останніх до себе.

Колегія суддів вважає, що відмова у встановленні факту проживання ОСОБА_4 разом із матір'ю на час смерті останньої тільки з тих підстав, що він був зареєстрований за іншою адресою, є несправедливою, не відповідає меті правового врегулювання відносин статтею 1268 ЦК України, яка не передбачає вирішення питання щодо проживання спадкоємця разом із спадкодавцем тільки за ознакою реєстрації місця проживання.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно не прийняв до уваги пояснення свідка ОСОБА_6, довідку про склад сім'ї та реєстрацію, факт його реєстрації за іншої адресою жодним чином не спростовує факт його спільного проживання з матір'ю, є обґрунтованими.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є обґрунтованою. Її треба задовольнити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Необхідно ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_4 за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

РішенняКиївського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2018 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_4, заінтересовані особи - Третя одеська державна нотаріальна контора, Одеська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 постійно проживав у квартирі АДРЕСА_2 разом із своєю матір'ю - ОСОБА_5 з 22 вересня 2008 року до часу смерті останньої та відкриття спадщини тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 11 липня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

О. М. Таварткіладзе