РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/460/18

Провадження № 2/643/2597/18

30.03.2018 Московський районний суд м. Харкова, в складі:

головуючого - судді Сиротникова Р.Є.

за участі секретаря - Новакової Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житлом, в якому зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу №3-13-01 від 13.08.1997, затвердженому на біржі «Право-Ріелтер» йому належить на праві приватної власності трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1.

У вказаній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_5, сини - ОСОБА_6, ОСОБА_7, невістка ОСОБА_8, її дочка ОСОБА_9, а також відповідачі - колишня невістка ОСОБА_2 та її діти - ОСОБА_3, ОСОБА_4, які добровільно залишили вищевказану квартиру у 2002 році.

Таким чином, як стверджує позивач, відповідачі не мешкають та не користуються житлом в належній йому квартирі з 2002 року, добровільно знятися з реєстраційного обліку в квартирі позивача відповідачі не бажають.

Оскільки відповідачі в спірній квартирі не проживають, комунальні платежі не оплачують, позивач змушений звернутись до суду з відповідною заявою.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, АДРЕСА_1.

Від позивача до початку судового засідання надійшла заява, в яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутністю.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили, тому суд, за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 281, 282 ЦПК України.

Суд, ознайомившись із заявою позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1, що підтверджено копією договору купівлі-продажу № 3-13-01 від 13.08.1997. (а.с.5)

З довідки про склад сім'ї або осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні №4277 від 19.12.2017 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані позивач та відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також інші члени родини позивача. (а.с.6)

Відповідно до акту, підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем реєстрації не проживають з 2002 року. Квартиру залишили добровільно, у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Німеччини, особистих речей та майна, які їм належать немає. (а.с.8)

З наведеного в позові вбачається, що відповідачі фактично не проживають у спірній квартирі з 2002 року, комунальні послуги не сплачують, з реєстраційного обліку не зняті.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 втратили право користування житлом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що згідно наявного в матеріалах справи копії посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 65, 71, 72, 163 ЖК України, ст. 383, 191, 319, 391, 405 ЦК України, 12,81,89,141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПННОМЕР_2), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПННОМЕР_3), зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1, таким що втратили право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПННОМЕР_2), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПННОМЕР_3), зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Є. Сиротников