Справа № 127/4928/18
Провадження № 2/127/852/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивовано тим, що під час оформлення спадкового майна позивач дізнався про те, що на майно, що належало його померлому батьку ОСОБА_2 накладений арешт. Згідно інформаційної довідки, було зясовано, що арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.10.2013року, винесеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального примусового виконання виконавчого листа №2-3588, виданого Замостянським районним судом міста Вінниці 21.09.20011року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у сумі 1 790 961,19грн. 26.08.2014року виконавче провадження № 29395156 закінчено на підставі ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в звязку з визнанням судом мирової угоди між стягувачем та боржником в процесі виконання. Та, 31.08.2017р. на підставі п. 3 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» було закінчено виконавчі провадження ВП №44538565 та ВП №44538676 щодо примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, які попередньо були виділені в окремі виконавчі провадження. Просить звільнити з-під арешту все майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 накладеного 22.10.2013року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №29395156 від 15.10.2013року, виданої державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, номер запису про обтяження 6593169 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та 03.11.2016року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44538565 від 24.09.2014року, виданої державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, номер запису про обтяження 17248058 (спеціальний розділ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в підготовчому засіданні позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у йог овідстуність.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно заповіту від 17.05.2017року ОСОБА_2 заповів належний йому будинок №26 по вул. Черняховського в с. Лукашівка, Літинського району Вінницької області та земельну ділянку за цією ж адресою, ОСОБА_4, а усе інше належне йому майно ОСОБА_1 та ОСОБА_5Р.(а.с.5).

Згідно свідоцтва про зміну імені ОСОБА_3 10.11.2011року змінив прізвище на ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно інформаційної довідки, було зясовано, що арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.10.2013року, винесеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального примусового виконання виконавчого листа №2-3588, виданого Замостянським районним судом міста Вінниці 21.09.20011року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у сумі 1 790 961,19грн.

26.08.2014року виконавче провадження № 29395156 закінчено на підставі ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в звязку з визнанням судом мирової угоди між стягувачем та боржником в процесі виконання.

31.08.2017р. на підставі п. 3 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» було закінчено виконавчі провадження ВП №44538565 та ВП №44538676 щодо примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, які попередньо були виділені в окремі виконавчі провадження.

Згідно довідки начальника відділу досудового врегулювання та претензій позовної роботи м. Вінниця ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_6 №135 від 04.04.2018року ОСОБА_3 (медяний) Р.В. повністю погасив заборгованість по кредитному договору СМ-SMEB01/210/2008 від 15.04.2008року. У ОСОБА_3 відсутні боргові зобовязання перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 от. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, при цьому у відповідності до ч. 1 ст. 60 цього Кодексу особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з - під арешту.

Згідно з ч.1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

За змістом ст. 59 вказаного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено решт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені судом обставини, накладений арешт порушує можливості реалізації позивачем своїх прав власності, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту.

За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту все майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 накладеного 22.10.2013року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №29395156 від 15.10.2013року, виданої державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, номер запису про обтяження 6593169 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та 03.11.2016року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44538565 від 24.09.2014року, виданої державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, номер запису про обтяження 17248058 (спеціальний розділ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 04.04.2018року.

ОСОБА_1, 21100, м. Вінниця, вул. Трублаїні, буд. 26, паспорт серія АТ 136963.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», 04210, м. Київ, вул. Фізкультури, 28д, .

Відділ примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, 21036, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, .

Суддя: