АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4185/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року м. Київ

Справа № 761/24690/15-ц

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання -Станішевської Б.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 7 березня 2018 року, ухвалене у складі судді Савицький О.А. в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва,

у справі за ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, про витребування нерухомого майна, вселення, скасування реєстрації, виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, Київська міська рада, про визнання права власності та усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому просив: витребувати квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_3; виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1; скасувати державну реєстрацію об'єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_3; скасувати реєстрацію ОСОБА_3 та інших осіб у разі їх реєстрації у квартирі АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла рідна сестра ОСОБА_6, яка мешкала у приватизованій квартирі АДРЕСА_1

При цьому, будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті сестри, він звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, випадково дізнався про те, що квартира була неодноразово відчужена шляхом підробки пакету документів, а саме: постанови ВДВС у Святошинському районному Управлінні юстиції у м. Києві про зняття арешту від 10 січня 2013 року; акту про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна ВДВС у Святошинського районного Управління у м. Києві від 25 грудня 2012 року; протоколу №1007184/12 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого від ПП «Нива-В.Ш.»

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 11 серпня 2015 року, задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2, а саме: визнано нікчемним Акт №18/12 від 25 грудня 2012 року про проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, затверджений начальником ВДВС Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, визнано недійсним Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів на ім'я ОСОБА_8 на об'єкт нерухомого майна - АДРЕСА_1 видане 30 січня 2013 року ПН Київського нотаріального округу БілоконьВ.О. та зареєстроване в реєстрі нотаріуса за № 146.

На даний час право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 7 травня 2013 року між нею та ОСОБА_10, який, в свою чергу, придбав спірне майно у ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 лютого 2013 року.

З урахуванням поданої 28 березня 2016 року заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив ухвалити рішення, яким витребувати квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 на його користь; виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1; скасувати державну реєстрацію об'єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 у ОСОБА_3; скасувати реєстрацію ОСОБА_3 та інших осіб у разі їх реєстрації у квартирі АДРЕСА_1; вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1, як спадкоємця за законом.

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що за відсутності факту звернення ОСОБА_2 до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру, а також відсутності відповідної відмови нотаріуса у видачі такого свідоцтва - звернення ОСОБА_2 до суду з первісним позовом є передчасним, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відмова ОСОБА_2 у задоволенні його первісного позову є підставою для набуття нею права власності на спірну квартиру на підставі ст..330 ЦК України.

У березні 2017 року ОСОБА_3 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила ухвалити рішення, яким усунути від права на спадкування ОСОБА_2 щодо померлої ОСОБА_6, в тому числі - усунути його від права на спадкування квартири АДРЕСА_1 В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що оскільки ОСОБА_2 жодним чином не допомагав своїй сестрі ОСОБА_6, яка досить тривалий час перед смертю перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, тому він підлягає усуненню від права на спадкування на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 7 березня 2018 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, про витребування нерухомого майна, вселення, скасування реєстрації, виселення.

Витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1

Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1

Скасовано державну реєстрацію об'єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_3

Вселено ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, Київська міська рада, про визнання права власності та усунення від спадкування.

Не погоджуючись з рішенням, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення зустрічного позову в повному обсязі,та відмовити у задоволенні первісного позову, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначила,що суд першої інстанції дійшов висновку про належність спірної квартири померлій ОСОБА_6, однак у матеріалах справи не міститься жодного доказу на підтвердження цієї обставини, зокрема, відсутній відповідний правовстановлюючий документ, як письмовий доказ з боку позивача. Висновок суду про належність на праві власності спірної квартири саме померлій ОСОБА_6 ніякими доказами не обґрунтовано, а відтак - ця обставина не може вважатись доведеною у належний спосіб. Відповідач вважає, що суд безпідставно відмовив у проведені експертизи для встановлення стану здоров'я померлої ОСОБА_6, на предмет безпорадності, яку остання просила призначити (23 лютого 2018 року), а також не витребував докази, клопотання про які нею заявлялось. Судом було неправильно застосовано ч.5 ст. 1224 ЦК України, а саме, норму було застосовано неправильно внаслідок неправильного її тлумачення. В даному випадку усунення позивача від спадкування за позовом ОСОБА_3 як особи, яка захищає своє право на спірну квартиру, є ефективним засобом правового захисту у відповідності до положень ст.13 Конвенції з прав людини та захист основоположних свобод 1950 року, так як такий спосіб захисту виключає у позивача право на позов у даній справі. Відсутність у ОСОБА_3 будь-якого статусу у спадкових правовідносинах щодо спадщини померлої ОСОБА_6 не позбавляє її права оспорювати наявність такого статусу у інших осіб, якщо у такий спосіб можливо захистити її права від недобросовісних спадкоємців.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_11 посилався на те, що вимоги апелянта є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Позов був заявлений первісним позивачем як віндикаційний, про що свідчить позовні вимоги, підстави, правова позиція позивача та його представника, судом вірно застосовані норми матеріального права та дотримана норми процесуального права при розгляді справи..

Відповідно до п.8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_12 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_11 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 16 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 11 серпня 2015 року, було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Білоконь В.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13, про визнання правочинів недійсними, а саме: визнано нікчемним Акт №18/12 від 25.12.2012 року про проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, затверджений начальником Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві 25.12.2012 року щодо квартири АДРЕСА_1 визнано недійсним Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів на ім'я ОСОБА_8 на об'єкт нерухомого майна - АДРЕСА_1 видане

30 січня 2013 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Білоконь В.О. та зареєстроване в реєстрі нотаріуса за №146.

Як убачається зі змісту даного рішення, суд, частково задовольняючи вказаний позов, виходив із того, що Акт №18/12 про проведені прилюдні торги з реалізації нерухомого майна від 25.12.2012 року є підробним, а квартира АДРЕСА_1, яка належала на праві власності померлій ОСОБА_6, була відчужена особою, яка не мала права на її відчуження, та за поза волею власника, який на момент такого відчуження вже помер.

При цьому, судом також встановлено, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом померлої сестри ОСОБА_6, який прийняв спадщину.

Крім того, судом установлено, що на даний час право власності на спірні квартиру зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 7 травня 2013 року між нею та ОСОБА_5

ОСОБА_3 не входить до кола спадкоємців ОСОБА_6

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності померлій ОСОБА_6, позивач ОСОБА_2, будучи єдиним спадкоємцем за законом, прийняв спадщину з моменту смерті ОСОБА_6 , з володіння позивача як спадкоємця померлого власника квартира вибула поза його волею, а тому ОСОБА_2 має право на витребування свого майна з незаконного володіння, що перебуває у власності ОСОБА_3 Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що позивач за зустрічним позовом не є спадкоємцем після померлої ОСОБА_6, а тому у неї відсутні правові підстави порушувати питання про усунення позивача ОСОБА_2 від права на спадкування.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим судом обставинам і вимогам матеріального закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.6 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування), одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Статтею 1259 ЦК України передбачена можливість зміни черговості одержання спадкоємцями права на спадкування.

Отже, виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що лише можливі спадкоємці можуть ставити питання про усунення від права на спадкування.

ОСОБА_3 не входить до кола спадкоємців померлої ОСОБА_6, а тому у неї відсутні правові підстави вимагати усунення ОСОБА_2 як спадкоємця померлої ОСОБА_6 від права на спадкування.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не з'ясував обставини, що входять до предмету доказування за зустрічним позовом, а саме стан здоров'я ОСОБА_6, її доходи, майновий стан при житті, безпідставно відмовив у призначенні експертизи (призначення якої є обов'язковим) для встановлення стану здоров'я померлої ОСОБА_6 на предмет її безпорадності, не витребував документів з фіскальної служби щодо майнового стану ОСОБА_6 та медичних документів, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки встановлення та перевірка цих обставин не може вплинути на висновки суду щодо відсутності у ОСОБА_3 права ставити питання про усунення спадкоємця ОСОБА_6 від права на спадкування.

ОСОБА_3, будучи стороною у цій справі, відповідно має юридичну заінтересованість в результатах розгляду справи, але це свідчить про наявність у неї права вимоги саме за цим предметом позову і саме з цих підстав (усунення спадкоємців від права на спадкування за законом), а тому доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_3 є заінтересованою особою, оскільки її законні права та інтереси можливо захистити шляхом усунення від спадкування спадкоємців, не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом неправильно встановлені обставини справи, зокрема, не доведено та не встановлено, що спірна квартира належала ОСОБА_6, є безпідставними, оскільки ці обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 16 лютого 2015 року, а обставини, встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню в іншій справі.

ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6, спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 належить йому з часу відкриття спадщини.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 вибула з володіння ОСОБА_2 як спадкоємця померлого власника не з його волі, останній як спадкоємець за померлим власником ОСОБА_6 має право на підставі ст.ст.388 ЦК України на витребування цієї квартири від ОСОБА_3

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з'ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 7 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 22 червня 2018 року.

Суддя-доповідач: О.І.Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус