АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2209/17Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/330/18 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника ПП"Креатор-буд"-ОСОБА_1, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/2209/17 за апеляційною скаргою приватного підприємства "Креатор-Буд" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2018 року, ухваленого суддею Сташків Н.М., повний текст якого складено 01 лютого 2018 року, в справі за позовом приватного підприємства "Креатор-Буд" до ОСОБА_2 про визнання інформації такою, що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію та стягнення моральної шкоди, апеляційний суд,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ПП "Креатор-Буд" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання інформації такою, що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію, престиж, підриває їх довіру на ринку будівництва житла та стягнення моральної шкоди за розповсюджену інформацію про те, що забудовником ПП «Креатор-Буд» при будівництві багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 допущені скриті недоліки, які мають істотне значення, у вигляді великої кількості води у міжповерхових панелях, що потекла під час монтажу карнизу до стелі в кімнаті її квартири. Позов обгрунтовано тим, що ця інформація була розповсюджена у заяві ОСОБА_2 про надання інформації від 19.07.2016 року, адресованій ПрАТ КУА «Національний Резерв», листі-повідомленні від 10.09.2016 року, адресованому Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, та позовній заяві від 28.12.2016 року про визнання недостовірною інформації та стягнення моральної шкоди.

Вважають, що поширенням цієї недостовірної інформації, вперше за понад 10 років бездоганної роботи принижено престиж та ділову репутацію ПП «Креатор-Буд», підірвано довіру до його діяльності на ринку будівництва житла, а тому організація змушена витрачати багато часу та зусиль на відновлення своєї репутації, довіри до себе, як надійного партнера при будівництві житла для громадян, давати письмові та усні пояснення щодо відсутності будь-якої своєї вини у тому, що зі стелі квартири відповідача потекла вода. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 100000 гривень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2018 року у задоволені позову ПП "Креатор-Буд" - відмовлено.

Рішення суду обгрунтовується тим, що при зверненні із відповідними заявами, як до ПрАт КУА "Національний резерв", Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та до суду, ОСОБА_2 захищала свої власні права, передбачені ст 40 Конституції України, а тому не є поширенням недостовірної інформації щодо позивача.

В апеляційній скарзі ПП "Креатор-Буд" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

В обгрунтування апеляційної скарги вказано на те, що суд у своєму рішенні був не вправі посилатись, як на доказ, експертний висновок №1774:2016 від 21.07.2016 року про технічне обстеження квартири ОСОБА_2, оскільки він є незаконним, так як експерт жодних даних для проведення експертизи у підприємства не запитував, не повідомив їх про проведення експертизи та провів експертизу з використанням нормативних актів: Правил обстежень оцінки технічного стану та паспортизації будівель і споруд та Положення про безпечну та надійну експлуатацію будівель та споруд, які втратили чинність з 01 січня 2015 року.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник ПП "Креатор-Буд" - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній, зазначивши, що посилання суду в мотивувальній частині рішення на висновок експерта слід виключити, оскільки він побудований на припущеннях

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнали, вважають рішення суду законним та обґрунтованим, вказали на те, що метою звернення позивачки до ПрАТ КУА "Національний резерв" було отримання інформації як від продавця квартири щодо її якості, а не розповсюдження недостовірної інформації, як це помилково зазначає позивач.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення залишає без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача ПП "Креатор-Буд" є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 реалізувала своє право на інформацію та жодним чином не порушила права позивача.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Інформацією, в розумінні статті 1 Закону України «Про інформацію» є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Тобто, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

При вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації суд повинен забезпечити баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Під достовірністю інформації розуміють властивість інформації, яка визначає ступінь об'єктивного, точного відображення подій, фактів, що мали місце.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ПрАТ КУА «Національний Резерв» 13.06.2012 року укладено договір №ПМО-53 про бронювання (резервування) квартири та 04.12.2013 року - договір купівлі-продажу, на підставі яких ОСОБА_2 придбала у власність квартиру у багатоповерховому будинку по АДРЕСА_1, забудовником якого є ПП «Креатор-Буд», що не заперечується його представником.

У пункті 3 акту приймання-передачі квартири від 04.12.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 не має претензій майнового і немайнового характеру до продавця щодо конструктивів, якості та об'ємів виконаних робіт.

08.07.2016 року ОСОБА_2 звернулася до ПП "Креатор-Буд" з заявою з приводу появи у її квартирі великих водяних плям.

19.07.2016 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ КУА «Національний Резерв», вказавши, що під час монтажу у квартирі карнизу до стелі нею було виявлено велику кількість води у міжповерхових панелях, що є істотними недоліками, допущеними забудовником ПП «Креатор-Буд» при будівництві будинку. Посилаючись на вимоги Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про захист прав споживачів», просила надати їй усі наявні договори підряду, укладені між ПрАТ КУА «Національний Резерв» та ПП «Креатор-Буд», декларацію про готовність будинку до експлуатації, робочий проект будівництва, журнал технічного нагляду будівництва.

Згідно з експертним висновком №1774:2016 від 16 липня 2016 року причиною наявності води в пустотах панелей над квартирою АДРЕСА_1 є недотримання технології будівельного виробництва, а саме: невлаштування тимчасового накриття-даху над перекриттям 9 поверху від снігу та дощу, при умові, що в кошторис закладені гроші на здорожчання будівельних робіт в зимову пору року; відсутність належного технічного контролю за будівництвом.

10.09.2016 року ОСОБА_2 надіслала звернення Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, в якому зазначила, що придбала квартиру АДРЕСА_1, забудовником якої є ПП «Креатор-Буд». У цій квартирі нею виявлено приховані недоліки, а саме: у стелі знаходиться близько 100 літрів води. У зв'язку з наведеним вона звернулась до ПП «Креатор-Буд», однак його працівники відмовились складати акт обстеження та жодним чином її проблему не вирішують. З цих підстав просила Уповноваженого провести перевірку за її зверненням.

З акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07.10.2016 року вбачається, що візуальним оглядом спірної квартири не виявлено фактів неякісного виконання будівельних робіт.

04.10.2016 року ОСОБА_2 залучила до огляду своєї квартири експерта з технічного обстеження стану будь-яких будівель і споруд та вказала про те, що до 06.10.2016 року надасть звіт експерта щодо причини потрапляння води в пустоти панелей. Однак звіт експерта для врахування результатів перевірки не було надано, що вбачається з відповіді Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради № 252/27 від 10.10.2016 р.

Відповідно до акту №1774:2016 експертний висновок про технічне обстеження квартири АДРЕСА_1 зданий замовнику ОСОБА_2 21.07.2016 року (а.с.53).

Твердження заявника про те, що даний висновок датований заднім числом, є незаконним, так як на ньому відсутній підпис ОСОБА_2, не відповідає дійсним обставинам справи і не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 про даний висновок було відомо ще 21.07.2016 року, про що свідчить акт № 1774 і не заперечується нею в судовому засіданні.

Що ж стосується посилання представника заявника на невірне застосування у висновку експерта нормативних актів: Правил обстежень оцінки технічного стану та паспортизації будівель і споруд та Положення про безпечну та надійну експлуатацію будівель та споруд, які втратили чинність з 01 січня 2015 року, то колегія суддів до уваги не бере, оскільки дані нормативні акти відсутні в описовій частині експертного висновку, а експерт посилається на інший нормативний акт ДНА ОП 45.2-1.01-04 "Правила обстеження, оцінки технічного стану житлових та громадських будівель і споруд "- п.10.2 (а.с.38).

З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2016 року ОСОБА_2 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ПП «Креатор-Буд» про визнання недостовірною інформації про будівництво будинку, яка викладена ПП «Креатор-Буд» у листі від 17 березня 2016 року №17/03/06 про те, що «будівництво верхніх поверхів (8-10) здійснювалося в березні - травні 2013 року), визнання дій директора ПП «Креатор-Буд» щодо надання вказаної інформації протиправними та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03. 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково і стягнуто з ПП «Креатор-Буд» в її користь 500 гривень моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 23 травня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недостовірною інформації, скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. Встановлено, що інформація, яка викладена у листі ПП «Креатор-Буд» від 17 березня 2016 року №17/03/06 про те, що будівництво верхніх поверхів (8-10) здійснювалося в березні - травні 2013 року, є недостовірною, оскільки вона спростована відомостями, що містяться в загальному журналі робіт ПП «Креатор-Буд», у якому наявний запис № 28 від 27 листопада 2012 року про монтаж плит перекриття 9-го поверху та замочування швів між панелями перекриття, та запис №21 від 04 грудня 2012 року про мурування стін цегляних 10-го поверху в зимових умовах.

Дане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з пунктами 16, 17 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 виклав обґрунтовану позицію про те, що «звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення ... не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу». В резолютивній частині зазначеного рішення сформульовано висновок про те, що «викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб.».

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що звернення ОСОБА_2 до ПрАТ КУА «Національний Резерв», Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та до суду було реалізацією її конституційного права, а не поширенням недостовірної інформації щодо ПП "Креатор-Буд", як забудівника даного будинку.

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги або заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши норми матеріального права та докази, які надані позивачем, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову, оскільки ПП "Креатор-Буд" не доведено належними та допустимими доказами поширення відповідачем - ОСОБА_2 інформації, що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію позивача та заподіяння йому моральної шкоди.

Голослівними є доводи представника заявника щодо відсутності їх вини при проведенні будівельних робіт, а саме наявності води в панелях, яка вилилась у квартирі відповідачки під час висвердлювання отворів у стелі, оскільки вода в панелях появилась в результаті проведення неправильного розгалуження водовідведних стоків і проведення ремонтних робіт власниками квартир, що знаходяться вище квартири відповідачки або сусідами. Однак, колегія суддів ці твердження не бере до уваги, так як вони не підтвердженні жодним доказом, а є припущенням представника позивача.

Не заслуговують на увагу доводи заявника про те, що при зверненні до ПрАТ КУА «Національний Резерв» відповідачкою порушено їх ділову репутацію, оскільки ПрАТ КУА «Національний Резерв» не є органом компетентним перевіряти розповсюджену відповідачкою інформацію, а є лише фінансовою установою, що є посередником між інвестором будівництва та будівельними компаніями. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка зверталась до даної установи як до продавця квартири з метою захисту свого права на належну якість квартири, а не розповсюдження недостовірної інформації при проведенні будівельних робіт позивачем.

Інші доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильність рішення суду першої інстанції, а також виключення із описової частини рішення суду на посилання експертного висновку № 1774:016 від 21.07.2016 року, так як ОСОБА_2 захищала своє право власності, передбачене Конституцією України.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на представлених доказах, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України покласти на позивача в межах ним понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Креатор-Буд" - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк