Справа № 214/700/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Лєбєдєвої А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу №214/700/17 за уточненим позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який згодом уточнив та згідно уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 10.07.2015 року у загальній сумі 154332 грн. 89 коп. з яких: сума основного боргу за договором позики від 10.07.2015 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 145422,30 грн.; сума 3% річних від простроченої суми у розмірі 3910,59 грн., сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1334 грн. 42 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.07.2015 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач зобовязався повернути отримані ним 5000 доларів США через півтори роки з дати укладення договору, тобто до 10.01.2017 року. Згідно до розписки з даної суми вираховується 7 200, 00 грн. По закінченню строку відповідач борг не повернув, по телефону повідомив, що повертати не збирається. Станом на момент виникнення у позивача права вимоги повернення боргу, тобто на 10.01.2017 року курс гривні до долару США, встановлений НБУ становив 27,08 гривні за 1 долар США. Таким чином, станом на 10.01.2017 року сума основного боргу у розмірі 5000 доларів США у національній валюті України складає 127 900 грн. Крім того, у звязку із неповерненням своєчасно суми позики відповідач повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Також позивач зазначає, що коли у визначений договором позики строк відповідач не повернув суму боргу, позивач зателефонував йому з вимогою повернути борг згідно з узгодженими умовами надання позики, проте відповідач у грубій формі повідомив, що не збирається його повертати. При наступних спробах поспілкуватись із відповідачем, останній не відповідав на дзвінки. Позивач вважає. Що своїми діями відповідач завдав йому душевних страждань, чим завдав моральної шкоди, яку позивач оцінює у 5000,00 грн.

Позивач до судового засідання не зявився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач, представник відповідача у судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти задоволення уточнених позовних вимог.

Крім того, відповідач надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив наступне. Відповідач заперечує факт укладання з позивачем договору позики. У відповідача та позивача був загальний бізнес, вони спільно володіли нежитловим приміщенням № 2 загальною площею 39,5 кв.м. магазину непродовольчих товарів після реконструкції квартири, вбудоване в перший поверх житлового будинку № 24 по вул. Ногіна в м. Кривому Розі. Влітку 2015 року позивач і відповідач вирішили вести справи самостійно і досягли згоди, що позивач укладає договір дарування на ? частину вказаного приміщення на відповідача, а відповідач сплачує йому 10000 тисяч доларів США. Відповідно до договору дарування НАО 458036 позивач передав 1/2 частку вказаного приміщення Відповідачу безоплатно. При цьому витрати на оцінку майна, оформлення вказаного договору, склали 14400 грн. Відповідач в день оформлення договору дарування передав позивачу 5000 доларів США, а через тиждень, тобто 10.07.2015 року, за вимогою позивача написав розписку про зобовязання повернути ще 5000 доларів США в термін вісімнадцять місяців, по курсу 21,5 грн. за 1 долар США за вирахуванням половини суми, яка витрачена на оформлення договору дарування - 14400/2=7200 грн., при цьому, при написанні розписки ніяких грошей відповідач від позивача не отримував. Відповідач в серпні 2015 року достроково виконав свої зобовязання належним чином - виплатив позивачу 101050 грн., що відповідно до зобовязання складало 5000 доларів США по зазначеному в розписці курсу 21,5 грн. за 1 долар США за вирахуванням половини суми, яка витрачена на оформлення договору дарування - 7200 грн. Виплата вказаної суми відбулася при свідках. Після виплати вказаної суми позивач віддав відповідачу розписку, яка згадувалась вище, і яка, зважаючи на факт подання їм позовної заяви, ймовірно була ксерокопією справжньої розписки. Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, суду пояснив, що в середині серпня 2015 року випадково зустрілись із ОСОБА_2 біля 6-ї міської лікарні. Він їхав машиною, дорогою розмовляли. Потім підїхав ОСОБА_4 та сів до автомобіля. Бачив як відбулася передача грошових коштів великими купюрами, зрозумів, що гроші віддавались за якийсь бізнес. Розмова йшла про 101 тисячу 50 грн. Бачив як ОСОБА_2 передав розписку ОСОБА_4 Текст розписки не бачив. В машині сидів на задньому сидінні, тому погано бачив, що відбувалось спереду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, суду пояснила, що все відбувалось в середини серпня 2015 року, на стоянці біля роддому. ОСОБА_2 повинен був віддати гроші за розпискою ОСОБА_4 В машині були вона, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та чоловік на імя Саша. ОСОБА_2 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 101 тис. 50 грн. за магазин, який відкривали. ОСОБА_2 просто передав гроші, ОСОБА_4 їх перераховував. ОСОБА_4 віддав ОСОБА_2 розписку. Вона сиділа на задньому сидінні автомобіля, розписку бачила, але не читала.

Заслухавши пояснення сторін, вислухавши свідків та дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються договором позики, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та нормами ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, згідно розписки від 10.07.2015 року, ОСОБА_2 зобовязався повернути ОСОБА_4 грошову суму у розмірі 5 000 доларів США згідно до курсу долару 21,5 грн. за 1 долар США за вирахуванням суми на переоформлення у розмірі 7200 грн. із загальної суми боргу в строк 1,5 роки (а.с. 8,38).

Згідно договору дарування ? частки нежилого приміщення від 03.07.2015 року, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 ? частку нежилого приміщення № 2 загальною площею 39,5 кв.м. магазину непродовольчих товарів після реконструкції квартири, вбудоване в перший поверх житлового будинку № 24 по вул. Ногіна в м. Кривий Ріг (а.с. 35-36).

Згідно виписного епікризу № 165943/1074, ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня № 16» у період з 19.07.2015 року по 18.08.2015 року (а.с. 46).

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, судом встановлено, що відповідач свого зобовязання за договором позики не виконав, грошових коштів у строк та в порядку, передбаченому розпискою, не повернув, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума боргу за договором позики від 10.07.2015р. у сумі 149332 грн. 89 коп.. з яких: 145422,30 грн. заборгованість за договором позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3910, 59 грн. 3% річних від простроченої заборгованості. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача сум заборгованості підлягають задоволенню.

До пояснень свідків з приводу повернення грошових коштів за розпискою, суд ставиться критично, оскільки свідкам достеменно не відомо чи грошові кошти передавались саме за цією розпискою та саме в тій сумі, яка зазначена у розписці.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Крім того, згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи, що договором, укладеним між сторонами не передбачено відшкодування моральної шкоди за невиконання його умов, а також те, що позивачем не надано належних та достовірних доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди не доведеними, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1334,42 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 23, 611, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 10 липня 2015 року з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 145 422 (сто сорок пять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 30 копійок, 3% річних від простроченої заборгованості у сумі 3910 (три тисячі девятсот десять) гривень 59 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в сумі 1334 (одна тисяча триста тридцять чотири) гривні 42 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16.03.2018 року.

Суддя Н.В. Чернова