Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/613/18
Провадження № 2/382/430/18
РІШЕННЯ

Іменем України

21 червня 2018 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на 1/10 частину квартири,

Встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на 1/10 частину квартири, в котрому зазначено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 березня 1998 року, виданого виконкомом Яготинської міської ради народних депутатів, на підставі розпорядження від 17 березня 1998 року за № 69 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках. 4 листопада 2016 року ОСОБА_7 помер. Після його смерті спадкоємцями першої черги є його донька ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_6 В передбачений законодавством термін ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_6 звернулися до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. 12 квітня 2018 року ОСОБА_2 одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 частину вищевказаної квартири. Таким чином, вони є власниками 9/10 частин квартири за № 10 в будинку № 89 по вул. Незалежності в м. Яготин Київської області. Інша 1/10 частина вищевказаної квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 прийнята ОСОБА_6 Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану частину ОСОБА_6 до цього часу не одержала. За приписами інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Згідноіз ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Згідно технічного паспорта спірна квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 52,50 м2, житловою площею 29,1 м2, в звязку з чим на належну відповідачці 1/10 частку приходиться 2,91 м2 житлової площі. Отже, 1/10 частка в спірній квартирі є незначною та не може бути виділена в натурі. Крім того, сумісне володіння та користування кватирою є неможливим, через неприязні та конфліктні відносини, що склались між ними позивачами та відповідачкою (другою дружиною покійного ОСОБА_7). В той же час, відповідачка по справі у вищезазначеній квартирі взагалі ніколи не проживала, даною квартирою не користується, оскільки фактично має у власності інше житло в м. Києві, де й проживає на даний час. Таким чином, з огляду на вищевказані обставини, вони вважають, що подальше спільне володіння спірним майном разом з ОСОБА_6 є неможливим, а тому з огляду на вимоги п.1 та п. 3 ч.1 ст. 365 ЦК України право ОСОБА_6 на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників. При цьому, припинення права ОСОБА_6 на спірне майно з відповідною грошовою компенсацією не завдасть істотної шкоди її інтересам. Просили припинити право ОСОБА_6 на 1/10 частину квартири № 10, що розташована по вул. Незалежності, буд. 89 в м. Яготин Київської області та визнати за ними право власності на 1/10 частину квартири № 10 ( в рівних частках -по 1/40 частині кожному) по вул. Незалежності, буд. 89 в м. Яготин Київської області, сплатити ОСОБА_6 з депозитного рахунку Яготинського районного суду Київської області, 15 124 (п"ятнадцять тисяч сто двадцять чотири) гривні 70 копійок вартості припиненої частки у майні, попередньо внесеної позивачами по справі.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2-ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявами, в котрих просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Відповідачка позов визнала.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, дослідивши докази, роз'яснивши процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідачка позов визнала та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною першою статті 346 ЦК України передбачені випадки, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини другої цієї статті, зазначений перелік не є вичерпним і право власності може бути припинене і в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15 травня 2013 року, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України 02.07.2014 року також сформулював правову позицію, якою розяснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Із змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України, яка обовязково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 березня 1998 року виданого виконкомом Яготинської міської ради народних депутатів, на підставі розпорядження від 17 березня 1998 року за № 69, позивачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках, (а.с. 21). 4 листопада 2016 року ОСОБА_7 помер, (довідка Яготинської житлово-експлуатаційної контори, а.с. 25). Після його смерті спадкоємцями першої черги є його донька - ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_6 В передбачений законодавством термін ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_6 звернулися до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. 12 квітня 2018 року ОСОБА_2 одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 частину вищевказаної квартири, (а.с. 22). Таким чином, позивачі є власниками 9/10 частин квартири за №10 в будинку №89 по вул. Незалежності в м. Яготин Київської області. Інша 1/10 частина вищевказаної квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 прийнята ОСОБА_6 Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану частину ОСОБА_6 до цього часу не одержала. З технічного паспорта на квартиру № 10 у житловому будинку № 89 по вул. Незалежності в м. Яготин Київської області (а.с.18-20) вбачається, що квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 52,50 м2, житловою площею 29,1 м2, в звязку з чим на належну відповідачці 1/10 частку приходиться 2,91 м2 житлової площі. Відповідачка у вищевказаній квартирі не проживала, квартирою не користувалася, має у власності інше житло, що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання (а.с. 29).

Враховуючи вищевикладені обставини, а також приймаючи до уваги, що відповідачка позов визнала та визнання позову прийнято судом, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 206, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 346,365 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків: 6 до ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на 1/10 частину квартири задовольнити.

Припинити право ОСОБА_6 на 1/10 частину квартири № 10, що розташована по вул. Незалежності, буд. 89 в м. Яготин Київської області.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 право власності на 1/10 частину квартири № 10 ( в рівних частках -по 1/40 частині кожному) по вул. Незалежності, буд. 89 в м. Яготин Київської області.

Сплатити ОСОБА_6 з депозитного рахунку Яготинського районного суду Київської області, , банку отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, МФО банку: 820172, номер рахунку в банку: 1703, рахунок отримувача 1703 - 15 124 (п"ятнадцять тисяч сто двадцять чотири) гривні 70 копійок вартості припиненої частки у майні, попередньо внесеної позивачами по справі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Київської області через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.