Справа № 569/9583/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі судового засідання Довбенко Г.В.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 12.08.2002 року Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 16.

Представник позивача та відповідач в судове засідання не прибули, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, однак надали через канцелярію суду заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність, при цьому представник позивача позовні вимоги підтримала, відповідач не заперечив проти задоволення позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12 серпня 2002 року між сторонами було зареєстровано шлюб Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ГЮ № 051217, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 16.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права.

Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам сторін. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати.

Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Судом встановлено, що малолітня дитина проживає з позивачем, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, малолітню дитину слід і надалі залишити проживати з позивачем.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 704, 80 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 704 грн. 80 коп.

Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 112, 114, 115, 157, 159, 160, 161 СК України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 12.08.2002 року Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 16 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір»ю ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 4/6, кв. 20.

Відповідач - ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 2, кв. 20.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина