Провадження № 2/679/133/2018
Справа № 679/1299/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2018 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третіх осіб що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановленням факту проживання однією сімєю та усунення перешкод в користуванні житлом.-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 19.12.2001 почав проживати з ОСОБА_6 однією сімєю як чоловік та дружина в квартирі АДРЕСА_1. За час проживання вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, але не звертались до державного органу реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію шлюбу.
Через те, що вони із ОСОБА_6 проживали спільно і у нього і в неї були особисті квартири вони прийняли спільне рішення продати належну йому квартиру АДРЕСА_2.
07.06.2002 належну йому квартиру АДРЕСА_3 продано, та оформлено договір дарування (оскільки це було найбільш фінансового вигідно) який зареєстровано в реєстрі під № 1657 та посвідчено приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу ОСОБА_7
Частину коштів отриманих від продажу належної йому квартири вони з ОСОБА_6 витратили на придбання для матері останньої житлового будинку в с. Старий Кривин, Славутського району, Хмельницької області.
В 2008 році ОСОБА_6 захворіла на рак легень, в квітні місяці 2017 року в нього трапився інсульт, решту коштів які залишились від продажу його квартири були витрачені на ОСОБА_6 та його лікування. Він здійснював догляд за ОСОБА_6 оскільки відповідач ОСОБА_3 (який є сином ОСОБА_6А.) постійно проживав на території Російської Федерації.
Після смерті ОСОБА_6 09.07.2017 її син ОСОБА_3 зайнявся оформленням спадщини та замінив замки у вхідних дверях квартири АДРЕСА_4 та нових ключів ОСОБА_2 не дав і в подальшому проживати йому там заборонив.
Позивач вважає, що набув право користування, проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки вселився туди як член сім'ї (цивільний чоловік ОСОБА_6А.) співвласника означеної квартири, із ОСОБА_6 вів спільне господарство та бюджет, був повязаний із нею спільним побутом.
Тому вважає, що порушене з боку відповідача його право на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає захисту в судовому порядку.
Ухвалою суду від 02.11.2018 до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є сестрами відповідача.
В судове засідання відповідач подав заперечення якими просив суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_2 без його на те згоди, згідно Договору найму від 11.09.2002 винаймав кімнату розміром 9 кв.м в трикімнатній квартирі АДРЕСА_5, власником якої в рівних частках були він та його (померла) матір - ОСОБА_6.
Відносин притаманних подружжю між матірю відповідача та позивачем не було. Між ними були виключно ділові стосунки. З 2004 року позивач допомагав його матері у її бізнесі торгово-посередницькій діяльності з продажу мясних виробів, а вона виплачувала йому заробітну плату.
Після того як у 2010 році матір захворіла на рак легенів, її лікування проводилося за рахунок її власних коштів та коштів її дітей. ОСОБА_2 участі в оплаті лікування матері не приймав, догляд за нею не здійснював.
На протязі всього періоду оренди кімнати в квартирі ОСОБА_2 не приймав участі в оплаті за комунальні послуги, електроенергію, домофон.
В травні 2017 року позивач добровільно вибув на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2. Будь яких речей та документів ОСОБА_2 у квартирі немає.
Після смерті матері, 09.07.2017, ОСОБА_3 та його сестри поховали тіло матері і провели усі необхідні обряди. Позивача на похованні не було, участі в оплаті витрат повязаних з похованням він не приймав.
В кінці серпня 2017 року позивач прийшов до відповідача у квартиру і заявив, що живе в с. Полянь Славутського району, та вимагав 800 доларів США для того щоб він добровільно знявся з реєстрації - квартири АДРЕСА_6.
Крім того , зазначає, що посилання позивача на факт продажу ним своєї квартири спростовується Договором дарування квартири від 07.06.2002 ОСОБА_8, посвідченого нотаріусом ОСОБА_9 До цього часу договір дарування недійсним не визнавався.
Відтак посилання на те, що від продажу (дарування) квартири позивач отримав кошти, які з його слів він витратив на придбання будинку для матері його матері, не відповідає дійсності і не доводиться належними і допустимими доказами.
Крім того, будинок у с. Старий Кривин був придбаний у березні 2002 p., тобто на 3 місяці раніше від «продажу-дарування» квартири ОСОБА_2
Вважає, що ОСОБА_2 не має права на користування квартирою, так як у звязку з смертю матері припинився і обовязок надавати наймачу кімнату.
Ухвалами від 30.11.2017 та 06.04.2018 по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу для вирішення питання належності підпису договору найму від 11.09.2002 ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити в повному обсязі. Позивач суду пояснив, що 16 років вони жили з ОСОБА_6 як чоловік та дружина. Зароблені гроші віддавав ОСОБА_6, так як у них був спільний бюджет та вони вели спільне господарство.

Так як вони з ОСОБА_6 вирішили жити разом, то він продав свою квартиру. Частину грошей вони витратили на придбання хати в с. Старий Кривин. Іншу частину грошей вони витратили на своє лікування.

Близько 6,5 років він виконував роботу сторожа в ГК «Імпульс» замість ОСОБА_6

Через суперечки з дітьми ОСОБА_6 був змушений залишити квартиру. На даний час у нього немає ключа від замка щоб потрапити в квартиру де знаходяться його речі. Просить усунути перешкоди в користуванні майном, так як вважає, що має право на проживання у квартирі.

Відповідач та його представник- адвокат ОСОБА_10 в судовому засідання проти позову заперечували з підстав викладених у заперечені.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 підтвердили факт проживання позивача та ОСОБА_6 як подружжя однією сімєю, зазначивши, що вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

Крім того свідок ОСОБА_12 показала, що на даний час позивач змушений винаймати у неї та її чоловіка житло, так як його з квартири вигнали.

Свідок ОСОБА_14 показала, що бачила позивача у квартирі ОСОБА_6 де він проживав. Зазначила, що позивач давав щомісяця для ОСОБА_6 500,00 грн для придбання харчів, а решту пенсії витрачав на власні потреби та на випивку.

Свідок ОСОБА_15 показав, що позивач майже не допомагав по господарству, лише декілька раз бачив його працюючим на городі. Коли позивач напивався він змушений був ночувати в квартирі ОСОБА_6 так як вона є його бабусею.

Свідок ОСОБА_16 показала, що знає про проживання позивача у квартирі ОСОБА_6, однак зі слів останньої він був квартирантом. Разом з тим, свідок вказала, що в гості до неї ОСОБА_6 та позивач приходили вдвох. Позивач допомагав ОСОБА_6 при торгівлі ковбасними виробами.

В періоди коли позивач працював на роботах поза межами м. Нетішин то ОСОБА_6 готувала та передавала йому харчі.

Вказала, що гроші на лікування у ОСОБА_6 були, однак вона не знає їх джерело походження.

Зі слів ОСОБА_6 діти не хотіли щоб ОСОБА_2 залишався проживати в квартирі.

На момент смерті ОСОБА_6 догляд за нею здійснював син ОСОБА_3 який приїхав з Росії.

Свідок ОСОБА_17 показала, що бачила позивача у квартирі ОСОБА_6 коли її навідувала.

Так як вона започаткувала бізнес з продажу ковбасних виробів, а згодом передала його для ОСОБА_6 то знає, що позивач допомагав останній - доставляючи товар.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, їх представників, третіх осіб, свідків, ознайомившись з письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах справи, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Позивач зареєстрований за адресою в ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Нетішин згідно паспорту, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.4) та проживав там в період з 2001 по травень 2017 року.

Відповідач в судовому засіданні та у поданому заперечені посилається на те, що позивач є наймачем кімнати площею 9 кв.м. згідно договору найму житлового приміщення від 11.09.2002 року, а тому не має прав на користування квартирою, так як проживав з покійною ОСОБА_6А не як чоловік та дружина.

Позивач заперечував факт укладання вищезазначеного договору, та вказав, що про його існування дізнався після смерті ОСОБА_6

Згідно висновку експерта №1.1.-0059:18 від 16.05.2018 підпис в договорі найму житлового приміщення від 11.09.2002 року у графі «Наймач» виконано не ОСОБА_2, а іншою особою. (а.с. 79-81).

З цього суд робить висновок, що відповідач не надав суду належного доказу проживання позивача у квартирі АДРЕСА_7 в якості наймача.

Факт проживання однією сімєю позивача та ОСОБА_6 доводиться показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідкам достовірно відомо, що позивач ОСОБА_2 з грудня 2001 року проживає за адресою реєстрації, а також, що він разом з ОСОБА_6 вели спільне господарство та мали спільний бюджет.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками.

Крім того, факт спільного проживання однією сімєю позивача та ОСОБА_6 доводиться показами інших свідків, хоча вони прямо про це і не вказували. Так, з показів свідка ОСОБА_14 вбачається що позивач щомісячно давав кошти для ОСОБА_6 для купівлі продуктів харчування. Свідок ОСОБА_15 підтвердив факт спільного ведення господарства. Свідок ОСОБА_16 підтвердила факт спільної участі в ведені бізнесу та піклування про позивача з боку ОСОБА_6 Свідок ОСОБА_17 також вказала на факт допомоги у ведені бізнесу з боку позивача.

Все вищезазначене є доказом спільної турботи один про одного, що притаманне відносинам між подружжям.

Разом з тим твердження відповідача про те, що на протязі всього періоду оренди кімнати в квартирі ОСОБА_2 не приймав участі в оплаті за комунальні послуги, електроенергію, домофон на думку суду є доказом сплати таких платежів самою ОСОБА_6 за рахунок коштів спільного бюджету.

Заперечення відповідачем факту продажу позивачем своєї квартири, судом до уваги не приймаються, оскільки це не стосується предмету доказування.

В судовому засіданні відповідач визнав факт відсутності у позивача ключів від квартири, що не дає змоги останньому потрапити туди. Також зазначив, що рішення нічого з квартири для позивача не віддавати та не пускати його у квартиру підтримують і його сестри.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання.

Згідно ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї.

Статтею156 ЖК України, передбачено, що до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено позивачем та не спростовано належними доказами відповідачем та його представником, відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачу в користуванні житловим приміщенням, а саме відмовляється надати ключі від вхідних дверей та не впускає ОСОБА_2, у звязку з чим позивач не може безперешкодно користуватися квартирою для проживання.

Беручи до уваги вищезазначене та з врахуванням тих обставин, що відповідач не бажає щоб позивач проживав у квартирі, зважаючи на вселення позивача у спірну квартиру в якості члена сімї ОСОБА_6, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог а інші судові витрати, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 704,80 гривень та 2250,24 гривень судових витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи.

На підставі ст.ст. 310, 383 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 150 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 4,12, 13, 76-79, 81, 82, 133, 141, 259, 265, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 (11.05.21952 року народження, РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання: просп.Курчатова, 9 АДРЕСА_8) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП - НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5), третіх осіб що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6), ОСОБА_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7) про встановленням факту проживання однією сімєю та усунення перешкод в користуванні житлом задоволити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка померла 19.07.2017 року, однією сімєю, без реєстрації шлюбу з 19.12.2001 року до дня смерті 09.07.2017 за адресою: АДРЕСА_9.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 квартирою №37 у будинку №9 по проспекту Курчатова у м. Нетішин Хмельницької області, шляхом його вселення до даної квартири.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок та 2250,24 гривень судових витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне судове рішення складено 16 липня 2018 року.

Головуючий: Р.М. Стасюк