МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1346/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Довженко О.А., розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини,-

встановив:

15 серпня 2017 року ОСОБА_1(далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (далі відповідач), з урахуванням уточненої позовної заяви, поданої до суду 07 вересня 2017 року, про встановлення факту прийняття її матір'ю ОСОБА_2, яка померла 08 липня 2007 року в с. Ковалівка, Миколаївського району Миколаївскої області, спадщини, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), площею 7,69 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться у Відкритому Акціонерному Товаристві Ковалівський в селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області, після смерті батька ОСОБА_3, який помер 22 вересня 1997 року в с. Ковалівка, Миколаївського району Миколаївскої області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 22 вересня 1997року помер ОСОБА_3 дід позивача ОСОБА_1.

Після смерті ОСОБА_3відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну ділянку, площею 7,69 умовних кадастрових гектарів, розташованої в Відкритому Акціонерному Товаристві Ковалівський у селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області.

У позовній заяві позивач вказує на те, що право на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 закріплено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0181109.

Позивач зазначає, що після смерті діда ОСОБА_3, його дочка - матір позивача ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті батька, і вступила в управління та володіння спадковим майном, при цьому свого спадкового права після смерті батька, за життя, не оформила, у зв'язку з чим, 01 серпня 2017 року Четвертою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 08 липня 2007 року, на право на земельну частку (пай), належну ОСОБА_3, який помер 11 вересня 1998 року.

Оскільки у позивача ОСОБА_1 відсутня можливість вирішення спору у позасудовому порядку, вона просить встановити факт, що її матір ОСОБА_2, яка померла 08 липня 2007 року в с. Ковалівка, Миколаївського району Миколаївскої області, за життя, прийняла спадщину, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), площею 7,69 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться у Відкритому Акціонерному Товаристві Ковалівський в селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області, після смерті батька ОСОБА_3, який помер 22 вересня 1997 року в селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, при цьому 04.07.2018 представник позивача ОСОБА_4 подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала і просив задовольнити їх у повному обсязі, також просила розглядати справу за їх з позивачем відсутності. Раніше у судовому засіданні 04.07.2018 позивач та його представник також підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому 27.06.2018 відповідач також подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі його представника.

Заслухавши у судовому засіданні 04.07.2018 пояснення позивача та його представника, покази свідків: ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_7, надані у судовому засіданні 04.07.2018, дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого.

Позивач ОСОБА_1, яка змінила дівоче прізвище ОСОБА_2 на прізвище ОСОБА_1 під час укладення 14 жовтня 1992 року шлюбу із ОСОБА_8 - є онукою ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_2 (а. с. 11 12, 93 - 94).

22 вересня 1997 року ОСОБА_3 помер у віці 81 року в селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області (а.с. 10).

За життя, ОСОБА_3 був виданий сертифікат серії МК № 0181109 на право на земельну частку (пай), площею 7,69 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться у Відкритому Акціонерному Товаристві Ковалівський у селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 13).

Як слідує з тексту позовної заяви, а також матеріалів справи, ОСОБА_3, за життя не оформив свого права власності на зазначену вище земельну ділянку.

З копії постанови державного нотаріуса Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_9 від 01 серпня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, також слідує, що померлому ОСОБА_3 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Відкритого Акціонерного Товариства Ковалівський у селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області. Відповідно до зазначеної копії постанови, ОСОБА_2, матір позивача ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3, яка померла 08 липня 2007 року, за життя, до нотаріальної контори за оформленням спадщини, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), після смерті батька, не зверталася (а. с. 14).

У зв'язку з тим, що за життя матір позивача ОСОБА_2 за оформленням спадщини, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), належне батькові ОСОБА_3, не зверталася, державний нотаріус Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_9 винесла постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 08 липня 2007 року, на право на земельну частку (пай), належне ОСОБА_3, який помер 22 вересня 1997 року.

Разом з тим, незважаючи на відмову нотаріального органу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог п. 1) ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, що діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, діючої на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу 1540 06). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ОСОБА_5 народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Згідно з довідкою, виданою Ковалівською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області 23 квітня 2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 08 липня 2007 року, за життя проживала без реєстрації разом зі своїм батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 22 вересня 1997 року за адресою: вул. Миру, буд. 17, с. Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 91).

З Акту про фактичне проживання особи без реєстрації від 25 червня 2018 року, засвідченого сільським головою Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, також слідує, що матір позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 08 липня 2007 року, за життя постійно проживала без реєстрації разом зі своїм батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 22 вересня 1997 року за адресою: вул. Миру, буд. 17, с. Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області; вела з ним спільне господарство.

Допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_5; ОСОБА_6; ОСОБА_7 також підвердили те, що матір позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, за життя постійно проживала без реєстрації разом зі своїм батьком ОСОБА_3 за адресою: вул. Миру, буд. 17, с. Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області; вела з ним спільне господарство. Також свідки вказували на те, що після смерті ОСОБА_3, саме ОСОБА_2 займалася його похованням та залишилася проживати у вказаному будинку.

Таким чином, судом встановлено, що матір позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння майном, у тому числі, сертифікатом серії МК № 0181109, яким за ОСОБА_3 закріплено право на земельну частку (пай), площею 7.69 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться у Відкритому Акціонерному Товаристві Ковалівський у селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області.

Встановлення факту прийняття, за життя, ОСОБА_2, яка померла 08 липня 2007 року, спадщини після смерті батька ОСОБА_3, який помер 22 вересня 1997 року, необхідно позивачу ОСОБА_1 для оформлення свого спадкового права після смерті матері ОСОБА_2.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове право, тому воно підлягає захисту шляхом встановлення факту прийняття, за життя, матір'ю позивача ОСОБА_2, яка померла 08 липня 2007 року, спадщини після смерті батька ОСОБА_3, який помер 22 вересня 1997 року.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, 258, 259, 264, 265, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про встановлення факту прийняття спадщини,- задовольнити.

Встановити факт, що матір позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 08 липня 2007 року у селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області, за життя, прийняла спадщину, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), площею 7,69 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться у Відкритому Акціонерному Товаристві Ковалівський в селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області, після смерті батька ОСОБА_3, який помер 22 вересня 1997 року в селі Ковалівка, Миколаївського району Миколаївської області.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н. О. Шаронова

09.07.2018