Провадження № 2/225/988/2018
Єдиний унікальний номер № 225/3748/18
Дзержинський міський суд Донецької області
7 грудня 2018 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Челюбєєва Є.В.,
секретаря Бондарчук Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує.
Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.
Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у звязку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Згідно зіст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Так, відповідно до заяви позичальника № б/н від 04.03.2013 (а.с. 8; 9; 10-33), яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг кредитного договору, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 300 грн., із подальшим його збільшенням, із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Однак, в порушення умов договору ОСОБА_1 несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом.
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.
У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишня назва Дзержинськ) Донецької області.
В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.
Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишня назва м.Дзержинськ) Донецької області.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу ОСОБА_1, який проживає в м.Торецьку (колишня назва м.Дзержинськ) Донецької області штрафи, пеня та комісія нараховані після 14.04.2014 і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені, комісії та штрафів у загальному порядку є неправомірним.
Виходячи з цього, нарахована заборгованість за комісією та пенею в розмірі 5676 грн. 04 коп. підлягає зменшенню до 800 грн., тобто до суми, яка нарахована до 14.04.2014 року.
Крім цього, суд погоджується з тим, що банком неправомірного збільшено процентну ставку з огляду на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем 04.03.2013 була підписана заява-анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, копія якої міститься у справі (а.с.8). Із цієї заяви виходить, що відповідач погодився з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Відповідач зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.8).
Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється та змінюється за рішенням банку. Відсотки за користування кредитом нараховуються банком в розмірі, встановленому Тарифами банку. Одночасно, п.1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 та 6 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.
Однак, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.
Таким чином, кредитним договором встановлена змінювана процентна ставка.
Однак, представником позивача не надано жодних доказів повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки в порядку, передбаченому ст. 1056-1 ЦК України, тобто письмово, не пізніш як за календарних 15 днів до дати, з якої застосовуватиметься ставка. У кредитному договорі не встановлено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Крім того, представником позивача не надано і відповідного рішення банку про збільшення процентної ставки, яке могло свідчити про обґрунтованість причин, які спонукали до такого збільшення.
Посилання на п. 1.1.3.2.3. договору, де встановлений порядок повідомлення відповідача про зміну процентної ставки (а.с.15-зворот), а саме: банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.1.1.3.1.9. цього договору,якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови, не заслуговують на увагу, оскільки ця умова договору щодо повідомлення клієнта суперечить порядку, передбаченому законом у ст. 1056-1 ЦК України, звужуючи права клієнта банку, а відтак є нікчемною.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умов та правил надання банківських послуг та тарифи банку, які стосуються зміни відсоткової ставки в сторону збільшення від 30% і більше не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки позивачем не надано доказів, що такі умови містять підпис позичальника.
Адже у цій справі зміст умов та правил надання банківських послуг передбачає інформування позичальника про зміну тарифів.
Це не суперечить і правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-16 цс 15 від 11 березня 2016 року.
За змістом ст. 1048 ЦК України проценти за договором позики є платою за користування кредитними коштами, тому проценти повинні бути стягненні на день заявлення вимоги позивачем, виходячи із погодженої з відповідачем відсоткової ставки, тобто 30% річних.
Отже, процентна ставка за кредитом з 02.09.2014 по 31.05.2018 повинна бути розрахована, виходячи з наступного.
З 02.09.2014 по 01.04.2015 (212 днів) залишок загальної заборгованості по процентам за користування кредитом складає 40 грн. 47 коп., виходячи із залишку загальної заборгованості за кредитом 299 грн. 05 коп., де (299,05 грн. - залишок простроченої заборгованості) х 30% (встановлені проценти річних) : 360 днів х 212 днів.
З 02.04.2015 по 31.05.2018 (1157 днів) залишок загальної заборгованості по процентам за користування кредитом складає 220 грн. 86 коп., виходячи із залишку загальної заборгованості за кредитом 299 грн. 05 коп., де (299,05 грн. - залишок простроченої заборгованості) х 30% (встановлені проценти річних) : 360 днів х 1157 днів.
Отже, загальний залишок заборгованість по процентам за користування кредитом накопичувальним підсумком за період з 02.09.2014 по 31.05.2018 становить 261 грн. 33 коп. (40,47 грн. + 220,86 грн.).
Відтак, загальний залишок заборгованість по процентам за користування кредитом становить 710 грн. 89 коп., виходячи із розрахунку: 261 грн. 33 коп. (загальна заборгованість по відсоткам за період з 02.09.2014 по 31.05.2018 накопичувальним підсумком) + 449 грн. 56 коп. (загальна заборгованість по відсоткам за період з 04.03.2013 по 01.09.2014 накопичувальним підсумком).
Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.
Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача ОСОБА_1
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Крім того, позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263, 280 ЦПК України
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитом у сумі 299 (двісті девяносто девять) грн. 05 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 710 (сімсот десять) грн. 89 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 800 (вісімсот) грн., а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 44 (сорок чотири) грн. 24 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Є.В. Челюбєєв