Справа № 428/3252/18
Провадження №2/428/520/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьк Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону про стягнення заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону про стягнення заробітної плати. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 05.01.2015 року вона припинила трудові відносини з відповідачем на підставі ст. 36 КЗпП України. При звільненні їй не виплатили заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з вересня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 6163,77 грн. Просила суд стягнути з ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону на її користь нараховану, але не виплачену заробітну в сумі 6163,77 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону ОСОБА_4 надав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що позивач ОСОБА_1 працювала у ОСОБА_3 воєнізованому гірничорятувальному загоні до 01.12.2014 року, який дислокувався у м. Кадіївка Луганської області. Позивач була звільнена з роботи на підставі наказу від 05.01.2015 року. Під час проведення антитерористичної операції на сході України адміністративна будівля штабу ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону у м. Кадіївка, у звязку з чим до незаконних збройних формувань потрапила первісна бухгалтерська документація, в тому числі документи щодо нарахувань та виплати заробітної плати працівників, та печатка відділу кадрів, архів. Відповідно до наказу командира ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону від 13.11.2014 року №131 про зміну юридичної адреси та переміщення робітників було проведено державну перереєстрацію ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону за новою юридичною адресою в м. Лисичанськ. За фактом захоплення адміністративної будівлі ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону Лисичанським відділом поліції ГУНП в Луганській області було порушено кримінальне провадження. У звязку з відсутністю первісних бухгалтерських документів, відповідач не може погодитися з позовними вимогами ОСОБА_1, оскільки позивачем не надані належні докази на підтвердження існування заборгованості з виплати їй заробітної плати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково суду пояснила, що вона працювала у ОСОБА_3 воєнізованому гірничорятувальному загоні прибиральницею приміщень. Звільнилась 05.01.2015 року, але при звільнені з нею не був проведений розрахунок з виплати заробітної плати. Підприємство наприкінці 2014 року перевели до м. Лисичанськ Луганської області. В грудні 2014 року вона не переміщувалась до м. Лисичанськ, а залишилась працювати у м. Кадіївка Луганської області.

Представник відповідача ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки вони нічим не підтверджені. Додатково суду пояснив, що печатка ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону та усі документи залишилися в м. Кадіївка і з цього приводу є кримінальне провадження. У липні-серпні 2014 року штаб ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону був захоплений бойовиками так званої «Луганської народної республіки». Юридична адреса ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону була змінена 07.11.2014 року, а фактично перебазування вказаного загону відбулось в грудні 2014 року. 01.06.2015 року змінився керівник вказаного загону. Позивач ОСОБА_1 дійсно працювала у ОСОБА_3 воєнізованому гірничорятувальному загоні до грудня 2014 року, після цього вона не перемістилась до м. Лисичанськ Луганської області та її було звільнено. Надані позивачем довідки про розмір заборгованості із заробітної плати є неналежними доказами, оскільки вони були видані в м. Кадіївка та мають відбиток печатки, яка залишилась у службових приміщеннях, захоплених незаконними збройними формуваннями. Просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона працює прибиральницею у ОСОБА_3 воєнізованому гірничорятувальному загоні з 28.09.1997 року. В грудні 2014 року під час бойових дій на території м. Лисичанськ працювало дві прибиральниці: вона і ОСОБА_6 З ОСОБА_1 вона не знайома.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала у ОСОБА_3 воєнізованому гірничорятувальному загоні з 1999 року по 2009 рік телефоністом, з квітня 2009 року по квітень 2015 року - прибиральницею, з 2015 року знову працює телефоністом. З листопада 2014 року з м. Кадіївка до м. Лисичанськ перемістився ОСОБА_3 воєнізований гірничорятувальний загін.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ОСОБА_3 воєнізованим гірничорятувальним загоном з 11.06.2012 року. Зазначені відносини припинились 05.01.2015 року за згодою сторін на підставі ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії АТ-VIII №1438186.

Відповідно до копії наказу командира ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону від 13.11.2014 року №131 про зміну юридичної адреси та переміщення робітників з 01.12.2014 року було проведено державну перереєстрацію ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону за новою юридичною адресою: м. Лисичанськ, вул. Свердлова, б. 197, за якою повинні приступити до роботи працівники.

Зміни щодо місцезнаходження юридичної особи ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджено витягом з цього реєстру.

Згідно з копією наказу ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону від 17.06.2015 року №61 вирішено вважати печатку відділу кадрів ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону недійсною, документи, які завірені печаткою відділу кадрів та підписані колишнім керівником відділу кадрів ОСОБА_7 або іншими особами з моменту видачі цього наказу, вважати недійсними.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти позовних вимог позивача, посилаючись на відсутність первинної бухгалтерської документації, на підставі якої можна зробити розрахунок заробітної плати позивача ОСОБА_1

При цьому, відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу, наданої управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, страхувальником ОСОБА_1 в період з вересня 2014 року по січень 2015 року є ОСОБА_3 воєнізований гірничорятувальний загін, яким ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата (без утримання податків, зборів та інших обов'язкових платежів) за: вересень 2014 року - 1537 грн. 12 коп.; жовтень 2014 року - 1537 грн. 12 коп.; листопад 2014 року - 403 грн. 73 коп., грудень 2014 року - 1147 грн. 75 коп.; січень 2015 року 880 грн. 63 коп.

У графі «позначка про сплату страхових внесків» за період вересня 2014 року по січень 2015 року зазначено «так», що свідчить про сплату страхових внесків в цей період.

Таким чином, відповідачем була нарахована ОСОБА_1 заробітна за період з вересня 2014 року по січень 2015 року, включно, проте виплачена не була.

Відповідно до п. 10 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 року №794 роботодавці зобовязані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них.

В пункті 16 зазначеного вище Положення передбачено, що персональна облікова картка фізичної особи повинна мати таку структуру: 1) частина персональної облікової картки, де зберігаються анкетні дані про фізичну особу: 2) частина персональної облікової картки, що відображає сплату страхового збору (внесків) та стаж роботи фізичної особи: ідентифікаційний номер роботодавця; рік, за який внесено відомості; тривалість трудової або іншої діяльності, яка зараховується до стажу роботи; сума заробітку (доходу), на який нараховується страховий збір (внески) на пенсійне страхування (помісячно); розмір страхового збору (внесків) на пенсійне страхування за відповідний місяць; відомості, які підтверджують наявність особливих умов праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах; 3) частина персональної облікової картки, що відображає нарахування, сплату пенсії фізичній особі та надані їй соціальні послуги.

Таким чином, відповідач самостійно надав відомості про нараховану заробітну плату позивачу ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України. Жодних виправлень або уточнень щодо наданої інформації відповідач не зробив.

В судовому засіданні з пояснень позивача було встановлено, що вона у грудні 2014 року не перемістилась за новою юридичною адресою ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону у м. Лисичанськ Луганської області та фактично не працювала.

Зазначені обставини знайшли своє підтвердження свідченнями свідка ОСОБА_5 та поясненнями представника відповідача ОСОБА_2

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 з 01.09.2014 року по 05.01.2015 року перебувала у трудових відносинах з ОСОБА_3 воєнізованим гірничорятувальним загоном, фактично працювала на посаді прибиральниці службових приміщень до грудня 2014 року, а тому їй має бути сплачена нарахована, але не виплачена відповідачем заробітна плата за період з вересня 2014 року по листопад 2014 року, включно, в сумі 3477,97 грн., яка розрахована, виходячи з відомостей, які містяться в індивідуальній відомості про застраховану особу ОСОБА_1 (форма ОК-7), наданій Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області.

ОСОБА_1 в період з вересня 2014 року по листопад 2014 року була нарахована заробітна плата (без утримання податків, зборів та інших обов'язкових платежів) в такому розмірі: вересень 2014 року - 1537 грн. 12 коп.; жовтень 2014 року - 1537 грн. 12 коп.; листопад 2014 року - 403 грн. 73 коп., що в загальній сумі складає 3477,97 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю. Суд дійшов такого висновку виходячи з того, що в грудні 2014 року позивач фактично свої трудові обов'язки не виконувала, а тому відповідно до приписів ч.1 ст. 21 КЗпП України відсутні підстави для виплати їй заробітної плати за цей період.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в межах стягнення платежу за один місць.

Керуючись ст.ст. 2, 4-5, 7-13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону на користь ОСОБА_1, заробітну плату за період з 01.09.2014 року по 30.11.2014 року, включно, в сумі 3477 (три тисячі чотириста сімдесят сім) грн. 97 коп.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення платежу за один місць.

Стягнути з ОСОБА_3 воєнізованого гірничорятувального загону на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 04.12.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 23, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3 воєнізований гірничорятувальний загін, місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. В.Сосюри, б. 197, ідентифікаційний код юридичної особи в .

Представник відповідача: ОСОБА_2, місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. В.Сосюри, б. 197; серія і номер паспорта ЕМ 904181.

Суддя Ж. І. Кордюкова