31.01.2018 Єдиний унікальний номер 205/6533/17
Провадження № 2/205/933/18
31 січня 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Шавули В.С.
за участю секретаря Романової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
05 жовтня 2017 року позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с.3-5).
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно ордеру на житло №842 серії 7 виданого виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, їй та родині надана в користування квартира АДРЕСА_1.
На теперішній час у вищевказаній квартирі зареєстровані відповідачі, але фактично починаючи з 1997 року не проживають у квартирі, їх особистих речей в не має.
Посилаючись на те, що вона вимушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованих у квартирі осіб, у той час як відповідачі тривалий час не проживають у вищевказаній квартирі, а також, у зв'язку із тим, що добровільно вирішити спір вони не бажають, позивач вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просить, визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №33 в буд. №11 по вул..Волинська у м. Дніпрі, зобовязати відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Новокодацького району м Дніпра зняти відповідачів з реєстраційного обліку.
У ході розгляду справи до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.
Позивач до суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.28).
Співвідповідачі у судове засідання не зявились. Про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надсилала. Відзивів на позовну заяву не надавали.
У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, Житлового кодексу УРСР, інших законів України, практику Верховного Суду України.
Суд зясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до ордеру №842 серії 7 виданого виконкомом Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська 28.01.1981 року, ОСОБА_1, сімя якої складається із чотирьох осіб, надано в користування квартиру АДРЕСА_2 (а.с.7).
В спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (а.с.8).
Згідно зі ст. 58 ЖК Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР.
За ст.. 64 ЖК Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
У відповідності до ст. 65 ЖК Української РСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Із актів від 26.09.2017 року вбачається, що починаючи з жовтня 2012 року в квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не проживають, особистих речей останніх у квартирі не має (а.с.9,10,11,12,13).
У відповідності до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.
Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою №33 в буд.№11 по вул. Волинська у м. Дніпрі, є законними, обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.
Щодо вимог про зняття з реєстраційного обліку суд виходить із наступного.
В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до ст..3,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Реєстрація місця проживання це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.
Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що вимоги позивачки щодо зобовязання зняття з реєстраційного обліку відповідачів за адресою: АДРЕСА_4 є такими, що не підлягають задоволенню, так як визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і є підставою для зняття її з реєстрації.
Таким чином, оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності звязку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачів в рівних частках на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн.
З урахуванням наведеного, керуючись ст. 30 Конституції України, ст.ст. 9, 18, 71, 72, 104 Житлового Кодексу Української РСР, ст. 14, 15, 16 Цивільного Кодексу України, ч. 2 ст. 2, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, ст.ст. 4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, 280-282 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зобовязання вчинити дії, - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування квартирою №33 в буд.№11 по вул. Волинська у м. Дніпрі, що є підставою для зняття їх із реєстраційного обліку за даною адресою.
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 Анатоліївни29.04.1947 року народження, в рівних частках судовий збір в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок грн.. 00 коп.).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складений 09 лютого 2018 року.

Суддя В.С. Шавула