Справа № 405/7318/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.03.2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідача військової частини А 0-680, на його користь 19 тисяч гривень, із них: в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9 тисяч гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 тисяч гривень. Позов обґрунтовує тим, що він, в званні підполковник, знаходиться на військовій службі з серпня 1995 року.З липня 2011 року він був призначений на посаду заступника командира з тилу - начальника тилу військової частини НОМЕР_1 , на якій і проходить службу по теперішній час.Згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 та в подальшому згіднонаказів командира військової частини -польова пошта НОМЕР_2 , він в період 2014 - 2016 років неодноразово перебував у відрядженнях в зоні АТО для виконання спеціальних завдань, за що отримав статус та посвідчення «Учасника бойових дій».
31.10.2016 року до нього під розпис було доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 (раніше військова частина НОМЕР_2 ) № 1652 від 31.10.2016 року «Про притягнення до дисциплінарноївідповідальності підполковника ОСОБА_1 », яким на нього накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».
Даний наказ було видано відповідачем на підставі доповідної помічника командира частини з правової роботи - начальника групи старшого лейтенанта ОСОБА_2 (вх.№ 9259 від 31.10.2016 року). В зв`язку з притягненням його до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді «сувора догана», його було позбавлено премії і він недоотримав грошове забезпечення за листопад 2016 року на загальну суму 9 тисяч гривень.
Не погоджуючись з вищевказаним наказом відповідача, він оскаржив його до суду і постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.01.2017 року - наказ командира військової частини НОМЕР_1 (раніше військова частини-польова пошта НОМЕР_2 ) № 1652 від 31.10.2016 року визнано протиправним та скасовано. Відповідачем було подано відповідну апеляційну скаргу. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017 року, апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.01.2017 року залишено без змін.
Бажаючи в досудовому порядку вирішити даний спір, він декілька раз звертався до відповідача з проханням виплатити мені 9 тисяч гривень, які були незаконно недоплачені мені в листопаді 2016 року, як наслідок накладеного на мене дисциплінарного стягнення. Останнє таке звернення було направлено відповідачу рекомендованим листом 03.10.2017 року. На даний час закінчився передбачений законом строк для надання відповідачем відповіді. Відповідач ніякої відповіді мені не надає, що змусило мене звернутися за захистом своїх прав до суду.
Внаслідок протиправного наказу командира військової частини НОМЕР_1 (раніше військова частина - польова пошта НОМЕР_2 ) йому було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 9 тисяч гривень Дана матеріальна шкода мені до теперішнього часу не відшкодована. Самостійно відшкодувати спричинену шкоду відповідач відмовляється.
Крім того, в наслідок вищевказаного правопорушення з боку відповідача, крім майнової шкоди зазнав і значної моральної шкоди. Зокрема, після прийняття відповідачем протиправного рішення щодо накладення на мене дисциплінарного стягнення, у нього погіршилися взаємовідносини з колегами по військовій службі, я постійно відчував негативне ставлення до себе з боку колег та командування частини. Особливі душевні страждання у викликали постійні думки про те, що дане дисциплінарне стягнення негативно вплине на військову кар`єру, що внаслідок цього протиправного рішення він та родина недоотримали значні кошти, що негативно відобразилося на матеріальному стані. Моральну шкоду оцінює в сумі 10 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, у наданій суду відповіді на відзив позивачем зменшено суму матеріальної шкоди, відповідно до наданого розрахунку в рахунок відшкодування матеріальної шкоди просить стягнути 5 065,39 грн., розмір моральної шкоди залишився без змін. Представником позивача вказані зміни підтримані.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав суду відзив на позов та посилаючись на викладені в ньому обставини, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Пояснив, що військовій частині відомо про рішення суду, але перерахунок премії не проведено, так як позивач має ще одне дисциплінарне стягнення.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач підполковник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 1995 року. З липня 2011 року призначений на посаду заступника командира тилу начальника тилу військової частини НОМЕР_1 (нині військова частина полова пошта НОМЕР_2 ), на якій проходить службу на даний час.

Згідно наказу командира військової частини № НОМЕР_3 (дати не містить) вбачається, що підполковнику ОСОБА_1 догана оголошена наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 01.10.2016 року № 1533; сувора догана оголошена наказом командира військової частини полова пошта від 31.10.2016 року № 1652, а тому у відповідності до вимог наказу Міністра оборони України 11.06.2008 року № 260 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» ОСОБА_1 виплачена премія частково на 40%.
Судом встановлено та підтверджено поясненнями представника позивача, що дійсно 31.10.2016 року до позивача під розпис було доведено наказ командира військової частини за № 1652 від 31.10.2016 року «Про притягнення до дисциплінарноївідповідальності підполковника ОСОБА_1 », яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».
Даний наказ було видано військовою частиною на підставі доповідної помічника командира частини з правової роботи - начальника групи старшого лейтенанта ОСОБА_2 (вх. № 9259 від 31.10.2016 року). В зв`язку з притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді «сувора догана», позивача було позбавлено премії і він недоотримав грошове забезпечення за листопад 2016 року.
Не погоджуючись з вищевказаним наказом, позивач оскаржив його до суду і постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.01.2017 року - наказ командира військової частини НОМЕР_1 (раніше військова частини-польова пошта НОМЕР_2 ) № 1652 від 31.10.2016 року визнано протиправним та скасовано. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.05.2017 року, апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.01.2017 року залишено без змін.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Щодо наказу № 1533 від 05.10.2016 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.30), на вимогу суду представником відповідача не надано доказів щодо ознайомлення позивача з даним наказом та доведення до його відома під розпис. Як зазначив представник позивача про існування такого наказу позивачеві не відомо.
До матеріалів справи долучена довідка про грошове забезпечення позивача із зазначенням даних про грошове забезпечення за період з 01.09.2017 року по 30.11.2017 року. Як зазначено позивачем з березня 2017 року він був переведений для проходження служби до Національного університету оборони України м. Києва, представником відповідача надана довідка за період з 01.08.2016 року по 31.10.2016 року, яка містить аналогічні відомості та оцінюється судом критично у зв"язку з тим, що перерахунку премії (у зв"язку з винесенням судом рішення щодо скасування догани) вона не містить.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, судом приймається до уваги розрахунок, наданий представником позивача і не спростований в судовому засіданні представником відповідача щодо не донарахованої премії в сумі 5 065,39 грн. (належало виплатити 12 154,89 виплачено реально 7 089,59), враховуючи, що рішенням суду з позивача скасовано дисциплінарне стягнення сувора догана, та приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку із незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми та при настанні інших негативних наслідків.

Позивач, обґрунтовуючи позов, посилається на ст. 1167 ЦК України, якою закріплено відшкодування шкоди органами державної влади та їх посадовими чи службовими особами саме незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

При цьому суд зауважує, що деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (див. рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.
Представником позивача в судовому засіданні надані пояснення, відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з приводу завдання моральної шкоди позивачеві моральної шкоди, необхідність застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, відновлення стосунків з оточуючими та відновлення свого порушеного права, а тому в цій частині суд задовольняє позовні вимоги частково в розмірі 1 000 грн..
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір щодо двох позовних вимог майнового характеру.
Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5 065,39 грн.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 3 524,00 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда І. М. Шевченко