АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1391/18 Справа № 204/5678/17 Головуючий у 1 й інстанції - Тітова І. В. Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, мотивуючи тим, що з 19 серпня 2005 року по 01 листопада 2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач за рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2017 року сплачує аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини.

Вказувала на те, що донька займається танцями, їздила до дитячого табору, відвідує школу, харчується у дитячій їдальні, у зв'язку з чим вона несе додаткові витрати, у яких ОСОБА_3 у добровільному порядку не бажає приймати участь.

Посилаючись на те, що нею фактично були понесені додаткові витрати на утримання доньки на загальну суму у розмірі 55.901 грн.17 коп., а тому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати на доньку у розмірі 27.950 грн.58 коп.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі від 16 листопада 2017 року позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні її позову та не взяв до уваги подані неї докази на підтвердження фактично понесених додаткових витрат.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам процесуального права судове рішення не відповідає.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 09 серпня 2005 року по 12 листопада 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від цього шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 березня 2017 року, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрите виконавче провадження, з ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно. Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що усі витрати, які були понесені нею на утримання доньки, не є додатковими витратами, оскільки вони не викликані хворобою або іншими особливим обставинами.

Колегія суддів не може у повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Стаття 180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз.3 п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року.

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи, від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.п.18,19 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Колегія суддів, наголошує на тому, що аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо.

До особливих обставин, з якими законодавець пов'язує стягнення додаткових витрат на дитину відносяться ті обставини, що пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем до позову додано копію квитанції від 27 квітня 2017 року про оплату путівки в дитячій табір у розмір 2.000 грн. та копію квитанції до прибуткового касового ордеру №38 від 26 червня 2017 року на суму 4.080 грн., тобто за путівку до дитячого табору позивачем особисто сплачено 6.080 грн.(а.с.10).

Також додано копії посадкових талонів на проїзд до дитячого табору на загальну суму 800 грн. (а.с.10). Втім колегія суддів звертає увагу на те, що дані посадкові талони на 2 посадкових місця і їх вартість у розмірі 400 грн. кожний вказано саме за 2 місця, а тому до додаткових витрат слід віднести саме проїзд доньки до табору на загальну суму 400 грн.

В позові ОСОБА_2 ставить питання про відшкодування витрат на заняття танцями у розмірі 3.600 грн., втім на підтвердження цієї частини додаткових витрат додає квитанції лише на загальну суму 920 грн. (за вересень 2017 року у сумі 320 грн., березень 2017 року у сумі 300 грн. та квітень 2017 року у сумі 300 грн.)

Саме ці квитанції колегія суддів приймає до уваги та відносить їх до додаткових витрат на дитину.

А тому вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача 3.700 грн. додатково понесених витрат з урахуванням принципу співмірності (6.080 грн. путівка до табору + 400 грн. (проїзд доньки до табору) + 920 грн. (заняття танцями) :2).

Та обставина, що дитина відвідує школу, харчується у шкільній їдальні та вдома, одягається, користується канцтоварами, не свідчить про існування особливих обставин, а є звичайним способом життя дитини, а тому в задоволенні решти позовних вимог, саме стосовно відшкодування витрат на одяг, харчування, канцтовари слід відмовити, а доводи апеляційної скарги в цій частині відхилити.

Оскільки допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 з зазначених вище підстав.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову у розмірі 640 грн. та 704 грн. за подачу апеляційної скарги, усього стягнути 1.344 грн. Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3.700 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1.344 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.