АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/454/18Головуючий по 1 інстанції - Демчик Р.В.
Категорія: 46 Доповідач в апеляційній інстанції - Бородійчук В.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Бородійчука В.Г.

суддів Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

секретар Матюха В.І.

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу кредитної спілки «Добросвіт» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2018 року (ухвалене 10 січня 2018 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Демчика Р.В., повний текст якого виготовлено 19 січня 2018 року) у справі за позовом кредитної спілки «Добросвіт» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

08 червня 2017 року КС «Добросвіт» до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Позивач в обгрунтування позовних вимог вказував на те, що КС «Добросвіт» є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Попереднім власником вказаної квартири був відповідач ОСОБА_3, який втратив право користування внаслідок припинення його права власності на це майно в силу положень ст. 364 ЦК України. Інші відповідачі є членами сім'ї колишнього власника цієї квартири, право користування якою, у них існувало лише за наявності у власника приватної власності на це майно, а отже припинення права власності на житло припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього співвласника. Натомість, відповідачі до цього часу не зняті з реєстраційного обліку. Будь-яких погоджень між КС «Добросвіт» та відповідачами щодо користування цим житлом сторони не досягли.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд позбавити відповідачів права користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 07 серпня 2017 року, занесеною до журналу судового засідання до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору був залучений орган опіки та піклування Черкаської міської ради.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2018 року в задоволенні позовних вимог КС «Добросвіт» було відмовлено.

В апеляційній скарзі КС «Добросвіт» просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2018 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Позбавити відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги особа, що подає апеляційну скаргу зазначила, що кредитна спілка є власником спірної квартири. Право власності позивача на зазначене майно зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і дані обставини сторонами не заперечувались.

Таким чином, звертаючись з відповідним позовом, позивач як власник вищевказаної квартири самостійно визначив, що проживання відповідачів в даній квартирі, а також наявність державної реєстрації цих осіб у квартирі є порушенням його абсолютного права власності на дане майно та суперечить його інтересам, оскільки відсутні будь-які правові підстави користування відповідачами цим приміщенням.

Оскільки факт порушення права власності позивача на вказане майно з боку відповідачів є доведеним, суд незаконно відмовив в задоволенні позову та не захистив порушені права позивача.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 03 березня 2016 року задоволено позовні вимоги КС «Добросвіт» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Визнано за КС «Добросвіт» право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав і обтяжень від 30 квітня 2016 року (а.с. 8) КС «Добросвіт» на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки КП «Соснівська «СУБ» Черкаської міської ради у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Звертаючись з відповідним позовом, позивач як власник вищевказаної квартири самостійно визначив, що проживання відповідачів в даній квартирі, а також наявність державної реєстрації цих осіб у квартирі є порушенням його абсолютного права власності на дане майно та суперечить його інтересам, оскільки відсутні будь-які правові підстави користування відповідачами цим приміщенням.

Оскільки факт порушення права власності позивача на вказане майно з боку відповідачів є доведеним, в апеляційній скарзі представник КС «Добросвіт» вказав, що суд незаконно відмовив в задоволенні позову та не захистив порушені права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісти відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісти відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно встановив, що згідно з правовстановлюючими документами право власності на спірне майно має виключно позивач. Однак, в своїх висновках суд зазначив, що позивачем в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність перешкод у користуванні КС «Добросвіт» своєю власністю - квартирою АДРЕСА_1 і що такі перешкоди чиняться саме відповідачами, тому з цих підстав в задоволенні позову було відмовлено.

Колегія суддів з такими висновками погодитися не може, виходячи з наступного.

Суду першої інстанції належало вирішити, чи відповідає обраний позивачами спосіб захисту права власності у цій ситуації закону, засадам цивільного судочинства і праву позивача на повагу до його права власності.

Внаслідок невиконання процесуальних вимог щодо повноти встановлення необхідних обставин та правил доказування, суд першої інстанції вважав доведеними факти щодо яких відсутні докази і з неіснуючих підстав відмовив у позові, не застосувавши при цьому закон, який належало.

З одного боку, є права власника житла, захист яких гарантовано ст. 41 Конституції України, ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод і законом. З іншого - права відповідача, які захищаються нормами ст. 30, 32, 47 Конституції, ст. 8 Конвенції та нормами житлового законодавства.

Право власності захищено правовими нормами законодавства України, базовими яких є приписи ст. 41 Конституції України щодо непорушності права власності. Захист права власності є безумовно легітимною метою в даному випадку, тим більше, що перешкоди в його реалізації позивачу не припиняються.

Положення ст. 391 ЦК України, на норми якої посилався позивач, не визначають конкретних правових засобів захисту права власника, а лише вказують на таку можливість у межах способів захисту цивільного права відповідно до положень ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України.

Одним із способів захисту цивільного права є припинення правовідношення, яка порушує право (п.7. ч.2 ст. 16 ЦК України). Фактичне користування без правових підстав чужою власністю всупереч волі власника є дією, яка порушує право. Позбавлення права користування припинить це порушення. Тому апеляційний суд вважає, що в цій справі позивачі обрали захист свого права відповідно до закону.

Крім того, в суді апеляційної інстанції, представник КС «Добросвіт» наполягав, що обраний ними спосіб захисту свого порушеного права цілком відповідає інтересам позивача і саме на такому способі захисту він наполягав в судовому засіданні.

Вирішуючи питання співмірності пропонованих заходів захисту права власника з тягарем, який буде нести відповідач, ключовими обставинами є те, що відповідач вселився у житло правомірно, однак у даний час після звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки правові підстави для його проживання з членами сім'ї там відсутні.

Апеляційний суд приходить до висновку, що інших альтернативних способів забезпечення реалізації прав власника, ніж як позбавлення права користування житловим приміщенням, у даному випадку немає, оскільки позивач саме так бажає захистити свої права і має на це право.

Крім того, у відповідності ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме платіжного доручення № 225 від 08 червня 2017 року (а.с. 1) та платіжного доручення № 285 від 29 січня 2018 року (а.с. 90) КС «Добросвіт» сплатило за подачу позовної заяви 1 600 грн. та за подачу апеляційної скарги 2 643 грн., а разом 4 243 грн. судових витрат за розгляд справи.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому суд апеляційної інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат вважає, що вони підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках по 2 121, 50 грн. з кожного на користь позивача.

Тому, з урахуванням вищеприведених норм чинного законодавства, з врахуванням доводів апеляційної скарги та пояснень, наданих сторонами в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку, що обгрунтування вимог апеляційної скарги є доведеними і дають підстави для скасування судового рішення з постановленням нового висновку суду про задоволення позовних вимог КС «Добросвіт».

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Добросвіт» задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 січня 2018 року у справі за позовом кредитної спілки «Добросвіт» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги кредитної спілки «Добросвіт» задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_4 права користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь кредитної спілки «Добросвіт» судовий збір в розмірі - 4 243 грн. по 2 121,50 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий -

Судді -

Повний текст виготовлено 28 березня 2018 року.