АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1660/18 Справа № 186/944/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду, ОСОБА_2 посилалася на те, що 19 червня 1996 року вона та ОСОБА_3, яка є її донькою, приватизували квартиру АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого Першотравенським УЖКХ п/о «Павлоградвугілля» вони стали власниками зазначеної квартири у рівних частках, а саме по 1/ 2 частини двокімнатної квартири загальною площею 44,4 кв.м. 09 липня 2008 року вона та ОСОБА_3 звернулися до нотаріальної контори, де був складений договір дарування частини квартири. Згідно зазначеного договору дарування вона, як дарувальник передала безоплатно у власність обдарованому -ОСОБА_3, 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Відповідно до п.9 договору дарування право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Відповідач підтвердила, що дарунок вона приймає. Відповідно до п.6 договору дарування зазначено, що особи, які проживають і/або зареєстровані в квартирі на момент укладення договору залишаються проживати в ній, якщо обдарований не домовиться з ними про інше. Інші особи, крім позивача та відповідача в квартирі не проживали і не були зареєстровані. За домовленістю між ними ОСОБА_3 прийме в дар належну їй частку після її смерті. Це було їхньою домовленістю і до цього часу вона залишається проживати у квартирі, несе витрати на її утримання. У 1992 році відповідач одружилася з чоловіком ОСОБА_3, з яким вона проживала в квартирі його матері 10 років. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 відповідач в 2015 році вступила у фактичні шлюбні стосунки з іншим чоловіком, з яким вона проживає в квартирі його матері до цього часу. За цей час її здоров'я дуже погіршилося. Бронхіальна астма, яка виникла на фоні тяжкої виробничої травми, прийняла загрозливі форми які ведуть до літальних наслідків у будь - який час. Всі прибутки, пенсія, страхові виплати витрачаються нею на ліки та підтримку життя. Допомога, на яку вона розраховувала від відповідача за весь час її хвороби жодного разу не надійшла. Більш того, починаючи з 2015 року і по цей час відповідач почала зловживати спиртними напоями. На ґрунті зловживання спиртними напоями приходить до неї, влаштовує сварки, бійки, що не одноразово було предметом розгляду працівників поліції. Таким чином, те на що розраховувала позивач при укладенні договору дарування не тільки не відбулося, а значно погіршилося в наслідок поведінки відповідача до неї під час її хвороби. Витрати, які вона несе на лікування, комунальні послуги, організацію свого життя значно перевищують її прибутки. ОСОБА_3 своїми діями, знаючи характер її захворювання, його тяжкість, навмисно створює умови щоб погіршити становище. На підставі ст. 652 та ч.1 ст. 724 ЦК України просила суд розірвати договір дарування 1/2 частини квартири №9 АДРЕСА_1, укладений між нею та ОСОБА_3 09 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу за реєстровим №3251.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 24 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 722 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Відповідно до ч.1 ст. 724 Цивільного кодексу України дарувальник має право відмовитися від передання дарунка у майбутньому, якщо після укладення договору його майновий стан істотно погіршився.

Згідно зі ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей. Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена.

З матеріалів справи вбачається, відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 про право власності на житло від 21 червня 1996 року, виданого Першотравенським УЖКГ Павлоградського виробничого об'єднання по видобутку вугілля «Павлоградвугілля» квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (мати) та ОСОБА_4 (донька) по 1/2 частки квартири кожній (а.с.14).

Судом встановлено, у зв'язку з реєстрацією шлюбу, ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_4.

09 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування частини квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 передає безоплатно у власність ОСОБА_3, яка є її дочкою 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, який посвідчений нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу Мініною С.Я. (а.с.12).

Відповідно до п.6 договору дарування укладення цього договору не пов'язано із виконанням обдарованим будь-яких дій майнового або немайнового характеру на користь дарувальника зараз або в майбутньому. Особи, які проживають і/або зареєстровані в квартирі на момент укладення договору залишаються проживати в ній, якщо обдарований не домовиться з ними про інше.

Відповідно до п.9 договору дарування право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Обдарована підтвердила, що дарунок вона приймає. Прийняттям дарунка вважатиметься одержання оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20413865 від 30 вересня 2008 року встановлено, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 зареєстрована та належить на праві власності ОСОБА_3.(а.с.13).

Відповідно до акту №16 від 12 січня 2016 року, виданого ПП «Комунальщик - 1» встановлено, що ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_2 2002 року народження зареєстровані, але фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).

Позивач ОСОБА_2 хворіє та потребує витрат на лікування (а.с.5, 9, 16, 17, 19, 20, 30, 31, 51).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 просила суд розірвати укладений між нею та відповідачем договір дарування на підставі ст. 652 та ч.1 ст. 724 ЦК України, посилаючись на істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні спірного договору дарування, зокрема погіршився її стан здоров'я та матеріальне становище (а.с.1, 2, 24, 25).

З огляду на те, що договір дарування має односторонній характер, його метою є передача власником (дарувальником) свого майна у власність іншої особи (обдарованого) без отримання будь-якої взаємної винагороди, то положення ст. ст. 651 та 652 ЦК України не можуть бути застосовувані щодо його розірвання, оскільки ст. 727 ЦК України передбачені спеціальні правила про розірвання договору дарування в судовому порядку, що виключає застосування ч. 2 ст. 651 ЦК України, тоді як на положення ч.1 ст. 724 ЦК України застосовуються виключно до договорів дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому та лише до передачі дарунку обдарованому.

Слід зазначити, в оскаржуваному договорі дарування частини квартири, укладеному між сторонами, відсутні будь-які посилання на передачу дарунку обдарованому в майбутньому.

За таких обставин, враховуючи викладене, аналізуючи наявні по справі докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмов у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору дарування частини квартири.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що укладений між строми договір дарування частини квартири є договором дарування з передачею дарунка в майбутньому є безпідставними.

Посилання апелянта на помилку нотаріуса при укладенні спірного договору, оскільки сторони виходили з того, що між ними укладається договір дарування з передачею дарунка у майбутньому є недоведеними належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Першотравеньського міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Суддя