АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/143/18 Справа № 209/4142/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Байбара Г. А. Доповідач - Лаченкова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2015 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В травні 2016 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» про визнання договору поруки припиненим.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ Південкомбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк Південкомбанк" (), заборгованість за кредитним договором № 75/01-07 від 31 жовтня 2007 року в сумі 9174,42 доларів США (що за курсом НБУ на 14.11.2016 року складає 235144,04 грн.), в тому числі: прострочена заборгованість за основним зобов'язанням - 6415,22 доларів США, прострочена заборгованість зі сплати процентів - 108,09 доларів США, прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 2651,11 доларів США.

В іншій частині первісного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 2351,44 грн. судового збору у справі.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ Південкомбанк" про визнання договору поруки припиненим.

Визнано припиненим договір поруки № 59/03-07, укладений 31 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Південкомбанк", як "кредитором", та ОСОБА_3, як "поручителем", і ОСОБА_2, як "боржником".

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк Південкомбанк" () на користь ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, 551,20 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк Південкомбанк" заборгованість за кредитним договором № 75/01-07 від 31 жовтня 2007 року в сумі 9174,42 доларів США, що за курсом НБУ на 14.11.2016 року складає 235144,04 грн., тому числі прострочена заборгованість за основним зобов'язанням - 6415,22 доларів США, прострочена заборгованість зі сплати процентів - 108,09 доларів США, прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 2651,11 доларів США; стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 2351,44 грн. судового збору та ухвалити нове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк Південкомбанк" в задоволенні цієї частини позовних вимог. В іншій частині залишити рішення суду без змін.

У запереченнях Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк Південкомбанк" на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року просить залишити без звдоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2, а рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року без змін.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою правління Національного банку України від 24 вересня 2014 року № 958 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк", 26 вересня 2014 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 101 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Південкомбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку".

31 жовтня 2007 року ВАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" (правонаступник ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк") та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 75/01-07, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 11220,00 доларів США зі сплатою 11,99% річних, одноразової комісії за підготовку та оброблення документів у розмірі 1,5% від суми кредиту, та кінцевим терміном повернення кредиту і процентів за кредитом - 30 жовтня 2012 року на умовах, визначених цим договором.

Станом на 11 серпня 2015 року прострочена заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 75/01-07 від 31 жовтня 2015 року становить 9174,42 доларів США, яка складається з наступного: 6415,22 доларів США - прострочена заборгованість за основним зобов'язанням, 108,09 доларів США - поточна заборгованість зі сплати процентів, 2651,11 доларів США - прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Згідно курсу Національного банку України встановленого на 14 листопада 2016 року розмір заборгованості за кредитним договором у національній валюті України становить 235144,04 грн.

Останній платіж за кредитом здійснений ОСОБА_2 05 листопада 2012 року в сумі 263 доларів США, які зараховані банком на погашення прострочених нарахованих процентів, що відображено у розрахунку заборгованості у графі 15.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № 75/01-07 від 31 жовтня 2007 року, між ВАТ "КБ "Південкомбанк" та ОСОБА_2 був укладений договір застави автотранспортного засобу № 36/02-07, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

07 січня 2013 року нотаріусом Бондар І.М. було видано виконавчий напис та звернено стягнення на предмет застави - автомобіль Шкода Оквтавія, державний номер АЕ 6923АК. Однак, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 липня 2014 року був визнаний недійним та таким, що не підлягає виконанню.

Крім договору застави, в забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № 75/01-07 від 31 жовтня 2007 року, між ВАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" (правонаступник ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк") та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 31 жовтня 2007 року уклали договір поруки № 59/03-07, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язалася відповідати перед банком за виконання боржником ОСОБА_2 його зобов'язань за кредитним договором № 75/01-07, а також всіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені, штрафних санкцій, збитків у випадку невиконання чи неналежного виконання боржником зобов'язань за основним договором. Строк, порядок надання та повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків був визначений кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦПК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно п.2.4 договору поруки кредитор не мав права змінювати умови основного договору без згоди на те поручителя, якщо внаслідок такої зміни збільшується обсяг відповідальності поручителя.

01 грудня 2008 року ВАТ "КБ "Південкомбанк" та ОСОБА_2, без згоди поручителя ОСОБА_3, уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 75/01-07, якою внесли зміни до п.1.1.кредитного договору, збільшивши проценти за користування кредитними коштами з 11% річних до 15% річних.

Таким чином, сторони кредитного договору, не отримавши згоду поручителя ОСОБА_3, збільшили обсяг її відповідальності, чим порушили умови договору поруки та діючого законодавства, що є підставою для визнання судом припиненим договору поруки № 59/03-07, укладеного 31 жовтня 2007 року.

Крім того, пунктом 3.2. договору поруки було передбачено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником зобов'язань за основним договором, кредитор має право звернутися з письмовою вимогою відносно виконання зобов'язань за основним договором як до боржника, так і до поручителя, або разом до боржника і поручителя з повідомленням щодо невиконання боржником зазначених зобов'язань. Зобов'язання за основним договором повинні бути виконані боржником/поручителем протягом одного банківського дня з моменту отримання вимоги кредитора.

Згідно п.6.2 договору поруки він діє до моменту припинення поруки, на підставах, визначених ст.559 ЦК України.

Пунктом 1.1 кредитного договору було передбачено, що кінцевим терміном повернення кредиту є 30 жовтня 2012 року.

Отже, згідно умов кредитного договору № 75/01-07 від 31 жовтня 2007 року, простроченими зобов'язаннями за кредитним договором вважаються зобов'язання з кінцевим терміном з 30 жовтня 2012 року.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною першою статті 554 КК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Таким чином, до договору поруки, укладеного між банком та ОСОБА_3 підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був укладений строком до 30 жовтня 2012 року, отже саме з 30 жовтня 2012 року у банка виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з основного боржника ОСОБА_2 та з поручителя ОСОБА_3

ПАТ "КБ "Південкомбанк" звернувся до суду з позовом 02 вересня 2015 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який передбачений ч.4 ст.559 ЦК України.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" про те, що до поручителя ОСОБА_3 26 жовтня 2012 року була пред'явлена вимога про сплату заборгованості по кредитному договору, оскільки вказана вимога, що направлялася поручителю рекомендованим поштовим відправленням, була повернута на адресу банку "за закінченням строку зберігання на поштовому відділенні" (а.с. 143-146). Представники ПАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" підтвердили те, що вимога до ОСОБА_3 повернулася на адресу банку буз вручення адресату.

Таким чином, задовольняючи зустрічні позовні вимоги про визнання припиненим договору поруки, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що банк протягом строку дії поруки не скористався своїм правом про стягнення з поручителя ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, і після закінчення шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з тим що договір поруки №59/03-07 від 31 жовтня 2007 року визнано припиненим, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_3 як з поручителя, заборгованості за кредитним договором № 75/01-07 від 31 жовтня 2007 року, укладеним між ВАТ "Комерційний банк "Південкомбанк" та ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, суд першої інтенції також дійшов до правильного висновку, що заборгованість за кредитним договором у вказаному в позові розмірі підлягає стягненню лише з ОСОБА_2, як з основного боржника, за кредитним договором.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов банку в частині стягнення з нього заборгованості за основним зобов'язанням в сумі 6415,22 доларів США, оскільки вважає що банк звернувся до суду з позовом із пропуском строку позовної давності, колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідно до наданого розрахунку заборгованості останній платіж ОСОБА_2 здійснив 05.11.2012 року в сумі 263 доларів США, а з позовом банк звернувся 02.09.2015 року тобто в межах загальної позовної давності передбачених ст. 257 ЦК України.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича